В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захистника ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва, Російська Федерація, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина Російської Федерації, одруженого, працюючого на посаді спортивного директору кінноспортивного клубу «КСК Болівар», із неповною вищою освітою, раніше не судимого,
- за ст. 358 ч.4 та ст. 290 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До суду поступило кримінальне провадження з обвинувальним актом і угодою про визнання винуватості.
Згідно обвинувального акта встановлено, що громадянин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в серпні 2014 року, точний день та година досудовим розслідуванням не встановлені, перебуваючи на речовому ринку в м. Київ, придбав у невідомої йому та не встановленої досудовим розслідуванням особи чоловічої статі технічний паспорт до транспортного засобу серії НОМЕР_1 на автомобіль «Мерседес Бенс Атего 818L» 2005 року випуску, типу вантажний фургон - С, номер шассі НОМЕР_2 сірого кольору від 17.08.2012 року на ім`я гр. ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_2 , будучи обізнаним з передбаченим чинним законодавством порядком оформлення та отримання такого свідоцтва у відповідних органах державної влади та усвідомлюючи, що зазначене свідоцтво є підробленим, в період з серпня 2014 року по 08.12.2014 року використовував його при експлуатації наявного у нього транспортного засобу марки «Мерседес Бенс Атего», 2005 року випуску, кузов НОМЕР_2 на території України та за її межами.
В останнє ОСОБА_5 надав технічний паспорт працівникам (на той час) Чопської митниці ДФС України 08.12.2014 року, як документ, що посвідчує його право керування та розпорядження транспортним засобом «Мерседес Бенс Атего 818 L» 2005 року випуску, якими при проведенні перевірки встановлено факт підробки такого свідоцтва та його вилучено.
Згідно висновку експерта №15/176 від 19.02.2015 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_6 , виготовлене плоским способом друку в умовах поліграфічного підприємства, але не відповідає встановленому взірцю документів, які видаються власникам транспортних засобів органами ВРЕР ДАІ МВС України.
Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документу.
Окрім того, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в грудні 2014 року, точний день та година досудовим розслідуванням не встановлені, перебуваючи в м. Крефельд, Німеччина, придбав спеціальний причіп ПР-фургон-Е для перевезення коней марки «Восктапп-РоПах», номер кузову НОМЕР_4 та маючи у власності таблички з українськими реєстраційними знаками транспортного засобу НОМЕР_5 , які виходячи зі змісту ст.290 КК України є предметом вказаного злочину, а саме ідентифікаційним номером, яким слід вважати реєстраційний номер транспортного засобу - табличку, що встановлюється спереду та позаду транспортного засобу і містить графічні символи та певну комбінацію букв та цифр, видається органами ДАІ (її реєстраційно-екзаменаційними підрозділами), провів їх заміну 08.12.2014 року з метою безперешкодного проходження митних процедур безпосередньо перед їх проходженням при в`їзді на територію України через КПП «Тиса», м. Чоп, оскільки зовні вони подібні до придбаного ним та зареєстрованого на останнього спеціального причіпу ПР-фургон-Е для перевезення коней, а саме прикріпив на придбаний причіп дані таблички з номерними позначеннями, видаючи його за свій власний причіп з українською реєстрацією, що було виявлено працівниками митниці 08.12.2014 року при проходженні громадянином ОСОБА_5 митного контролю та проведенні перевірки транспортного засобу.
Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.290 КК України - заміна ідентифікаційного номеру транспортного засобу.
У сукупності ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документу та ст.. 290 КК України - заміна ідентифікаційного номеру транспортного засобу.
Під час досудового розслідування 19.03.2015 року між Заступником Ужгородського міжрайонного прокурора радником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001566, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з іншого боку , була укладена угода про визнання винуватості. Така угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.358 та ст. 290 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 та ст. 290 КК України, узгоджують вид і розмір покарання за ст. 290 КК України - призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч.4 ст. 358 КК України призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на підставі ч.І ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне призначити гр. ОСОБА_5 у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Витрати пов`язані із проведенням судових трасологічних експертиз та технічної експертизи документів в розмірі 1455,96 гривень покласти на підозрюваного ОСОБА_5 і обвинувачений згідний на призначення названого виду покарання. Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
В судовому засіданні обвинувачений за участі його представника ствердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання .
Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між обвинуваченим та потерпілим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч.4 ст.358 , який відноситься до злочинів невеликої тяжкості та ст. 290 КК України, який є злочином середньої тяжкості. Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано суспільним інтересам. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст..472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, постільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який вперше вчинив злочин невеликої і середньої тяжкості і щиро кається. Тому слід затвердити угоду про визнання винуватості, призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання .
Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 475 КПК України, суд, -
з а с у д и в :
Затвердити угоду, укладену 19.03.2015 року між Заступником Ужгородського міжрайонного прокурора радником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001566, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з іншого боку про визнання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.4 та ст 290 КК України.
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за за ст. 290 КК України і призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч.4 ст. 358 КК України призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
На підставі ч.І ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити гр. ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Витрати пов`язані із проведенням судових трасологічних експертиз та технічної експертизи документів в розмірі 1455,96 гривень стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1