Справа №480/2242/14-к 05.08.2015 05.08.2015 05.08.2015
УХВАЛА
05 серпня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
за ч.1 ст. 185 , ч.1 ст. 309 КК України
Учасники судового провадження.
прокурор ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_5
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок скасувати оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю доказів його вини.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України - два місяці арешту; за ч.1 ст. 309 КК України - один місяць арешту. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено два місяці арешту.
Узагальнені доводи апелянта.
Обвинувачений ОСОБА_5 вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим.
Зазначає, що суд не взяв до уваги його пояснення, що вказані злочини він не вчиняв, колесо не викрадав, кущі рослинного походження с запахом коноплі йому не належать, оскільки власником домоволодіння АДРЕСА_2 є ОСОБА_8 , а він до нього не має ніякого відношення, обшук проводився без його участі.
Також суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_9 , який стверджував, що 22.05.2014 року, тобто до подій інкримінованого йому злочину, він бачив у дворі обвинуваченого колеса пофарбовані у жовто-блакитний колір.
Зазначає, що у нього склалися неприязні відносини з потерпілим ОСОБА_10 і свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , тому вони дали неправдиві показання.
Вважає, що ОСОБА_10 не може бути потерпілим, оскільки мотоцикл «Дніпро - 9» належить не йому, а ОСОБА_14 .
Вказує, що суд не дослідив в повному обсязі докази, не усунув протиріччя між показаннями свідків, не допитав в судовому засіданні в якості свідків власника домоволодіння АДРЕСА_2 - ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , який міг би підтвердити, факт продажу апелянту причепу з колесами від мотоциклу.
Зазначає, що в період досудового слідства він неодноразово заявляв клопотання про призначення йому захисника, однак йому було відмовлено.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_5 визнано винним в тому, що 25.05.2014 року приблизно о 08 годині біля будинку АДРЕСА_2 , з бокового причепу мотоциклу «Дніпр-9», синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , таємно викрав колесо вартістю 630 гри. З викраденим майном ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 630 грн.
Крім того, 24.06.2014 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , працівниками міліції було виявлено та вилучено 23 кущі рослинного походження з специфічним запахом рослини коноплі у висушеному стані, які ОСОБА_5 зберігав на шифері господарчої будівлі. Згідно висновку експерта №1183 від 25.06.2014 року надані для проведення дослідження рослини мають анатомо-морфологічні ознаки рослини роду коноплі, з якої маса канабісу у перерахунку на висушену речовину становить 208,4 г.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, доводи апелянта та його захисника на підтримку доводі апеляції, прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її не підлягаючою задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів при обставинах, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими у суді доказами.
Як вбачається із заяви та пояснень потерпілого ОСОБА_10 , 25.05.2014р.. біля будинку №6 по вул.. Сухий Фонтан у с. Корчине, обвинувачений, взнавши, що він( ОСОБА_10 ) у стані сп`яніння, заборонив йому керувати мотоциклом, для чого зняв з мотоцикла свічки запалювання. Після цього він зайшов у двір до своїх батьків, а коли повернувся разом із ними, то у мотоцикла були відсутні два ковпачки та колесо з коляски. Вони запитали у ОСОБА_5 для чого він забрав колесо, на що той відповів, - щоб він(потерпілий) не їздив у стані сп`яніння. Надалі, він з батьком закотили мотоцикл у двір батьків та викликали міліцію. Через кілька тижнів на запрошення працівників міліції із пред`явлених для впізнання двох коліс він у райвідділі впізнав своє.
Суд вірно також як доказ обвинувачення взяв показання свідка ОСОБА_11 про те, що вона бачила як обвинувачений заносив викрадене колесо у двір і запропонувала віддати його потерпілому; дані за результатами обшуку домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , у ході якого вилучено колесо, яке у наступному впізнав потерпілий(а.с.84-85,95,96)
Сукупність наведених доказів поза розумний сумнів доводять винуватість ОСОБА_5 у викраденні майна потерпілого ОСОБА_17 .. З цих підстав, суд першої інстанції вірно спростував показання свідка ОСОБА_18 про те, що серед інших пофарбованих коліс, які він бачив у обвинуваченого за кілька днів до події злочину, він бачив й те, яке було вилучене працівниками міліції.
