АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Чернівці «06» листопада 2014року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
та адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000251 за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_9 та його адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючих в інтересах останнього на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цим вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , молдованина, громадянина України, з

Провадження №11-кп/794/373/14 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія ч. З ст. 185 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:
- вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20.02.2013 року за ст. 185 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі 1000 гривень;
- вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24.04 2014 року за ст. 289 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2-х (два) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України невідбуту частину покарання згідно вироку Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2014 року частково приєднано до покарання за новим вироком і остаточно міру покарання призначено у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 2 (два) місяці, без конфіскації майна.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишено без змін.
Строк відбування покарання обраховано з 14 серпня 2014 року.
В строк відбування покарання у виді позбавлення волі враховано строк перебування під вартою в період з 12 червня 2014 року по 10 серпня 2014 року.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , молдованина, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого:
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2(два) роки.
На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме не виїжджати за межі території України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця свого проживання та періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально виконавчої інспекції.
Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 понесені по даному кримінальному провадженню судові витрати за проведення трасологічної експертизи в розмірі 294,84 гривні.
Вирішено питання з речовими доказами.
Так, згідно вироку районного суду, 19 травня 2014 року приблизно о 02.00 годині ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи корисливі мотиви, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння, умисно, протиправно, шляхом розбиття скла вікна в новобудові, яка належала потерпілому ОСОБА_8 , проникли до середини приміщення, звідки таємно викрали електроінструменти, які були у користуванні та з викраденим з місця події зникли, розпорядившись ним на власний розсуд. Вказаними діями останні спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 4100 гривень.
На вказаний вирок суду першої інстанції засуджений ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , діючі в інтересах останнього та потерпілий ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.
Так, у своїй апеляції засуджений ОСОБА_9 , не погоджуючись з вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області, просив його скасувати та обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Адвокат ОСОБА_6 , діюча в інтересах ОСОБА_9 у поданій нею апеляції просить вирок районного суду змінити та пом`якшити обрану судом міру покарання її підзахисному. При цьому посилається на те, що призначене ОСОБА_9 покарання у виді 5-ти років двох місяців позбавлення волі є надто суворим, а його вік надто молодим. Одночасно вказує і на фактичну відсутність наслідків злочинного посягання, що є обставиною, яка істотно знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого останнім.
Адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах ОСОБА_9 , у поданій ним апеляції, просить вирок Новоселицького районного суду скасувати і кримінальне провадження по відношенню до ОСОБА_9 закрити, посилаючись на грубе порушення норм КПК України, оскільки вважає, що судом при розгляді справи не було прийнято до уваги клопотання потерпілого про відмову від приватного обвинувачення і закриття кримінального провадження.
Потерпілий ОСОБА_8 у поданій ним апеляційній скарзі просить вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області скасувати та ухвалити нове рішення, яким кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 закрити.
При цьому посилається на те, що суд незаконно відмовив йому у прийнятті поданого ним клопотання про відмову від приватного обвинувачення щодо ОСОБА_9 , чим допустив неповноту розгляду кримінального правопорушення.
Стверджує також, що засуджений повністю відшкодував йому завдану шкоду і будь-яких претензій до нього матеріального чи морального характеру немає.
На подані апеляції засудженим ОСОБА_9 та його адвокатами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,. в інтересах останнього і потерпілим ОСОБА_8 , прокурор прокуратури Новоселицького району подав заперечення, в якому просив подані скарги апелянтів залишити без задоволення, а вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області без змін.
Вирок районного суду щодо ОСОБА_11 не оскаржувався.
Заслухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_8 , який просив пом`якшити призначене ОСОБА_9 покарання, засудженого ОСОБА_9 , який просив обрати йому покарання не пов`язане з позбавленням волі та діючу в його інтересах адвоката ОСОБА_6 , яка просила вирок районного суду змінити та пом`якшити обрану судом міру покарання її підзахисному, а також адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_9 , який просив вирок Новоселицького районного суду скасувати і кримінальне провадження по відношенню до ОСОБА_9 закрити, думку прокурора, яка просила подані апеляційні скарги апелянтами залишити без задоволення, а вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області без змін, розглянувши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляцій, судова колегія вважає, що апеляційні скарги - засудженого ОСОБА_9 та його адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також потерпілого ОСОБА_8 не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, за кваліфікуючою ознакою крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення, при обставинах викладених у вироку, повністю доведена сукупністю зібраних та досліджених у суді доказами і не оспорюється в апеляційних скаргах.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Що стосується міри покарання, то вона обрана засудженому ОСОБА_9 згідно загальних принципів ст.ст. 65-67 КК України.
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2013 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Так, аналізуючи вирок районного суду в частині призначення покарання, колегія суддів вважає, що призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65-67 КК України в повній мірі вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування спричиненої потерпілому шкоди, його молодий вік, а також вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння і призначив йому покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 вчинив вищевказане кримінальне правопорушення у період умовно-дострокового звільнення. Зазначене свідчить на про те, що він на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні остаточного покарання ОСОБА_9 також вірно застосував і вимоги ст. 71 КК України та прийшов до правильного висновку про те, що виправлення ОСОБА_9 неможливе без реального відбування покарання, а тому призначена йому міру покарання у виді 5-ти років двох місяців позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст. 185 КК України, є необхідною й достатньою для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Вищевказане спростовує доводи апелянтів в апеляційних скаргах ОСОБА_9 та діючої в його інтересах адвоката ОСОБА_6 щодо призначеного ОСОБА_9 покарання і не дає підстав для скасування чи зміни судового рішення.
Що стосується посилань в апеляції адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_8 щодо незаконної відмови судом у прийнятті поданого потерпілим клопотання про відмову від приватного обвинувачення і закриття провадження щодо ОСОБА_9 , то воно є безпідставним, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, із запису на компакт-диску № 9017173RA028112 (а.с. 71) проведеного судового засідання у суді першої інстанції, що потерпілий ОСОБА_8 у районному суді чітко своїх вимог з цього приводу не озвучив.
Разом з тим, в суді апеляційної інстанції, останній свої вимоги змінив та просив пом`якшити обране ОСОБА_9 покарання судом першої інстанції. Однак, вказані вимоги потерпілого також не можуть заслуговувати на увагу і спростовуються вищенаведеним.
Таким чином, обставини справи судом першої інстанції були з`ясовані повно і об`єктивно. Будь-яких порушень норм кримінально-процесуального права, які б вплинули на законність і обґрунтованість судового рішення по даному кримінальному провадженню допущено не було.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_9 та його адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , діючих в інтересах останнього, потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2014 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України без змін.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія вірна: суддя