Справа № 1-154-2008 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2008 року
Замостянський районний суд м. Вінниці

в складі:
головуючого судді Чезганової А.М.,

при секретарі Конецул О.А,

за участю прокурора: Драчевського Є.Ю.,

Калитко В.В.,

адвоката: ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Алма-Ати
Казахстану, громадянина України, з
середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого: АДРЕСА_1, не судимого, у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 164 ч.1
КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 13 березня 1998
року з ОСОБА_2. стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3. на утримання двох дітей:
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини
всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ½ неоподаткованого доходу громадян, починаючи з 25 лютого 1998 року до їх
повноліття.

Починаючи з 2002 року ОСОБА_2. злісно ухиляється від сплати аліментів. 20 лютого 2001 року ОСОБА_2. звільнившись з
ВАТ «Вінницький завод «Пневматика» , протягом
2002-2006 років офіційно на роботу ніде не працевлаштувався, за даними
Лівобережного міжрайонного центру зайнятості
м. Вінниці, з приводу свого працевлаштування не звертався і на даний час
на обліку не перебуває, що свідчить про його бездіяльність у виконанні рішення
суду. За весь час кошти на утримання
дітей не перераховував, матеріальної допомоги не надавав, добровільно рішення
суду не виконував. Тому в липні 2005 року
Замостянський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського
управління юстиції відкрив виконавче
провадження з метою примусового стягнення з підсудного коштів.. незважаючи на
це, ОСОБА_2. не зробив жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Таким чином, у зв»язку із злісним ухиленням
ОСОБА_2. від сплати аліментів, за
період п»ять місяців 2002 року, 2003, 2004, 2005 років та за сім місяців 2006
року утворилася заборгованість по аліментам, яка згідно довідки - розрахунку
державного виконавця ДВС Замостянського
району м. Вінниці, станом на 1 серпня 2006 року становить 6732 гривні.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2. повністю визнав себе винним в
інкримінованому йому злочині, проте частково визнав цивільний позов в сумі 3500
гривень, а решту суми він сплатив.

Крім показів підсудного, його вина повністю доведена показами потерпілої
ОСОБА_3., яка суду пояснила, що згідно рішення суду підсудний зобов»язаний
сплачувати на її користь аліменти на утримання дітей, однак злісно ухиляється
від сплати аліментів, допустив заборгованість по аліментам в сумі 38413 гривень
29 копійок, виходячи з прожиткового мінімуму на дитину певного віку та завдав
їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 5000 гривень, оскільки слідство декілька
раз відмовляло в порушенні відносно підсудного кримінальної справи, вона
змушена давати покази, писати скарги, спілкуватися зі слідчим, прокурором,
судовим виконавцем, тривалий час ходити по різним інстанціям. За останні роки
вона змушена була постійно брати гроші в борг,
щоб прогодувати та одягнути дітей.
Зазначені кошти вона просила стягнути з підсудного на її користь.

Свідок ОСОБА_6. підтвердив, що підсудний злісно ухиляється від сплати
аліментів і допустив заборгованість по аліментам за період з 2002 року по 2006
рік в сумі 6732 гривні.

Вина підсудного ОСОБА_2. підтверджується зібраними по справі доказами, а
саме: заявою потерпілої ОСОБА_3. (а.с.3), постановою про стягнення аліментів з
підсудного ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3. на утримання двох дітей від 13.03.1998 р. (а.с. 4), виконавчим листом
АЕ -37/1998 р. ( а.с. 6), довідки, що
потерпіла ОСОБА_3. не отримувала аліментів з 1998 року (а.с. 7-11), довідкою -
розрахунком заборгованості по виплаті аліментів ОСОБА_2., із якої вбачається,
що згідно повідомлення Вінницького обласного управління статистики, враховуючи
середньомісячну заробітну плату по м. Вінниці заборгованість підсудного по аліментам складає 6732 гривні
(а.с. 24), повідомленням Вінницького обласного центру зайнятості Лівобережного
міжрайонного центру зайнятості м. Вінниці, що ОСОБА_2. в Лівобережний
міжрайонний центр зайнятості не звертався і на
обліку не перебуває (а.с.27, 75), довідкою з ВАТ «Пневматика», що
ОСОБА_2. працював у товаристві теслярем з 1.09.1998 року по 20.02.2001 року,
звільнився за власним бажанням (а.с.28), протоколом очної ставки між ОСОБА_3.
та ОСОБА_2. (а.с.88-89), свідоцтвами про народження дітей підсудного (а.с.90-90»а»),

Оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що дії
підсудного ОСОБА_2. слід кваліфікувати
за ст. 164 ч.1 КК України як злісне
ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей
(аліментів).

При обранні виду та міри покарання
суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного,
наявність обставин, що пом”якшують та
обтяжують покарання.

Підсудний повністю визнав свою вину, щиро
кається у вчиненому злочині, позитивно
характеризується.

Обставиною, що пом”якшує покарання підсудного, є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують
покарання підсудного, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, даних про особу
підсудного, суд вважає, що підсудного слід звільнити від відбування
призначеного покарання у виді позбавлення волі
з випробуванням.

Обговорюючи питання задоволення цивільного позову, суд дійшов до висновку,
що цивільний позов підлягає задоволенню частково в розмірі 6732 гривень
(а.с.48), оскільки стягнення аліментів в розмірі прожиткового мінімуму не
передбачено чинним законодавством, а передбачено не менше 30 % прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку
щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що нижче ніж зазначено в довідці
державного виконавця. Методика нарахування державним виконавцем заборгованості
відповідає вимогам чинного законодавства.
Суд не приймає до уваги пояснення
підсудного щодо врахування сплаченої ним
квартирної плдати за потерпілу та неповнолітніх дітей в розмірі 3000 гривень,
оскільки проти цього заперечує потерпіла ОСОБА_3., а взаєморозрахунок в справі
про стягнення аліментів не передбачено

Також суд вважає, що з
підсудного на користь потерпілої слід
стягнути моральну шкоду в розмірі 3000
гривень, оскільки через несплату коштів потерпіла нервувала, позичала кошти в
борг, у неї були порушені нормальні життєві зв»язки

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд , -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України
звільнити засудженого ОСОБА_2. від відбування
призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку один рік
не вчинить нового злочину та виконає покладені
на нього обов”язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов”язати засудженого ОСОБА_2. періодично з”являтися для реєстрації
в органи кримінально - виконавчої системи, не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу органів КВС, повідомляти зазначені органи
про зміну місця проживання.

Запобіжний захід засудженому,
до набрання вироком законної сили, залишити підписку про невиїзд.

Цивільний позов задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 6732 гривні матеріальної шкоди та 3000 гривень моральної шкоди, а
всього 9732 гривні.

На вирок суду може бути подана
апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: