В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

24.12.2014 м. Ужгород Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченої - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
потерпілих- ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11-кп/777/396/14 за апеляційними скаргами старшого прокурора Хустської міжрайонної прокуратури ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Хустського районного суду від 12 вересня 2014 року.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Липовця Хустського району Закарпатської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерка, освіта 8 класів, неодружена, раніше не судима,
визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу постановлено залишити попередній тримання під вартою.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 368 гривень 94 копійок за проведення судової дактилоскопічної експертизи.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 постановлено задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої матеріальну шкоду в розмірі 2020 гривень та моральну - в сумі 10 000 гривень.
Апеляційним судом встановлено:
Вироком суду ОСОБА_6 визнана винною у тому, що 24 червня 2014 року, о 23 - й годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння, в будинку АДРЕСА_2 , під час сварки зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 , яка супроводжувалась вживанням спиртних напоїв, на грунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою вбивства, нанесла йому декілька ударів молотком (обценьками) по голові, заподіявши розрив атланто - окципітального з`єднання склепіння черепа, що потягнуло за собою припинення роботи центральної нервової системи, від чого настала смерть потерпілого.

В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченої через м`якість та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді десяти років позбавлення волі. Посилається на те, що вона вчинила особливо тяжкий злочин, в стані алкогольного сп`яніння, характеризується негативно, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить вирок скасувати, дії ОСОБА_6 перекваліфікувати з ч. 1 на ч. 2 ст. 115 КК України як вбивство з корисливих мотивів та призначити їй покарання в межах санкції даної статті. Вказує, що ОСОБА_6 ніколи не була співмешканкою її брата ОСОБА_11 і вбила останнього з метою заволодіння пенсією, яку він отримав напередодні. Призначене судом покарання вважає занадто м`яким.

В запереченні на апеляційні скарги ОСОБА_6 просить вирок суду щодо неї залишити без змін, посилаючись на те, що не мала умислу вбивати ОСОБА_11 , удари молотком нанесла, захищаючись від його дій, просить врахувати, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, вину визнала повністю, сприяла розкриттю злочину, щиро розкаялась у вчиненому, є особою похилого віку. Вказує, що прокурор ОСОБА_10 не мав права брати участь у розгляді даної справи в якості обвинувача, оскільки є свояком потерпілої ОСОБА_8 ..

Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та апеляційних скарг й заперечення; доводи прокурора про задоволення апеляційних вимог, викладених в апеляції та про часткове задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 в частині м`якості призначеного покарання; пояснення потерпілих про задоволення апеляції ОСОБА_8 та апеляції прокурора; думку ОСОБА_6 про залишення апеляцій без задоволення, а вироку без зміни; виступи учасників судового провадження в судових дебатах; останнє слово обвинуваченої ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає, що апеляції прокурора та потерпілої підлягають частковому задоволенню.

З матеріалів провадження вбачається, що висновки суду про винуватість ОСОБА_6 при вказаних у вироку обставинах ґрунтуються на зібраних та досліджених під час судового розгляду доказах, оцінених судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Фактичні обставини та правова кваліфікація прокурором та захистом не оскаржуються.

Доводи потерпілих про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченої і про наявність в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України, тобто вбивства з корисливих мотивів є необґрунтованими.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_12 , даних ними на досудовому слідстві, видно, що їх брат ОСОБА_11 проживав однією сім`єю із ОСОБА_6 , проти чого вони постійно заперечували, оскільки вважали, що обвинувачена споює їх брата. Такі ж показання потерпіла та свідки дали під час судового розгляду. Крім їх показань факт сумісного проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_6 підтверджується показаннями обвинуваченої та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і даними довідки Липчанської сільської ради від 27 червня 2014 року. ( т. 1 а. с. 22- 24, 50, 73 76, 77 80, 81 82, 83 84, 85 86 ).

Щодо посилань про корисливий мотив вбивства, то в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження того, що в будинку зберігалась пенсія ОСОБА_11 , яка не була витрачена на придбання спиртного або інших потреб, що з будинку померлого пропали будь які гроші або яке - небудь інше майно і що ці матеріальні цінності були привласнені обвинуваченою. Протягом досудового слідства та під час судового розгляду потерпілі послідовно дотримувались позиції, що вбивство вчинено на грунті особистих неприязних відносин, підкреслюючи лише те, що з боку ОСОБА_6 в стосунках з їх братом мав місце звичайний розрахунок. ( т. 2 а. с. 24 28 ).

Зазначені докази визнані судом допустимими і є достатніми, вони повністю узгоджуються між собою та доповнюють один одного. Потерпілі їх не заперечували і не оспорювали ті відомості, що були в них зазначені. Жодних заяв та клопотань, пов`язаних із версією про вбивство з корисливих мотивів та про перекваліфікацію дій обвинуваченої вони ні під час досудового слідства, ні в суді першої інстанції не заявляли.

Отже, враховуючи, що доведення вчинення кримінального правопорушення покладається на сторону обвинувачення і не може грунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи згідно з вимогами ст. 62 Конституції України та кримінально процесуального закону тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає доведеними ті фактичні обставини, що зазначені у вироку першої інстанції і визнає кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 115 КК України правильною, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Що стосується доводів апелянтів про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі винної через м`якість, то колегія суддів погоджується з ними і вважає, що суд першої інстанції не в достатній мірі врахував вимоги ст. 65 КК України щодо характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винної та обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_6 , в результаті чого призначив їй занадто м`яке покарання.

Згідно зі ст. 12 КК України даний злочин відноситься до категорії особливо тяжких. Індивідуальний ступінь його тяжкості також є високим, оскільки характеризується такими обставинами як те, що: обвинувачена нанесла потерпілому множинні удари молотком (обценьками) в життєво важливий орган - голову; під час вчинення злочину знаходилась в стані середнього ступеня алкогольного сп`яніння; після заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 допомогу йому не надала, а лягла спати; критичну оцінку своїм діям до теперішнього часу не дала, про що свідчать її показання, направлені на виправдання своєї поведінки.

Крім того, враховуючи спосіб життя обвинуваченої, її сімейний стан, поведінку до вчинення злочину - характеризується негативно, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, позбавлена батьківських прав, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_6 є небезпечною для суспільства особою, для виправлення якої та попередження вчинення нею нових злочинів необхідно встановити більший, ніж призначив суд першої інстанції, строк позбавлення волі. ( т. 1 а. с. 44, 45, 50, 110 113 ).

Стосовно посилань обвинуваченої на наявність обставин, що виключали участь прокурора ОСОБА_10 в кримінальному провадженні з мотивів, що він нібито є свояком потерпілих, то такі не знайшли свого підтвердження і спростовуються наступним: під час розгляду справи ОСОБА_6 не заявляла відвід прокурору, хоча знала про цю обставину заздалегідь; потерпілі категорично заперечили наявність рідні з прокурором; доказів на підтвердження цієї обставини немає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 420 КПК України, апеляційний суд Закарпатської області

У Х В А Л И В :

Апеляції старшого прокурора Хустської міжрайонної прокуратури ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду від 12 вересня 2014 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати. Призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі.

В решті вирок Хустського районного суду від 12 вересня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженою - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді: