справа № 619/1455/15-к
провадження №1-кп/619/196/15
ВИРОК
іменем України
22 квітня 2015 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
суддівОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_4
прокурораОСОБА_5
обвинуваченогоОСОБА_6
захисникаОСОБА_7
потерпілогоОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000499 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Слатине Дергачівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, -

установив
У листопаді 2013 року, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 зустрівся у м. Харкові на ринку «Барабашова» зі своїм знайомим ОСОБА_9 , у якого попрохав зайняти 20000 доларів США та повідомив неправдиві відомості щодо того, що він займає ці гроші для ведення бізнесу, хоча збирався ці гроші віддати для погашення інших боргів, таким чином увійшовши у довіру ОСОБА_9 . Через декілька днів у листопаді 2013 року, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, переслідуючи корисливу мету наживи, користуючись довірою до нього з боку ОСОБА_9 , взяв у останнього гроші у сумі 20000 доларів США, причому ввів в оману потерпілого й збирався ці гроші віддати за інші борги. ОСОБА_6 у подальшому даними грошима розпорядився на власний розсуд, роздавши іншим особам за борги, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 159860,00 грн.
Крім того, у грудні 2013 року, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , зустрівся у м. Харкові у районі «Олексіївки» зі своїм знайомим ОСОБА_9 , у якого попрохав зайняти 40000 доларів США та повідомив неправдиві відомості щодо того, що він займає ці гроші для ведення бізнесу, хоча збирався ці гроші віддати для погашення інших боргів, таким чином увійшовши у довіру ОСОБА_9 . Через декілька днів у грудні 2013 року, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, переслідуючи корисливу мету наживи, діючи повторно, користуючись довірою до нього з боку ОСОБА_9 , взяв у останнього гроші у сумі 40000 доларів США, причому ввів в оману потерпілого й збирався ці гроші віддати за інші борги, враховуючи, що раніше він займав у ОСОБА_9 гроші та їх не повернув. ОСОБА_6 у подальшому даними грошима розпорядився на власний розсуд, роздавши іншим особам за борги, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 319720,00 грн.
Крім того, восени 2013 року, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 зустрівся у сел. Слатине Дергачівського району Харківської області зі своїм знайомим ОСОБА_8 , у якого попрохав зайняти грошей на суму 22000 доларів США та повідомив неправдиві відомості щодо того, що він займає ці гроші для ведення бізнесу, хоча збирався ці гроші віддати для погашення інших боргів, таким чином увійшовши у довіру ОСОБА_8 , враховуючи, що раніше у 2008 році ОСОБА_6 займав у ОСОБА_8 гроші та повертав. У кінці грудня 2013 року, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи у сел. Слатине Дергачівського району Харківської області, маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, переслідуючи корисливу мету наживи, діючи повторно та користуючись довірою до нього з боку ОСОБА_8 , взяв у останнього гроші у сумі 22000 доларів США, причому ввів в оману потерпілого й збирався ці гроші віддати за інші борги. ОСОБА_6 у подальшому даними грошима розпорядився на власний розсуд, роздавши іншим особам за борги, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 175846,00 грн.
Крім того, у жовтні 2013 року, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 зустрівся на проспекті Леніна у м. Харкові зі своїм знайомим ОСОБА_9 , у якого попрохав зайняти у майбутньому гроші у доларах США та повідомив неправдиві відомості щодо того, що він займає ці гроші для ведення бізнесу, хоча збирався ці гроші віддати для погашення інших боргів, таким чином увійшовши у довіру ОСОБА_9 , враховуючи, що раніше вже ОСОБА_10 брав гроші у ОСОБА_9 та не повернув їх. На початку січня 2014 року, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, переслідуючи корисливу мету наживи, діючи повторно та користуючись довірою до нього з боку ОСОБА_9 , взяв у останнього гроші у сумі 60000 доларів США, причому ввів в оману потерпілого й збирався ці гроші віддати за інші борги. ОСОБА_6 у подальшому даними грошима розпорядився на власний розсуд, роздавши іншим особам за борги, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 479580,00 грн.
Крім того, восени 2013 року, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 зустрівся у сел. Слатине Дергачівського району Харківської області зі своїм знайомим ОСОБА_8 , у якого попрохав зайняти у майбутньому грошову суму у доларах США та повідомив неправдиві відомості щодо того, що він займає ці гроші для ведення бізнесу, хоча збирався ці гроші віддати для погашення інших боргів, таким чином увійшовши у довіру ОСОБА_8 , враховуючи, що раніше у 2008 році ОСОБА_6 займав у ОСОБА_8 гроші та повертав. 06 січня 2014 року ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку №7 по вул. Миру у сел. Слатине Дергачівського району Харківської області, маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, переслідуючи корисливу мету наживи, діючи повторно та користуючись довірою до нього з боку ОСОБА_8 , взяв у останнього гроші у сумі 8000 доларів США, причому ввів в оману потерпілого й збирався ці гроші віддати за інші борги. ОСОБА_6 у подальшому даними грошима розпорядився на власний розсуд, роздавши іншим особам за борги, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 63944,00 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочинів, так як це зазначено вище.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.
Вина обвинуваченого у скоєнні вище зазначених злочинів доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 :
· по епізоду листопада 2013 року щодо ОСОБА_9 , які виразилися у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненому у великих розмірах, суд кваліфікує за ч.3 ст.190 КК України;
· по епізоду грудня 2013 року щодо ОСОБА_9 , які виразилися у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненому повторно та у великих розмірах, суд кваліфікує за ч.3 ст.190 КК України;
· по епізоду грудня 2013 року щодо ОСОБА_8 , які виразилися у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненому повторно та у великих розмірах, суд кваліфікує за ч.3 ст.190 КК України;
· по епізоду січня 2014 року щодо ОСОБА_9 , які виразилися у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненому повторно та у особливо великих розмірах, суд кваліфікує за ч.4 ст.190 КК України;
· по епізоду 06 січня 2014 року щодо ОСОБА_8 , які виразилися у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненому повторно та таке, що завдало значної шкоди потерпілому, суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_6 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, його наслідки, визнання позову потерпілого, а також дані про особу обвинуваченого.
За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі в межах санкцій частин цієї статті.
При вирішенні питання про те, який із передбачених ч.1 ст.70 КК України принципів необхідно застосувати ОСОБА_6 при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд крім даних про особу винуватого та обставин, які пом`якшують покарання, враховує число злочинів, які входять у сукупність, форму вини і мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків.
Таким чином, суд дійшов до висновку про застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечного діяння, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, суд прийшов до висновку про звільнення від відбування основного покарання з іспитовим строком та застосовує ст.75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Пленум Верховного Суду України у п.19 своєї постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив судам, що якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. При прийнятті такого рішення у вироку мають бути наведені відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК України непотрібно.
Оскільки ст.77 КК України встановлено вичерпний перелік додаткових покарань, які можуть бути призначені у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, і він не містить такого додаткового покарання як конфіскація майна, то суд не призначає ОСОБА_6 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, яке передбачено санкцією ч.4 ст.190 КК України як обов`язкове.
З урахуванням вимог ст.ст.176, 177, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд
ухвалив
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, та призначити йому покарання:
· за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
· за ч.3 ст.190 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
· за ч.4 ст.190 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України ОСОБА_6 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
· періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду у розмірі 1406785,20 грн.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити незмінним особисте зобов`язання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3