З цим висновком апеляційний суд погоджується.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження доводів апелянта про обмовляння його свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , тому апеляційний суд вважає їх неспроможними.
Безпідставними також є твердження апелянта стосовно того, що ОСОБА_10 не може бути потерпілим у справі з тих підстав, що власником мотоцикла є інша особа.
З матеріалів провадження вбачається, що саме ОСОБА_19 є володільцем мотоцикла з коляскою й ці дані ніким не оспорюються. Тому, у відповідності з вимогами ст.55 КПК України, орган досудового слідства та суд вірно визнали, що саме йому спричинена майнова шкода, а не власнику мотоцикла, який фактично ним не володіє.
Крім того, як вбачається з довідки Шостаківської сільської Ради, ОСОБА_5 користується житловим будинком за адресою АДРЕСА_2 (с.а.124).
Про ці ж обставини свідчили свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . При цьому, свідок ОСОБА_20 , яка є секретарем Шостаківської сільської ради, суду показала, що з обвинуваченим неодноразово велися бесіди про неналежне утримання домоволодіння та двору, яке заросло бур`яном. Тобто, всі питання щодо домоволодіння за вказаною адресою вони вирішували саме з ОСОБА_5 . А свідок ОСОБА_22 до того ж пояснив, що за цією адресою обвинувачений утримує ще й собаку.
Отже, вказані докази суд вірно розцінив як такі, що вказують на використання земельної ділянки по АДРЕСА_2 , саме обвинуваченим ОСОБА_5 що є підставою для висновку про приналежність вилученого наркотичного засобу саме обвинуваченому ОСОБА_5 .
За такого, твердження апелянта про приналежність наркотичного засобу власнику домоволодіння Бесчасному, є безпідставними.
Позбавлені підґрунтя доводи обвинуваченого про порушення кримінального процесуального закону при проведенні обшуку домоволодінь.
Обшуки домоволодінь за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 проведені на підставі постанов слідчого судді й у відповідності з вимогами ст.236 КПК України.
Щодо відсутності обвинуваченого під час проведення обшуку, то як вбачається з показань свідка ОСОБА_22 слідчим, як того вимагає ч.1 ст.236 КПК України, вжито належних заходів для забезпечення присутності ОСОБА_5 , а саме його повідомлено по телефону та на прохання останнього, відкладено проведення обшуку на певний час. Надалі ОСОБА_5 на телефонні дзвінки слідчого не відповідав. Тому, неприбуття обвинуваченого для участі у проведенні обшуку апеляційний суд розцінює як власний вибір особи на реалізацію його права приймати участь у проведенні обшуку.
Є безпідставними твердження обвинуваченого про неповноту судового слідства, оскільки судом належно та з достатньою повнотою з`ясовано обставини, які є істотними для прийняття рішення.
Відсутні також достатні дані про порушення органом досудового розслідування права ОСОБА_5 на захист, про що йдеться у апеляції.
Так, апелянтом надано лист Миколаївського РВ УВС УМВС України в Миколаївській області від 02.10.2014р. на його адресу, згідно з яким, йому відмовлено у забезпеченні безоплатного захисника у кримінальному провадженні у зв`язку із відсутністю підстав, передбачених ст.52 КПК України.
Проте, апеляційному суду невідомо, чим обґрунтовував ОСОБА_5 своє звернення до слідчого відділу про надання захисника, тоді як наявність визначених у вище наведеній нормі закону обставин являється однією з підстав для залучення захисника.
Водночас, як видно із ухвал слідчого судді Миколаївського районного суду та апеляційного суду, при розгляді питання про обрання запобіжного заходу, про порушення права на захист та клопотання про залучення захисника ОСОБА_5 не заявлялось.
У зв`язку із чим відсутні підстави для висновку про істотне порушення прав ОСОБА_5 на досудовому слідстві.
Разом з тим, у ході судового розгляду провадження за клопотанням обвинуваченого, судом залучено захисника з Миколаївського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що всі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому підстав для скасування вироку, про що просить апелянт, не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.06.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча

Судді: