АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-сс/796/1639/2014 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2

- суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

- при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року ОСОБА_6 відмовлено у відкритті провадження за його скаргою на бездіяльність уповноважених посадових осіб Генеральної прокуратури України в частині вимог, зазначених у скарзі, яка надійшла до суду 04.06.2015 року, а саме:
- оголосити підозру замовнику злочину ОСОБА_7 та її співзмовникам, у тому рахунку співробітникам міліції Лебединської міліції, які були на місці злочину 27.05.2015 року;

- зобов`язати слідчого негайно надати скаржнику направлення на СМЕ його потерпілої доньки для судмедекспертизи та невідкладної психологічної та медичной допомоги у Кіровоградській обласній лікарні за місцем офіційної реєстрації дитини у Кіровоградській області;

- для встановлення факту злочину, насилля над дитиною викликати ОСОБА_8 до зали суду для надання свідчень, як свідка та як потерпілої, а також для підтвердження аудіозапису злочину бійки 27.05.2015року,у випадку нез`явлення поставити ухвалу про примусовий привід свідка та потерпілої ОСОБА_8 у присутностіскаржника, як батька дитини;

- зобов`язати Генерального прокурора визнати скаржника та його доньку ОСОБА_8 потерпілими від ОСОБА_7 , як замовника злочину, групи злочинців-міліціянтів та інших злочинців у фактах порушення ними ст. ст.146, 127 КК України - катування дитини, насилля та нанесення тілесних ушкоджень скаржнику та дитині, інших злочинних фактах;

- для підтвердження факту незаконного ув`язнення скаржника у кайданки та незаконного позбавлення його волі зробити офіційний запит у Лебединський МВ УМВС. У випадку приховування Лебединським МВ УМВС факту використання кайданок запитати у суд всіх міліціянтів, які приймали участь у злочинних діях проти скаржника та його доньки, для опознання та опитування у залі суду під присягою;

- зобов`язати Генеральну прокуратуру провести слідство злочину, у якому приймали участь міліціянти Лебединського МВ УМВС, інші особи за замовою ОСОБА_7 ;

- у якості матеріальних доказів злочину катування запитати у Лебединському відділку міліції міліцейські номерні кайданки (наручники), які належать міліціянтам, які були на місці злочину;

- зобов`язати слідчого накласти арешт на всі транспортні засоби, які використовувались для виконання злочину, доставлення на місце злочину злочинців та для викрадення і вивезення його малолітньої доньки у невідомому напрямку 27.05.2015року з місця прогулянки батька з дитиною;

- стягнути з злочинців службовців-міліціянтів (виконувачів злочину викрадення дитини), прокурорів, які приховували злочин викрадення дитини, відшкодування за моральну та матеріальну шкоду, згідно ст. 56 Конституції України, 1.000.000 грн. солідарно;

- запитати у Устинівському РВ УМВС заяву про груповий злочин викрадення доньки ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. М. Бобрик, Лебединського району, Сумської області, яка зареєстрована у Реєстрі №610 за ЄО (Талон-повідомлення №70);
- запитати у Кіровоградській обласної прокуратурі матеріали заяви ОСОБА_6 про службовий злочин викрадачів-міліціянтів Лебединської міліції, які з катуванням скаржника та його доньки, застосувавши фізичну силу ув`язнили скаржника кайданками, відібрали доньку у скаржника - батька та вивезли на невідомій скаржнику автівці у невідоме місце.

Будучи незгідним із вказаним рішенням ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його прохання про:
- залучення для судового конституційного захисту малолітньої дитини скаржника тільки Генерального прокурора України або його заступника з обов`язковим врученням повідомлення про підозру суддям України;

- зобов`язання Генерального прокурора України або його заступника безпосередньо у залі суду негайно надати для ОСОБА_1 та інших суддів, яких апелянт вважає злочинцями за скоєння злочину проти його доньки постанову про підозру;

- негайне призначення державного ліцензійного адвоката для безоплатного захисту потерпілої малолітньої доньки скаржника;

- зобов`язання прокурора засвідчити факт злочинних дій судді ОСОБА_1 за підробку незаконного судового рішення від 11.06.2015 року, а також про внесення цих свідчень у судовий журнал;

- зобов`язання прокурора постановити постанову про звернення до Верховної Ради України про зняття суддівського імунітету та недоторканості з судді ОСОБА_1 та інших суддів;

