Справа № 523/1018/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2015 року м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілої - ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, працюючого начальником котельні в ТОВ УЖФ «Євро-Сервіс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 23.10.2014 року, у світлий час доби, приблизно о 16:00 годині, більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не надалось можливим, в м.Одесі порушив вимоги п.п.2.1 (ґ), 2.3 (б), 4.16 (а), 18.1, 18.4 «Правил дорожнього руху» України, які вказують на те, що:
п. 2.1 ПРД «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
ґ)поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)»;
п. 2.3 ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
n. 4.16 ПДР «Пішохід має право:
а) па перевагу під час переходу проїзної частини по позначених нерегульованих пішохідних переходах;
п. 18.1 ПДР «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;
п.18.4 ПДР «перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Порушення виразилося в тому, що водій ОСОБА_8 в зазначений день та час, керуючи технічно справним автомобілем марки «Nissan Primera», р.н. НОМЕР_1 , здійснюючи рух в м.Одесі, по смузі руху проїжджої частини вул.Миколаївська дорога, яка призначена для реверсивного руху, з боку вул.Лузанівської в напрямку пр.Добровольського, наближаючись до нерегульованого, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра») та дорожніми знаками 5.35.1 і 5.35.2 згідно Правил дорожнього руху України, пішохідного переходу, розміщеного в районі буд.№289 по вул.Миколаївська дорога, був не уважним, за дорожньою обстановкою не слідкував та маючи об`єктивну можливість, не переконався у відсутності на вищевказаному пішохідному переході пішоходів, та в безпеці продовження свого руху, не знизив своєчасно швидкість руху свого автомобіля аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину вул.Миколаївська дорога по вказаному пішохідному переходу, рухаючись зліва направо по ходу напрямку руху автомобіля «Nissan Primera», р.н. НОМЕР_1 .
В результаті дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №3164 від 05.12.2014 року у ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий осколковий перелом правої плечової кістки зі зміщенням відламків і підвивихом голівки плечової кістки, закритий осколковий перелом великогомілкової кістки правої голені в верхній третині, закритий поперековий перелом малогомілкової кістки правої голені в верхній третині.
Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути частини кузова рухомого транспортного засобу в момент контактування з тілом потерпілої, а також в результаті її послідуючого падіння на дорожнє покриття, та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, вказав про щире каяття у вчиненому, не оспорював обставини скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що 23.10.2014 року він рухався на своєму автомобілі, яким керує по генеральній довіреності, по вул.Миколаївська дорога в м.Одесі в напрямку Сортирувальної в третій реверсивній смузі для руху. Після світлофору виникла «пробка», тому швидкість руху була невелика. Однак, раптово із-за машини, що рухалася попереду, показались люди, які стали перетинати проїжджу частину, та пішохідного переходу видно не було. У зв`язку із чим він вдався до екстреного гальмування, проте оскільки йшов дощ, асфальтне покриття було мокрим, то наїзду уникнути не вдалося. Після чого він підійшов до потерпілої, та каретою швидкої допомоги, що проїжджала повз них, остання була доставлена до лікарні. А він викликав працівників державтоінспекції, та залишися чекати їх на місці пригоди, що сталася за його участі.
Вказав, що про виплати за заподіяну ним шкоду вони з потерпілою домовились в усному порядку. Однак, в послідуючому по не відомій йому причині потерпіла подала ж цивільний позов, хоч він їй все відшкодував.
Також пояснив, що транспортний засіб, яким він керує необхідний йому у зв`язку із його трудовою діяльністю.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 23.10.2014 року вона поверталася від своїх знайомих, та переходила проїжджу частину вул.Миколаївська дорога в м.Одесі на пішохідному переході, автомобілі пригальмували, вона пройшла дві смуги руху, однак більше нічого пояснити не може, оскільки втратила свідомість та не пам`ятає, адже прийшла до тями вже знаходячись в лікарні.
Крім того, зазначила, що обвинувачений відшкодував їй всі понесені нею матеріальні витрати, тому від позову в цій частині вона відмовляється.
Однак, зауважила, що в подальшому їй потрібно буде поїхати до санаторію на оздоровлення, проходити наступний курс лікування, оскільки були ускладнення, а грошових коштів у неї немає, так як вона не працює, тому просила задовольнити заявлений нею цивільний позов в частині відшкодування морального збитку. Однак, вказала, що складенням цивільного позову займався її представник. З позовом до кінця вона не була ознайомлена, оскільки не зовсім розуміється в цих справах. Визначення суми в розмірі 200000 грн моральної шкоди також було вирахувано її представником, чому саме така сума їй не відомо. Однак, стосовно власної точки зору, про необхідність сплати суми їй завданого морального збитку визначити не змогла.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що в 1999 році вона продала належний їй автомобіль ОСОБА_8 , який був оформлений по генеральній довіреності. Вказала, що з моменту продажу транспортного засобу та його фактичної передачі, вона ніякого відношення до автомобілю не має, ОСОБА_8 міг зняти транспортний засіб з реєстрації, продати чи подарувати його.
В послідуючому від ОСОБА_8 їй стало відомо, що останній скоїв ДТП, внаслідок якого збив дівчину.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його вина у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується оголошеними та дослідженими в судовому засіданні доказами наявними в матеріалах кримінального провадження:
· протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.10.2014 року (а.с.10-14 матеріалів кримінального провадження);
· протоколом транспортного засобу від 23.10.2014 року (а.с.16-23 матеріалів кримінального провадження);
· висновком автотехнічної експертизи №5565 від 17.11.2014 року, згідно якого рульове управління, гальмівна система і ходова частина автомобілю Nissan Primera, р/н НОМЕР_1 , до моменту настання ДТП знаходилися в працездатному стані і забезпечували водієві технічну можливість рухатися і утримувати автомобіль у будь-якому обраному ним напрямі, здійснювати гальмування з нормативною ефективністю. При цьому в цих системах не було несправностей, які могли б зупинити раптове відведення автомобілю від обраного напрямку руху або відмову систем (а.с.58-59 матеріалів кримінального провадження);
· висновком №5727 судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин наїзду автомобіля Nissan Primera, р/н НОМЕР_1 , на пішохода від 21.11.2014 року, відповідно до якого належні дії водія автомобілю Nissan Primera, р/н НОМЕР_1 , в умовах події при під`їзді до пішохідного переходу регламентувалися вимогами п.п.18.1 і 18.4 ПДР, які передбачають обов`язок дати дорогу пішоходам, які перебувають на нерегульованому пішохідному переході, при необхідності зменшивши швидкість або зупинившись. Належним виконанням указаних вимог указаних пунктів водій автомобіля мав технічну можливість уникнути пригоду (а.с.64-65 матеріалів кримінального провадження);
· висновком експерта №3164 від 05.12.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий осколковий перелом правої плечової кістки зі зміщенням відламків і підвивихом голівки плечової кістки, закритий осколковий перелом великогомілкової кістки правої голені в верхній третині, закритий поперековий перелом малогомілкової кістки правої голені в верхній третині. Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути частини кузова рухомого транспортного засобу в момент контактування з тілом потерпілої а також в результаті її послідуючого падіння на дорожнє покриття, та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (а.с.69-70 матеріалів кримінального провадження);
· а також іншими матеріалами кримінального провадження.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.
Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.286 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення і сприяння в його розкритті, а також позитивну характеристику за місцем роботи (а.с.90 матеріалів кримінального провадження).
Крім того, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання судом враховується факт відшкодування обвинуваченим завданих матеріальних збитків потерпілій, виплаті ним понесених ОСОБА_7 витрат на лікування та інших побутових потреб, що було підтверджено і самою потерпілою, яка в судовому засіданні відмовилася від заявленого нею цивільного позову в частині стягнення раніше заявленого нею матеріального збитку, та підтвердила відшкодування обвинуваченим в повному обсязі матеріальної шкоди, підтвердженої як документально, так і їх усної домовленості.
Також, при призначенні обвинуваченому покарання судом враховується думка потерпілої ОСОБА_7 , яка підтримала думку свого представника та прокурора про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, проте не наполягала при цьому на призначенні його максимального розміру та позбавленні обвинуваченого права керування транспортними засобами.
Більш того, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд враховує те, що до здійснення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення ОСОБА_8 раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, є особою раніше не судимою, вперше скоїв вищевказаний злочин.
Суд також враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши всі докази матеріалів кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, його вік, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцію статті 286 ч.1 КК України.
Крім того, при призначенні покарання, а саме вирішення питання пов`язаного з позбавленням права керування транспортними засобами або без такого, судом враховується та обставина, що водійське посвідчення обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно у зв`язку з його трудовою діяльністю, оскільки він працює начальником котельні ТОВ УЖФ «Євро-Сервіс», а позбавлення водійського посвідчення буде ускладнювати його можливості в трудовій діяльності, адже може бути позбавлений засобів для його існування, відшкодування потерпілій збитків, в зв`язку з чим, суд вважає за можливе права керування транспортними засобами обвинуваченого не позбавляти.
Цивільний позов, заявлений прокурором прокуратури Суворовського району м.Одесу ОСОБА_4 , на користь держави в інтересах Комунальної бюджетної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» на відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 , на думку суду, підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки в процесі судового розгляду беззаперечно встановлено, що саме злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_8 було завдано зазначений матеріальний збиток.
При визначенні розміру відшкодування матеріальної шкоди, суд враховує той факт, що завдання обвинуваченим ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 7714 грн 00 коп повністю підтверджено матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим, вважає матеріальний збиток за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 повністю доведеним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
При вирішенні питання пов`язаного з відшкодуванням заподіяних потерпілій моральних збитків, судом враховується той факт, що в ході проведення судового розгляду ні потерпіла, ні її представник не навели суду належного обґрунтування та доказового підтвердження в чому саме було завдано потерпілій моральну шкоду саме на суму 200 000 грн., однак в той же час судом все ж таки приймається до уваги, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, внаслідок чого була вимушена пройти обстеження та курс лікування, а також отримала психологічний стрес.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди в сумі 200000 грн не визнав, наполягаючи на тому, що всі понесені потерпілою збитки він відшкодував в повному об`ємі, як стовно оплати витрат на її лікування, так і на всі побутові потреби, оскільки сплатив всі понесені нею витрати, крім того попрохав вибачення в потерпілої, адже щиро кається в тому, що трапилось, та і він сам отримав психологічний стрес внаслідок виниклої події.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних податком мінімумів доходів громадян в сумі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов, заявлений прокурором прокуратури Суворовського району м.Одеси ОСОБА_4 , про відшкодування матеріального збитку на суму 7714 грн 00 коп - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в інтересах Комунальної бюджетної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» на відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 в сумі 7714 грн 00 коп.
Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди на суму 200 000 грн - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в інтересах Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз судові витрати за проведення експертизи в розмірі 295 грн 20 коп (а.с.55 матеріалів кримінального провадження).
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в інтересах Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз судові витрати за проведення експертизи в розмірі 295 грн 20 коп (а.с.60 матеріалів кримінального провадження).
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в інтересах Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз судові витрати за проведення експертизи в розмірі 295 грн 20 коп (а.с.66 матеріалів кримінального провадження).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1