№ 336/4539/15-к
пр. № 1-кп/336/443/2015
УХВАЛА
27 липня 2015 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новомиколаївка, Новомиколаївського району, Запорізької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, пенсіонера, інваліда 1 групи, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя направив до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на те, що він не відповідає вимогам КПК України.
Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
Потерпілий в підготовчому судовому засіданні просив вирішити клопотання на розсуд суду.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечувала проти заявленого клопотання, посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам діючого кримінально-процесуального законодавства.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши доводи заявленого клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору виходячи з наступного.
З обвинувального акту вбачається, що в ньому відсутні відомості про адвоката обвинуваченого: його прізвище, місцезнаходження, номер свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю і взагалі будь-які дані, що адвокат був залучений до участі в досудовому слідстві. Відповідно до ст. 291 КПК України до обвинувального акту повинен бути доданий реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до положень ст. 109 КПК України - реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) види забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
В порушення ст. 291, ст. 109 КПК України доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відображає в повному обсязі хід і проміжні результати досудового розслідування та використані в розслідуванні джерела доказів.
У реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про призначення захисника, тобто немає даних про виконання слідчим вимог ст. 49 КПК України.
Пункт 35 Розділу І реєстру матеріалів досудового розслідування містить інформацію, що 30.04.2015 р. слідчим Шевченківського РВ ЗМУ ОСОБА_7 повідомлено про підозру ОСОБА_4 за ознаками ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного. У свою чергу згідно до вимог ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином.
В порушення зазначених вимог, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформації щодо призначення захисника підозрюваному ОСОБА_4 , що свідчить про порушення права останнього на захист.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Ст. 6 Конвенції гарантує право на адекватний захист в ході судового розгляду, який здійснюється як особисто, так і за представництва адвоката; це право посилюється обов`язком зі сторони держави надати в певних випадках безоплатну правову юридичну допомогу.
Згідно п. 37 (Рішення ЄСПЛ «Балицький проти України» (21.08.2012 р.) суд повторює, що хоча право кожного обвинувачуваного у вчиненні злочину на ефективну юридичну допомогу захисника, який у разі необхідності, призначається офіційно, не є абсолютним, воно є однією з основних ознак справедливого судового розгляду.
Крім того, у відповідності до ст. 279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.
Частина 4 ст. 278 КПК України зазначає, що дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Пункти 2,3,5,6,8,9,11,12,14,15,17,18,20,21,23,24,26,27,29,30,32,33 Розділу І реєстру матеріалів досудового розслідування містять інформацію, про те що 26.06.2015 р. старшим слідчим СВ Шевченківського РВ ЗМУ ОСОБА_7 повідомлено про призначення судових експертиз без зазначення яких саме експертиз, у той час як розділ ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування не містить жодного процесуального рішення, прийнятого під час досудового розслідування саме 26.06.2015 р. слідчим.
Відповідно до ч.1 ст.290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування
Згідно п. 52 Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування адвоката ОСОБА_5 30.06.2015 р. повідомлено про надання доступу до речових доказів в порядку ст. 290 КПК України.
Однак Реєстр не містить інформації про винесення слідчим буд-яких постанов про визнання речовими доказами в порядку, передбаченому КПК України. При цьому обвинувальний акт містить посилання, що речові докази знаходяться в камері схову Шевченківського РВ ЗМУ та приєднані до матеріалів кримінального провадження.
Згідно п.6 Розділу ІІ Реєстру 06.04.2015 р. постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надано дозвіл на огляд житла. Однак, в порушення ст.236 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформації взагалі про виконання слідчим Шевченківського РВ ЗМУ ухвали про дозвіл на обшук житла.
У обвинувальному акті зазначено, що своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Виходячи з мотиву і мети визначальним є суб`єктивне ставлення особи до настання від своїх дій суспільно небезпечних наслідків: при умисному вбивстві - настання смерті потерпілого охоплюється умислом винного; в разі заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до настання смерті характеризується необережністю. Для застосування ст. 119 КК України необхідно встановити наявність необережної вини щодо злочинного наслідку - смерті іншої людини. Саме ж діяння, що призвело до даного результату, може бути як необережним, так і умисним.
В обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним, також не викладені фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, наявність прямого умислу в діях обвинуваченого не мотивована, не визначена ступінь тілесних ушкоджень які були встановлені експертизою від 02.06.2015 №1630м. Слідчим лише зазначено, що потерпілому заподіяні множинні колото-різані поранення грудної клітини, частково проникаючі в плевральні порожнини з пошкодженням листків плеврі, тканин легенів та сосудів, що ускладнилися підшкірною емфіземою, гемо пневмотораксами фіброзно-фібринозним плевритом, а в подальшому розвитком септичних ускладнень, при наростаючих явищах ендогенної інтоксикації і формуючою полу органної недостатності. Проникаючи пошкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, які знаходяться із настанням смерті в прямому причинному зв`язку, що має в конкретному випадку випадковий характер.
В той же час як вбачається з обвинувального акту, у потерпілого були наявні й інші тілесні ушкодження. Таким чином, ОСОБА_4 пред`явлено не конкретизоване обвинувачення, в якому чітко не зазначена кількість нанесених ударів потерпілому та їх локалізація, що є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та вимог ст. 20 КПК України щодо забезпечення права обвинуваченого на захист у зв`язку з неконкретністю пред`явленого обвинувачення.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, а обвинувальний акт та додатки до нього не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, що відповідно до вимог ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Керуючись ст. 314, 392, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повернути прокурору прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив.

Суддя ОСОБА_1