- зобов`язання відповідальних органів негайно оголосити всеукраїнський розшук дитини скаржника, яка, за його заявою, була вчетверте викрадена;

- надання скаржнику у судовому засіданні довідки про викрадення у нього 27.05.2015 року його доньки та довідки про зникнення дитини безвісті з цього часу;

- зобов`язання прокурора у судовому засіданні постановити постанову про визнання ОСОБА_6 та його доньки ОСОБА_9 потерпілими від ОСОБА_7 , а також про визнання ОСОБА_6 законним представником малолітньої потерпілої;

- негайне направлення на судово-медичну експертизу доньки скаржника ОСОБА_9 з наданням невідкладної психологічної та медичної допомоги останній (бажано у Кіровоградській обласній лікарні);

- направлення запиту до Лебединського ОВС про номери табельної зброї, міліцейських пістолетів та номерних міліцейських дубинок, наручників усіх міліціянтів, а також про прізвища всіх осіб з адресами, які були присутні 27.05.2015 року на місці подій; вилучення для впізнання та долучення до судової кримінальної справи наручників, як засобу катування;

- здійснення негайного приводу у суд всіх озброєних працівників міліції Лебединського ОВС, яких скаржник вважає злочинцями, та ОСОБА_7 ;

- негайне (у судовому засіданні) надання повідомлення про підозру усім вказаним скаржником особам за вчинення ними бандитизму та негайне взяття їх під варту у залі суду;

- зобов`язання Генеральної прокуратури України провести слідство в одному провадженні чотирьох викрадень дитини скаржника, у тому числі щодо працівників міліції, суддів, прокурорів, державних виконавців та інших осіб за замовою ОСОБА_7 ;

- про зобов`язання накласти арешт на всі транспортні засоби, які використовувались для виконання злочину, доставляння на місце злочину озброєних осіб, а також для викрадення та вивезення дитини;

- стягнення з винних осіб матеріальної та моральної шкоди у розмірі 1.000.000 грн. на користь потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ;

- витребування з Устинівського РВУ МВС заяви скаржника про груповий злочин, який мав місце 27.05.2015 року та полягав, за заявою ОСОБА_6 , у викраденні його дитини;

- виклик у судове засідання ОСОБА_9 ;

- зобов`язання Генерального прокурора України негайно, у залі суду, внести до ЄРДР його заяву про вчинення злочину;

- зобов`язання прокурора негайно взяти під захист скаржника та його доньку.

Крім того, апелянт просить у порядку ст. 380 КПК України роз`яснити слідчому судді ОСОБА_1 про незаконність його ухвали від 11.06.2015 року.
Свої апеляційні вимоги ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді порушує його конституційні права та чинить перешкоди у розслідуванні по кримінальному провадженню щодо четвертого викрадення дитини ОСОБА_6 ОСОБА_7 .

Розглянувши справу у відсутність апелянта та представника Генеральної прокуратури, які були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, заяв та клопотань про відкладення апеляційного розгляду не надали, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали контрольного провадження судової справи, представлені прокуратурою відомості та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 щодо бездіяльності уповноважених посадових осіб Генеральної прокуратури України в частині вимог, зазначених у скарзі, яка надійшла до суду 04.06.2015 року, слідчий суддя виходив з того, що зазначена скаржником бездіяльність уповноважених посадових осіб Генеральної прокуратури України не може бути оскаржена в порядку ст. ст. 303, 304 КПК України.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Статтею 303 КПК України передбачені конкретні види бездіяльності слідчого чи прокурора, конкретні процесуальні рішення цих посадових осіб, а також конкретні слідчі дії, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час проведення слідчими органами досудового розслідування кримінального правопорушення (злочину).

Як убачається із матеріалів контрольного провадження судової справи та змісту скарги ОСОБА_6 від 04.06.2015 року, останній, оскаржуючи бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей до ЄРДР по його заяві про злочин, що мав місце 27.05.2015 року, одночасно вказував на бездіяльність суб`єкту оскарження щодо непроведення певних процесуальних та слідчих дій, які слід було провести невідкладно, в межах конкретного кримінального провадження, відомості про яке, на думку апелянта, слід було внести до ЄРДР.

При цьому слідчим суддею скарга ОСОБА_6 на бездіяльність Генеральної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, фактично прийнята слідчим суддею до розгляду, який призначений на 01.07.2015 року.

Разом з тим інші, зазначені ОСОБА_6 дії відповідних посадових осіб та слідчих органів, які можуть бути проведені лише після реєстрації заяви скаржника про злочин у ЄРДР (як самими органами, так і за рішенням слідчого судді з цього приводу), з огляду на відсутність кримінального провадження не можуть на цій стадії бути оскаржені до слідчого судді в порядку ст. ст. 303, 304 КПК України.

За таких обставин ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження в частині вимог про зобов`язання слідчих органів: оголосити підозру замовнику злочину ОСОБА_7 та її співзмовникам, у тому рахунку співробітникам міліції Лебединської міліції, які були на місці злочину 27.05.2015року; зобов`язати слідчого негайно надати скаржнику направлення на СМЕ його потерпілої доньки для судмедекспертизи та невідкладної психологічної та медичной допомоги у Кіровоградській обласній лікарні за місцем офіційної реєстрації дитини у Кіровоградській області; для встановлення факту злочину, насилля над дитиною викликати ОСОБА_8 до зали суду для надання свідчень, як свідка та як потерпілої, а також для підтвердження аудіозапису злочину бійки 27.05.2015року,у випадку нез`явлення поставити ухвалу про примусовий привід свідка та потерпілої ОСОБА_8 у присутностіскаржника, як батька дитини; зобов`язати Генерального прокурора визнати скаржника та його доньку ОСОБА_8 потерпілими від ОСОБА_7 , як замовника злочину, групи злочинців-міліціянтів та інших злочинців у фактах порушення ними ст. ст.146, 127 КК України - катування дитини, насилля та нанесення тілесних ушкоджень скаржнику та дитині, інших злочинних фактах; для підтвердження факту незаконного ув`язнення скаржника у кайданки та незаконного позбавлення його волі зробити офіційний запит у Лебединський МВ УМВС. У випадку приховування Лебединським МВ УМВС факту використання кайданок запитати у суд всіх міліціянтів, які приймали участь у злочинних діях проти скаржника та його доньки, для опознання та опитування у залі суду під присягою; зобов`язати Генеральну прокуратуру провести слідство злочину, у якому приймали участь міліціянти Лебединського МВ УМВС, інші особи за замовою ОСОБА_7 ; у якості матеріальних доказів злочину катування запитати у Лебединському відділку міліції міліцейські номерні кайданки (наручники), які належать міліціянтам, які були на місці злочину; зобов`язати слідчого накласти арешт на всі транспортні засоби, які використовувались для виконання злочину, доставлення на місце злочину злочинців та для викрадення і вивезення його малолітньої доньки у невідомому напрямку 27.05.2015року з місця прогулянки батька з дитиною; стягнути з злочинців службовців-міліціянтів (виконувачів злочину викрадення дитини), прокурорів, які приховували злочин викрадення дитини, відшкодування за моральну та матеріальну шкоду, згідно ст. 56 Конституції України, 1.000.000 грн. солідарно; запитати у Устинівському РВ УМВС заяву про груповий злочин викрадення доньки27.05.2015 рокуу с. М. Бобрик, Лебединського району, Сумської області, яка зареєстрована у Реєстрі №610 за ЄО (Талон-повідомлення №70); запитати у Кіровоградській обласної прокуратурі матеріали заяви ОСОБА_6 про службовий злочин викрадачів-міліціянтів Лебединської міліції, які з катуванням скаржника та його доньки, застосувавши фізичну силу ув`язнили скаржника кайданками, відібрали доньку у скаржника - батька та вивезли на невідомій скаржнику автівці у невідоме місце; - відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга ОСОБА_10 в цій частині, як безпідставна та необґрунтована задоволенню не підлягає.

Що стосується апеляційних вимог скаржника про вчинення інших дій стосовно слідчого судді ОСОБА_1 та інших суддів, то такі вимоги не були зазначені у скарзі ОСОБА_6 від 04.06.2015 року зазначені не були, не розглядались слідчим суддею, а тому не можуть бути предметом апеляційного розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді від 11.06.2015 року, а тому і в цій частині у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

З огляду на наведене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року, якою було відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Генеральної прокуратури України в частині вимог, залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4