Справа № 161/1489/15-к Провадження №11-кп/773/162/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачено ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000017 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , освіта середньо-спеціальна, неодружений, раніше судимий:

1) 11.11.2010 року, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.1 ст.296; ч.1 ст.152; ч.1 ст.129; ч.1 ст.70 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

09.08.2012 року, постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області, на підставі ст.82 КК України, невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 6 днів, замінено на виправні роботи з відрахуванням 20% від заробітку;

2) 29.04.2013 року, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області, за ч.1 ст.185; ч.2 ст.190; ч.1 ст.70; ч.1 ст.71 КК України на 1 рік 6 місяців виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку;

3) 06.06.2013 року, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.389; ч.2 ст.185; ч.ч.1,4 ст.70 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 03.12.2014 року на підставі ст.81 КК України ОСОБА_7 , звільнений умовно-достроково, на невідбутий термін 6 місяців 11 днів.

- засуджений за ч. 2 ст.185 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, ОСОБА_7 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду від 06.06.2013 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначено йому покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

Заходи забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироку законної сили, залишені попередні домашній арешт, з покладенням обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді, від 12.01.2015 року.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави, судові витрати у сумі 786 (сімсот вісімдесят шість) гривень 24 (двадцять чотири) копійки.

Речові докази по справі:

грошові кошти у сумі 87 (вісімдесят сім) гривень, які були вилучені у обвинуваченого ОСОБА_7 повернуто останньому;

пару кросівок, марки Адідас залишено у користуванні ОСОБА_7 ;

пляшку пива, марки Львівське світле постановлено знищити;

кухонний ніж повернуто за належністю, потерпілому ОСОБА_9 відбитки слідів рук та взуття залишено при матеріалах кримінального провадження.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, апеляційний суд ,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 02.01.2015 року, близько 22.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні магазину Продукти, що по вул. Гордіюк, 22а, у м. Луцьку, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що продавець ОСОБА_10 знаходилась у підсобному приміщені, будучи переконаним, що його дії є непомічені, шляхом вільного доступу, із каси магазину, яка являє собою шухляду прилавка, таємно викрав грошові кошти у сумі 500 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_9 , матеріальної шкоди на вказану суму.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації його дій вказує на те, що призначаючи покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував його молодий вік, добровільне відшкодування завданої ним шкоди, те, що він покаявся, просив у потерпілого пробачення, а також думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні.

Просить вирок змінити та призначити покарання у виді арешту.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які подану апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який апеляцію заперечив, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи і цим обставинам дав правильну юридичну оцінку. Дії обвинуваченого кваліфікував за ч. 2 ст. 185 КК України і така кваліфікація дій в апеляційній скарзі не оспорюється. Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому повністю стверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 цього Кодексу при призначенні покарання має бути враховано тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому покарання вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Так, обговорюючи питання про вид та розмір щодо обвинуваченого ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є умисним і відносяться до категорії середньої тяжкості, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого правомірно визнав щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди.

До обставин, які обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

По відношенню до особи обвинуваченого суд також врахував, що він неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів, на час постановлення вироку ніде не працював, вказаний злочин вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, що вказує на підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого.

З врахування усіх зазначених вище обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе лише у місцях позбавлення волі і призначив йому покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання призначив шляхом часткового складання покарань.

З врахуванням особи обвинуваченого, який неодноразово засуджувався на умисні злочини, в тому числі і до позбавлення волі, а також враховуючи те, що він 03.12.2014 року був звільнений умовно-достроково від відбування покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі і через невеликий проміжок часу вчинив новий умисний злочин, то підстав для зміни вироку і призначення йому за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді арешту, апеляційний суд не знаходить.

Призначене обвинуваченому покарання як за вчинений ним злочин так і за сукупності вироків є необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання та попередження нових злочинів.

Вирок суду першої інстанції є умотивованим і підстав для його зміни та пом`якшення обвинуваченому покарання немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду від 18 лютого 2015 року щодо нього без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ всіма учасниками судового розгляду протягом 3-х (трьох) місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня учення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3