У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_10,
суддів ОСОБА_11, ОСОБА_12,
при секретарі за участю прокурора ОСОБА_13, ОСОБА_14
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 27 травня 2015 року матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року.

Вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2014 року

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, громадянина України, раніше не судимого, -

засуджено за ст. 128 КК України до громадських робіт на строк 200 годин.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди 3239 грн. 82 коп., моральної - 5000 грн. та на відшкодування шкоди у вигляді втраченого заробітку - 20236 грн. 33 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року вирок щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову змінено, збільшено розмір стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди до 30000 грн. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнано винним у тому, що 19 травня 2013 року, приблизно о 1-й год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись біля бару «Софія» по вул. Центральній, 8 в с. Почино-Софіївка, не маючи умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи на грунті неприязних стосунків, які раптово виникли, наніс один удар кулаком правої руки в ліву область голови ОСОБА_6, який перебував у стані алкогольного сп'яніння, при цьому проявив злочинну недбалість, оскільки повинен був і мав передбачити можливість настання суспільно небезпечних наслідків від своїх неправомірних дій щодо потерпілого у вигляді заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

В результаті нанесеного удару потерпілий ОСОБА_6 впав на тверду поверхню, тим самим заподіяв собі тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку II ступеню, перелому склепіння і основи черепу, субарахноїдального крововиливу, розриву правої барабанної перетинки, отоліквореї, кровотечі з правого слухового проходу, які згідно висновку експерта № 267 від 5 жовтня 2013 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

У касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 просить ухвалу апеляційного суду щодо засудженого ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, посилаючись невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м'якості. При цьому посилається на те, що судами не враховано обставину, що обтяжує покарання засудженого, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 67 КК України, зокрема тяжкість наслідків, що настали, оскільки потерпілий ОСОБА_6 втратив слух на праве вухо та став інвалідом II групи; відсутність у засудженого каяття, про що на думку представника потерпілого, свідчить його небажання добровільно відшкодовувати потерпілому будь-яку матеріальну та моральну шкоду. З урахуванням характеру та наслідків вчиненого злочину, небажання ОСОБА_8 усвідомити факт протиправність своїх дій вважає, що виправлення засудженого можливе лише за умови призначення покарання у виді обмеження волі та його реального відбування.

У запереченнях на касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення касаційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винність засудженого ОСОБА_8 та кваліфікація його злочинних дій за ст. 128 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Що ж стосується доводів касаційної скарги представника потерпілого про невідповідність призначеного засудженому ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок м'якості, то колегія суддів вважає їх обгрунтваними.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, покарання винній особі має бути призначено відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним в необережному заподіянні потерпілому ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження, що кваліфіковано судом за ст. 128 КК України з призначенням йому за цим законом покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Проте, таке рішення суду першої інстанції щодо призначеного покарання, як правильно зазначено у касаційній скарзі представника потерпілого, не можна визнати обгрунтованим, бо відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має бути також необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання врахував обставини, що пом'якшують покарання ОСОБА_8, наявність на його утриманні малолітньої дитини, відсутність судимості та позитивну характеристику за місцем проживання. Проте всупереч вимог ст. 65 КК України, суд повною мірою врахував те, що ОСОБА_8 вчинив злочин хоч і невеликої тяжкості, але внаслідок його вчинення потерпілий ОСОБА_6 став інвалідом II групи через втрату слуху на одне вухо, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 67 КК України є тяжким наслідком злочину. Крім того, судом повною мірою не враховано той факт, що злочин ОСОБА_8 вчинив у стані алкогольного сп'яніння. Також під сумнів у касаційній скарзі поставлено обставини, що пом'якшують покарання, зокрема наявність на його утриманні малолітньої дитини та відшкодування будь-якої шкоди.

Проте, апеляційний суд, змінюючи вирок суду щодо засудженого ОСОБА_8 лише в частині цивільного позову, зазначені вище обставини залишив без належної уваги і, переглядаючи вирок за апеляцією представника потерпілого, в якій ставилося питання про його скасування та постановлення свого вироку через невідповідність призначеного засудженому ОСОБА_8 покарання тяжкості злочину та його особі внаслідок м'якості, при цьому докладних та переконливих мотивів на спростування наведених в апеляції доводів м'якості призначеного покарання не навів і відповідність призначеного тяжкості злочину та особі засудженого, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, не обгрунтував.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді апеляції представника потерпілого були істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону, що призвело до неправильного застосування кримінального закону в частині призначеного засудженому ОСОБА_8 покарання, а тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки в апеляції представника потерпілого ставилося питання про скасування вироку суду першої інстанції і постановлення свого вироку з вищевикладених підстав.

При новому апеляційному розгляді цього провадження суду слід повною мірою врахувати тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину, його особу та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання, з урахуванням доводів представника потерпілого, викладених в апеляції та касаційній скарзі, та призначити покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12