ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11а-90/2007 Головуючий в 1 інстанції - Криворученко Д.П.
Категорія - 286 ч. 1 Доповідач - Широян Т.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2007
року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Чернігівської області в складі:

головуючого - Широян Т.А.

суддів -Антипець
В.М., Оседача М.М.

з участю:

прокурора - Євхименка В.В.

представника
потерпілої - ОСОБА_1

адвоката - ОСОБА_2

засудженого - ОСОБА_3

розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну

справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_4 на вирок
Городнянського

районного суду
Чернігівської області від 23
листопада 2006 року .

Цим вироком

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с Заріччя
Щорського району Чернігівської області, який проживає
АДРЕСА_1, раніше не судимий, пенсіонер

Засуджений за
ст. 286 ч.1 КК
України на 1 рік
обмеження волі

На підставі ст. 75
КК України
звільнений від відбування
покарання з

випробуванням строком на 1 рік.

Відповідно до
ст. 76 КК
України на нього покладені обов'язки
повідомляти

органи кримінально-виконавчої системи,
та періодично з'являтись
для

реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь
потерпілої ОСОБА_4 У

відшкодування
матеріальної шкоди -
1479, 35 гр. , моральної - 1500 гр., а

2

також судові витрати на користь держави за
проведення авто-технічної експертизи - 217,6 гр.

ОСОБА_3 визнаний винним та
засуджений за те, що 24 січня 2006 року , близько 18 години, в темну
пору доби, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2102
державний номерНОМЕР_1 та рухаючись по вул. 1 Травня в м. Городня, в районі Городнянського райавтодору,
в умовах недостатньої видимості, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував
стан дорожніх умов та дорожнього покриття, не справився з керуванням, внаслідок
чого зіткнувся з велосипедом, який тримала ОСОБА_4. Через зіткнення ОСОБА_4
впала на проїзну частину дороги , отримавши при цьому тілесні ушкодження у
вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього
ступеню , забою грудного відділу хребта, торакоалгії, забою м'яких тканин
лівого колінного суглобу , правого плечового суглобу, які за ступенем тяжкості
віднесені до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості
розладу здоров'я.

В первинній апеляції потерпіла просила вирок суду щодо ОСОБА_3 скасувати і
справу направити на новий судовий розгляд з мотивів призначення Головоченку
занадто м'якого покарання .
Крім того із змісту апеляції випливає, що потерпіла незгодна із
правильністю розв'язання цивільного позову.

Після направлення справи до суду 1
інстанції з мотивів невідповідності апеляції потерпілої вимогам 350 КПК України,
потерпіла ОСОБА_4 збільшила свої вимоги
щодо вироку суду. Зокрема вважає, що слідство по справі проведено неповно,
однобічно, що призвело до безпідставного звинувачення її вини у
дорожньо-транспортній пригоді З наведених у зміненій апеляції підстав просила
вирок суду скасувати і справу направити
справу на новий судовий розгляд в той же суд іншому складі суду.

Заслухавши доповідача, представника потерпілої ОСОБА_1, яка наполягала на
вимогах потерпілої, яка за станом здоров'я не може бути присутня в судовому
засіданні, і просила стягнути витрати, пов'язані із наданням допомоги лікарняною
касою, куди вона вносила благодійні внески з метою отримання в майбутньому на
випадок захворювання допомоги, наполягала на збільшенні моральної шкоди, а
також призначенні Головоченку більш суворого покарання, думку прокурора про
залишення вироку суду щодо ОСОБА_3 без змін, в тому числі і в частині
цивільного позову, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляція потерпілої підлягає частковому задоволенню.

Виконуючи вимоги ст. 350 КПК України потерпіла фактично внесла зміни до
своєї апеляції, які тягнуть за собою погіршення становища засудженого ОСОБА_3
Дані зміни до апеляції внесені за межами строків на апеляційне скарження, що
неприпустимим, а тому судова колегія розглядала апеляцію потерпілої в частині
цивільного позову та м'якості призначеного судом Головоченку покарання.

3

Винність ОСОБА_3 у порушенні п. 12.2,12.3,
19.3 Правил дорожнього руху ,
внаслідок чого потерпіла ОСОБА_4 І. отримала середнього ступеню тяжкості
тілесні ушкодження, доведена зібраними по справі та розглянутими в судовому
засіданні доказами.

Зокрема сам засуджений, визнаючи свою вину у даному ДТП частково, не
заперечував, що рухався ближче до правої частини дороги, оскільки назустріч
йому їхав зустрічний транспорт. їхав із швидкістю 40-50 км/год., побачивши за
10-15 метрів від себе на смузі руху людей, почав гальмувати, втім зіткнення
уникнути не зміг Коли під'їхав заднім ходом до місця ДТП, потерпіла ОСОБА_4
сиділа на дорозі, а велосипед було відкинуто на зустрічну смугу руху.

Свідок ОСОБА_5,
який на вантажному автомобілі їхав у зустрічному із ОСОБА_3 напрямку бачив,
як автомобіль ОСОБА_3 зіткнувся із велосипедом потерпілої, яка тримала його в
руках.

Ці твердження ОСОБА_3, а також свідка про те, що зіткнення відбулось саме
на проїзній частині дороги, об'єктивно підтверджені : протоколом
огляду місця ДТП, у якому
зафіксовано гальмівний шлях, який розташований на проїзній частині і складає 36 метрів. Довжина
гальмівного шляху від початку до місця зіткнення складала 12 метрів. Місце
зіткнення зазначено на проїзній частині. Велосипед - був виявлений на
зустрічній смузі руху біля вантажного автомобіля. І велосипед і автомобіль
ОСОБА_3 мають пошкодження, які характерні при зіткненні зазначених транспортних
засобів.

Свідок ОСОБА_6, який був очевидцем дорожньо-транспортної
пригоди, пояснював, що автомобіль ОСОБА_3 будь яких сигналів до моменту
зіткнення із потерпілою не подавав.

Всі учасники процесу, а також свідки по справі стверджували, що погодні
умови були складними, йшов сніг, на дорозі була ожеледиця.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 керував автомобілем, який є джерелом підвищеної
небезпеки, він в даних дорожніх умовах повинен був керуватись відповідними
правилами дорожнього руху. Проведеною по справі авто технічною експертизою
встановлено, що ОСОБА_3 у даній дорожній ситуації порушив п. 12.2, 12.3, 19.4 Правил
дорожнього руху.

Згідно висновків судово-медичної та комісійної судово-медичної експертиз
потерпілій Реуцькій були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеню , забою грудного
відділу хребта, торакоалгії, забою м'яких тканин лівого колінного суглобу , правого
плечового суглобу, які за ступенем тяжкості віднесені до категорії середнього
ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я, які утворились від дії
тупих твердих предметів за обставинами, вказаними у постановах про їх
призначення.

Отримання потерпілою даних тілесних ушкоджень знаходиться
у прямому причинному зв'язку із порушення ОСОБА_3 п. 12.2, 12.3, 19.4 Правил дорожнього
руху.

4

Таким чином дії
ОСОБА_3 судом за ст. 286
ч.1 КК України було кваліфіковано вірно.

При обранні щодо ОСОБА_3 міри покарання судом дотримані вимоги ст. 65-67 КК України.
Зокрема суд взяв до уваги те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, його вік, те, що
він позитивно характеризується за місцем проживання, вчинений ним злочин є
необережним. Враховано було судом і думка потерпілої , яка підтримала
позицію прокурора щодо виду та міри покарання, яка врешті і була призначена
судом.

На час розгляду апеляції засуджений ОСОБА_3 досяг 60 річного віку, а
тому перегляд вироку в частині можливого призначення йому більш суворого
покарання неможливий з наступних причин. Санкція ст. 286 ч.І КК України
передбачає покарання у вигляді штрафу, виправних робіт, арешту та обмеження
волі. На час постановления
вироку суд застосував до ОСОБА_3 найсуворіший вид покарання у вигляді
обмеження волі, оскільки йому на момент винесення вироку ще не виповнилось
60-ти років.

При апеляційному розгляді скасування ст. 75 КК України, яку застосував суд є неможливим оскільки це
призведе фактично до призначення покарання у вигляді обмеження волі, яке не
може бути застосовано до осіб, які досягли пенсійного віку. Щодо чоловіків цей
вік становить 60 років. Інші види покарання є більш м'якими, ніж застосував
суд.

Втім, як правильно зазначив суд, у даній дорожньо-транспортній пригоді є
вина і самої потерпілої, яка в судовому засіданні не заперечувала, що стояла на
асфальтованій ділянці, хоча не повинна була б так діяти..

Про те, що потерпіла знаходилась саме на проїзній частині дороги,
стверджував і свідок ОСОБА_6.

СвідокОСОБА_7 пояснював, що він, потерпіла та інший
свідок ОСОБА_8 стояли обличчям до автомобіля „КРАЗ", який рухався на протилежній смузі
руху, а тому як рухався автомобіль ОСОБА_3 вони не бачили, що свідчить про
неуважне ставлення їх як пішоходів до дорожньої обстановки.

Цивільний позов потерпілої Реуцької в частині стягнення матеріальної шкоди
судом розв'язаний правильно. Судом враховані всі витрати, понесені потерпілою в
зв'язку із лікуванням, які були підтверджені документально. Твердження
представника потерпілої про те, що суд необгрунтовано відхилив вимоги
потерпілої щодо відшкодування витрат, понесених лікарняною касою, куди вона
сплачувала благодійні внески ,
не ґрунтуються на законі. Громадська благодійна організація „Городнянська
лікарняна каса" цивільним позивачем по справі не визнана, з цивільним
позовом про відшкодування збитків до ОСОБА_3 не зверталась.

Щодо цивільного позову то в частині відшкодування
моральної шкоди, судова колегія вважає, що при його розв'язанні судом
недостатньо враховано наслідки травмування потерпілої, що в свою чергу значно
обмежили її життєві стосунки. Ніким з учасників процесу не ставиться під сумнів
те, що потерпіла внаслідок ДПТ стала інвалідом 3 групи, не має можливості в зв'язку із цим здійснювати свої обов'язки
по вихованню

5

дитини. З
урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що моральну шкоду слід збільшити
до 5000 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2006 року щодо
ОСОБА_3 в частині цивільного позову змінити, збільшити суму відшкодування
моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_4 до 5000 гривень.

В решті цей же вирок суду щодо ОСОБА_3 залишити без змін.

Головуючий