Чорнухинський районний суд Полтавської області
Справа № 1-22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2011 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі головуючого-судді Шейко П.П.

при секретарі Якубовській Т.О.

з участю прокурорів Соболєва О.В., Александрова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чорнухи справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, має середню-спеціальну освіту, одруженого, приватного підприємця, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 172 ч. 1 КК України, -

встановив:

Підсудний ОСОБА_1, будучи приватним підприємцем, згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця № 437329 від 21.03.2008 року, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради, здійснюючи свою підприємницьку діяльність, пов»язану із оптовою торгівлею молочними та іншими продуктами, умисно, грубо порушуючи законодавство про працю, незаконно працевлаштував без укладення трудових договорів різноробочими потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, не зареєстрував їх у Черкаському міському центрі зайнятості та не оформив їм трудові книжки, виплачуючи заробітну плату неофіційно.

Вказаними діями підсудний грубо порушив вимоги п. 6 ч. 1 ст. 24 КЗпП України, ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»в частині укладення трудових договорів при працевлаштуванні фізичних осіб та прав працівників на оплату праці.

Внаслідок чого потерпілі були позбавлені передбаченого законодавством права на відпустку, оплату праці у подвійному та підвищеному розмірах за роботу у святкові, неробочі дні та у нічний час, а також їм не зараховувався час роботи до страхового трудового стажу та не відраховувалися внески на загальнообов»язкове пенсійне страхування, що позбавляло потерпілих на отримання пенсії в майбутньому.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, суду показав, що він зареєстрований як приватний підприємець в Черкаській області. Основним видом його діяльності є посередництво у діяльності молокозаводів у закупівлі сільськогосподарської продукції та торгівля продуктами харчування.

У 2007 році він прийняв на роботу ОСОБА_18, а потім призначив його завідуючим приймальним пунктом сировини в с. Мокиївка Чорнухинського району, уклавши з ним трудову угоду, якому зокрема, довірив підбір працівників.

На протязі останніх декількох років на приймальному пункті працювало 23 особи, з яких лише троє були офіційно працевлаштовані. Прізвищ працівників, які не були офіційно працевлаштовані, він не пам»ятає, так як з ними не зустрічався і їх облік не вів. З ними трудові угоди не укладалися, трудові книжки не заповнювалися.

Щомісяця він передавав ОСОБА_18 гроші на заробітну плату працівникам, в середньому 20 тис. гривень. Ці гроші забирав особисто ОСОБА_18 в Черкасах, або їх привозив ОСОБА_19, не зареєстрованим працівникам заробітну плату виплачували ОСОБА_18 або бухгалтер.

Вина підсудного доведена також показами потерпілих та свідків.

Потерпілий ОСОБА_13 суду показав, що в 2007 році він був прийнятий на роботу заготовачем молока у Мокиївське відділення ПП «Мельник». За роботу домовився з ОСОБА_18

Працював без укладення трудового договору. Знав, що всі заготовачі працюють неофіційно. Трудової книжки йому ніхто не видавав.

В даний час з ним укладено трудовий договір і він здав свою трудову книжку до ПП «Мельник».

Аналогічні покази органам досудового слідства, які перевірені в судовому засіданні дали потерпілі ОСОБА_2, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_3, ОСОБА_22, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 в частині працевлаштування без укладення трудової угоди.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що в 2006 році він працевлаштувався заготовачем молока у Червонозаводське відділення ЗАТ «Гадячсир»м. Червонозаводське Лохвицького району. Збирання молока здійснювалося автомашиною приватного підприємця ОСОБА_1

Потім він уклав трудовий договір з підсудним і був призначений завідуючим приймальним пунктом сировини в с. Мокиївка Чорнухинського району. До його обов»язків входило організація роботи пункту, ведення відповідного обліку. Він також підбирав кандидатури на роботу заготовачем молока, але рішення про прийняття їх на роботу приймалося підсудним ОСОБА_1

Кошти на виплату заробітної плати передавалися із Черкас кожного місяця. Він їх отримував особисто. Заробітна плата видавалася працівникам по відомостях, включаючи і тих, що не були офіційно оформлені на роботу.

Без оформлення на роботу працювали ОСОБА_2, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_3, ОСОБА_22, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17

Трудові угоди з вказаними особами не укладалися, трудові книжки не заповнювалися.

Вина підсудного доведена також копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с. 11), довідкою Черкаського міського центру зайнятості (а.с. 27-28), довідкою управління пенсійного фонду України в Придніпровському районі м. Черкас (а.с. 30-31), іншими матеріалами справи.

Органами досудового слідства ОСОБА_1 також пред»явлено обвинувачення в тому, що він в період із серпня 2010 року по січень 2011 року безпідставно не видавав трудову книжку ОСОБА_17, яка мала намір звільнитися з роботи.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 по цьому епізоду вини не визнав, суду показав, що пояснити нічого не може, поскільки не знає де знаходиться трудова книжка. Не пам»ятає щоб говорив ОСОБА_18 про предоставлення документів в тому числі і трудової книжки для офіційного оформлення ОСОБА_17 на роботу.

Вважає, що трудову книжку взяв у ОСОБА_17, ОСОБА_18 і вона весь час знаходилася на молокоприймальному пункті в с. Мокиївка.

Потерпіла ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що з 04 квітня 2008 року вона влаштувалася заготовачем молока в Мокиївське відділення ПП ОСОБА_1, заробітну плату отримувала від ОСОБА_18 заяви при прийняття на роботу вона не писала, трудову книжку нікому не давала, трудової угоди не укладала.

Наприкінці квітня 2010 року ОСОБА_18 повідомив, що її офіційно працевлаштовують і вона віддала свою трудову книжку ОСОБА_18, паспорт та інші документи.

На початку червня 2010 року їй повернули всі документи, крім трудової книжки.

На початку червня 2010 року їй запропонували іншу роботу і вона повідомила про це ОСОБА_18 але той був проти цього.

Тоді вона 01.09.2010 року працевлаштувалася в Червонозаводське відділення ЗАТ «Гадячсир».

На її звернення про повернення трудової книжки, ОСОБА_18 відповідав, що трудова книжка знаходиться в Черкасах.

В березні 2011 року вона отримала свою трудову книжку в прокуратурі Чорнухинського району.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що в квітні 2010 року від ОСОБА_25 поступила вказівка офіційно працевлаштувати ОСОБА_17, а тому необхідно передати у Черкаси її трудову книжку, що він і зробив, віддавши цю трудову книжку ОСОБА_19

Як трудова книжка ОСОБА_17 опинилася на молокоприймальному пункті в с. Мокиївка він не пам»ятає.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні категорично заперечив факт передачі ОСОБА_18 йому трудової книжки ОСОБА_17

28.01.2011 року при огляді молокоприймального пункту в с. Мокиївка було виявлено та вилучено трудову книжку ОСОБА_17

Таким чином, суд вважає, що вина підсудного у безпідставній невидачі трудової книжки потерпілій ОСОБА_17 в судовому засіданні не доведена а тому цей епізод із обвинувачення ОСОБА_1 необхідно виключити.

Дії підсудного ОСОБА_1 підпадають під ознаки ст. 172 ч. 1 КК України. Підсудний грубо порушив законодавство про працю незаконно працевлаштував без укладення трудових договорів потерпілих по справі.

Призначаючи покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Обставинами, які пом»якшують покарання суд визнає щире каяття підсудного, активне сприяння розкриттю злочину.

Суд також враховує особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судився.

Керуючись ст..ст.. 323, 324 КК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 за ст.. 172 ч.1 КК України до штрафу в сумі 850 гривень.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити попередню підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області протягом п»ятнадцяти діб з дня проголошення.

Головуючий підпис

Копія вірна : Суддя Чорнухинського

районного суду ОСОБА_26