Справа № 1-3
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01
березня 2007 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в
складі: головуючого - судді Сарана М.Б.

при секретарі - Чабановській А.В.

з участю прокурора - Івашина О.Є.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м місті Бобринець в залі судових засідань
кримінальну справу по обвинуваченню :

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Сорочаново, Бобринецького району, Кіровоградської
області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не
одруженого, не працюючого, проживаючогоАДРЕСА_1, військовозобов'язаного, раніше
не судимого, за ст. 164 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно
рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області НОМЕР_1 від
15.07.2002 року з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2
на утримання дітей: сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_4 -
ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячно в розмірі третини заробітку (доходу), але не менше 1/2
неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до повноліття доньки ОСОБА_4,
тобто доІНФОРМАЦІЯ_4, далі в розмірі 1/ 4 заробітку ( доходу) щомісячно, але не
менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до повноліття сина
ОСОБА_3, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5, починаючи з 03.07.2002 року.

З липня
2002 року ОСОБА_1 офіційно ніде не працює, в Бобринецький РЦЗ з приводу
працевлаштування не звертався, навмисно всупереч рішенню Бобринецького
районного суду злісно ухилявся від сплати аліментів, при цьому попереджався
ВДВС Бобринецького районного управління юстиції про кримінальну
відповідальність за ухилення від сплати аліментів.

Таким
чином, внаслідок злісного ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання
дітей : доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість по
виконавчому листу НОМЕР_1 від 15.07.2002 року станом на 01.04.2004 року
становить:

· липень-серпень
2002 року по 72,89 грн. щомісяця = 145,78 грн.;

· вересень
2002 року =18,67 грн.;

· грудень
2002 року = 72, 89 грн.;

· 12
місяців 2003 року по 82, 59 грн, щомісяця = 979.08 грн.;

· З місяці
2004 року по 81,59 грн., щомісяця = 244,77 грн., а всього 1461,19 гривень.

У
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе у пред'явленому обвинуваченні
визнав повністю й показав, що дійсно на початку 2003 року він купив синові
джинсовий костюм і зимову куртку і більше ніякої допомоги на утримання дітей не
надавав, так як бувша дружин не пускала до нього сина. З моменту стягнення
аліментів він переїхав жити до сестри в село Засілля Жовтневого району,
Миколаївської області. Бувша дружина писала йому і вимагала сплатити аліменти
або відмовитися від дітей. Відмовитися від дітей

2

він не не хотів,
але ж і не мав змоги погасити заборгованість по аліментах. В кінці лютого 2004
року йому прийшло повідомлення про кримінальну відповідальність за ухилення від
сплати аліментів та сплату протягом 10 днів заборгованості з ВДВС Бобринецкього
райуправління юстиції, але він не зміг погасити заборгованість у зв'язку з
відсутністю коштів. Про те, що він судом був оголошений у розшук він не знав,
співробітники міліції до нього не приїжджали, так, як не знали де він проживав.
Просить суд суворо не карати, та не позбавляти його волі, надати можливість
працювати та сплачувати заборгованість, та аліменти. Зобов'язався погасити
заборговогість по аліментах найближчим часом.

Крім
повного визнання своєї вини підсудним, його вина в скоєнні злочину
підтверджується такими доказами :

Допитана
в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_2, суду пояснила, що 06.02.1993
року вона вийшла заміж за ОСОБА_1 від спільного проживання в них ІНФОРМАЦІЯ_3
народилася донька ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_2 син - ОСОБА_3. 02 лютого 1999 року
вони розлучилася . На аліменти вона спочатку не подавала, так, як. Вважала що
ОСОБА_1 добровільно їх буде платити, а подала лише в липні 2002 року, так як
ОСОБА_1 ніякої допомоги на утримання дітей не надавав, а самій їй дуже тяжко їх
забезпечувати.

Згідно
рішення Бобринецького районного суду НОМЕР_1 від 15.07.2002 року з ОСОБА_1 було
стягнуто аліменти на її користь на утримання їхніх дітей: сина ОСОБА_3 та
доньки -ОСОБА_4 в розміні 1/3 частину заробітку починаючи з 03.07.2002 року . З
моменту винесення вказаного рішення, ОСОБА_1 в жовтні 2002 року заплатив лише
один раз 200 гривень, в рахунок погашення заборгованості по аліментах, із того
часу, і по теперішній час більше жодного разу аліменти не сплачував. З моменту
стягнення аліментів і до цього часу ОСОБА_1 ніякої допомоги на утримання дітей
у вигляді одягу чи продуктів харчування не надав. В даний час ОСОБА_1 проживає
у своєї сестри в Миколаївській області, і вона йому відіслала два листа, в яких
писала, щоб він або сплачував аліменти або відмовився від дітей, але він
аліменти все одно не сплачував. Заборгованість по аліментах станом на
01.04.2004 року становить більше 1400 гривень. Вона була вимушена звернутися з
заявою про притягнення боржника до кримінальної відповідальності. ОСОБА_1
викликали у виконавчу службі Бобринецького району, але він туди не з'являвся.
Просить суд не позбавляти ОСОБА_1 волі, та надати йому можливість працювати та
сплатити їй заборгованість по аліментах, та платити аліменти.

Суд визнав
недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які
ніким не оспорювались, проти чого учасники судового розгляду не заперечували.
Дослідивши обставини справи у відповідності з вимогами ст. 299 КПК України, суд
приходить до висновку про доведеність вини підсудного ОСОБА_1 у вчинені злочину
і вважає правильним кваліфікацію дій підсудного за ч. 1 ст. 164 КК України,
тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів та утримання
дітей ( аліментів), і погоджується з даною кваліфікацією.

Призначаючи
покарання підсудному, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, щодо ступеню
тяжкості вчиненого злочину, особи підсудного і обставин що пом'якшують і
обтяжують його покарання.

Підсудним
вчинено злочин невеликої тяжкості.

Обставинами,
що пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_1 суд, у відповідності зі ст. 66 КК
України, визнає його щире каяття.

Обставин
що обтяжують покарання підсудного відповідно до ст. 67 КК України, судом не
встановлено.

Підсудний
характеризується за місцем проживання посередньо.

Приймаючи
до уваги обставини що пом'якшують покарання підсудного, особу підсудного, суд
приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання
і вважає за можливе звільнити підсудного ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням.

3

Керуючись ст. 321- 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ст.. 164 ч.1 КК
України і призначити йому покарання у вигляді
двох років обмеження волі.

На
підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 від відбування покарання звільнити з
випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два ) роки не вчинить
нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки, зобов'язавши його не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, та повідомляти орган кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання, та роботи.

Міру
запобіжного заходу - тримання під вартою , змінити на підписку про не виїзд,
звільнивши ОСОБА_1. з під варти негайно в залі суду.

Апеляція
на вирок може бути подана через Бобринецький районний суд Кіровоградської
області протягом 15 діб з моменту його проголошення.