Справа №1-29/07
Вирок

Іменем України

07 березня 2007
року Комсомольський
міський суд

Полтавської
області

в складі
головуючого судді Окунь
Т.В.

при секретарі Гончар
СТ.

з участю
прокурора Пожарова
О.О.

захисника ОСОБА_3.

потерпілого ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця м.
Комсомольська Полтавської області, українця, громадянина України, з
середньо-технічною освітою, не одруженого, працюючого ПП "Цокур",
проживаючого за адресою: м. АДРЕСА_1, раніше не судимого,

за ст. 128 КК
України,

встановив:

Підсудний вчинив злочин невеликої тяжкості проти життя та здоров'я особи за
таких обставин:

16 липня 2000 року приблизно о 04-00 год.,
ОСОБА_1., знаходячись на робочому місці, в барі "Шок",
розташованому по вул. Миру, 15 в м. Комсомольську, де на той час працював
охоронцем, став свідком конфлікту, який виник між ОСОБА_2. та невстановленою в ході
слідства особою. Виконуючи покладені на нього обов'язки щодо забезпечення
охорони порядку в приміщенні кафе, зробив останнім попередження та поставив
вимогу залишити приміщення. У відповідь ОСОБА_2., проігнорувавши поставлену вимогу, завдав підсудному
декілька ударів по обличчю, внаслідок чого між ними почалася сварка. Будучи
притиснутим спиною до барної стойки, підсудний, маючи на меті припинити сварку,
схопив з-за спини ніж, що лежав на барній стойці, і відмахуючись ним від
потерпілого, діючи з необережності по відношенню до суспільно-небезпечних
наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, в обстановці, коли міг і повинен
був їх передбачити, наніс потерпілому удар ножем в область шиї; через що
заподіяв останньому проникаюче відкрите спинальне поранення каналу хребта,
травму на рівні 2-3-го шийних хребців з лівобічним синдромом Броун-Секара, яке
за висновком судово-медичної експертизи є небезпечним для життя та здоров'я в
момент заподіяння, і за цим критерієм відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Сам підсудний свою вину в пред'явленому обвинуваченні визнав повністю, і
підтвердив суду, що за обставин, викладених в обвинувальному висновку, маючи на
меті припинити сварку і захиститися від протиправних дій потерпілого, схопив із
барної стійки "металевий предмет" та почав відмахуватись ним від
потерпілого. Вже захищаючись від посягання потерпілого, зрозумів, що то був
ніж. Наміру завдати ОСОБА_2. пошкоджень не мав, і не наближався до нього, маючи
на меті лише залякати останнього, але не розрахував дистанцію, коли потерпілий
раптово наблизився, і він заподіяв йому поранення в область шиї збоку.
Об'єктивно, при медичному обстеженні потерпілого ( а.с. 237), по задній
поверхні його шиї, декілька ліворуч, на 1,5 см. вище від границі росту волосся,
була виявлена рана, яка утворилась від дії колючо-ріжучого предмету, яким за
висновком комісійної судово-медичної експертизи ( а.с. 241) міг бути клинок
ножа, вилученого у підсудного ( а.с. 5). За висновком експертизи, під час
нанесення тілесного ушкодження задня поверхня шиї потерпілого була доступна для
нанесення удару, що підтвердив суду сам підсудний. Аналогічні показання були
надані ОСОБА_1. під час

досудового
слідства, в т.ч. при проведенні
відтворення обстановки і
обставин події. За висновком судово-медичної експертизи показання, надані
підсудним під час відтворення, можуть відповідати даним судово-медичної
експертизи ОСОБА_2.

Потерпілий
ОСОБА_2. суду показав, що 16 липня 2000 року близько 22 год. він разом зі
своєю дружиною ОСОБА_4прийшов в диско-бар "Шок". За столик до них
підсіло два незнайомих хлопця, вони розмовляли з його дружиною. Через деякий
час дружина почала сваритися з одним з хлопців і вдарила його долонею по щоці.
Пізніше дружина пішла танцювати, а він залишився пити з хлопцями пиво. Близько
05 год. до дружини
підійшов підсудний і виразив своє неподобство тим, що вона вдарила хлопця, який
сидів з ними за столиком. Розпочалася сварка, під час якої ОСОБА_1. образив
дружину нецензурною лайкою і наніс їй удар в обличчя. Побачивши це, потерпілий
підбіг до дружини і відштовхнув підсудного. У відповідь той намагався нанести
удар, але їх розборонили. Він повернувся до дружини, яка витирала кров, і разом
з нею пішов до стійки роздивитися рани. В цей час йому було нанесено удар ззаду
в область шиї, від чого він упав. При падінні обернувся і побачив підсудного, з
яким щойно сварився. ОСОБА_1. побіг в натовп людей, в руці у нього був зажатий
металевий предмет. За висновком судово-медичної експертизи показання, надані
потерпілим під час відтворення, частково можуть відповідати даним
судово-медичної експертизи ОСОБА_2.( а.с. 363)

Свідок
ОСОБА_4також підтвердила суду, що між її чоловіком і підсудним 16 липня 2000
року в приміщенні бару "Шок" виник конфлікт, який згодом переріс у
бійку, а потім підсудний вдарив чимось ОСОБА_2. в область шиї, від удару той
упав на підлогу, почалася сильна кровотеча, а підсудний з місця події втік.

Свідок ОСОБА_5.
суду показав, що 16.07.2000 року він відпочивав із своєю подругою в барі
"Шок". В барі знаходився його знайомий ОСОБА_6.. Близько 04 год. між підсудним та
потерпілим виникла сварка. ОСОБА_2. почав штовхати ОСОБА_7. і наніс йому
близько 3-4 ударів. Потім він побачив як ОСОБА_6. вдарив потерпілого, від чого
той упав. Чим саме підсудний вдарив ОСОБА_2. він не бачив через мерехтіння
світла, але напевно може стверджувати, що під час нанесення удару підсудним,
вони стояли обличчям один до одного.

Свідок ОСОБА_8.
суду показав, що 16.07.200 року до нього додому зайшла сусідка ОСОБА_4та
повідомила, що сина ОСОБА_2чимось вдарили в барі "Шок" і його забрала
швидка допомога. Вони разом з дружиною поїхали до лікарні, але їх до сина не
пустили. Потім від друзів сина дізнався, що в барі "Шок" між його
сином та незнайомим хлопцем виникла сварка, і сину заподіяне ножове поранення.

Свідок ОСОБА_9.
суду показав, що він був директором бару "Шок". В 2000 році, точної
дати він не пам'ятає, до нього підійшов ОСОБА_1. та запропонував свої послуги
щодо забезпечення порядку в барі. Він погодився та дав хлопцю два тижні
іспитового строку. Пройшовши іспитовий строк, ОСОБА_1. залишився працювати
охоронцем в барі. Одного дня, точної дати не пам'ятає, від співробітників
дізнався, що в барі сталося ЧП. Підсудний, знаходячись при виконанні службових
обов'язків, наніс тілесні ушкодження одному з відвідувачів, а потім зник.
Механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, жоден, з ким він розмовляв,
не зміг пояснити через погане освітлення і великий натовп людей в приміщенні
бару на момент згаданої події.

Приймаючи
рішення в межах пред'явленого обвинувачення, кваліфікацію дій підсудного за ст.
128 КК України суд вважає вірною, оскільки з необережності він заподіяв тяжкі
тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_2.

Виходячи з
загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що
впливають на призначення покарання.

Суд приймає до
уваги, що скоєний ОСОБА_1. злочин не є тяжким, але разом з тим враховує
характер наслідків, що настали, і в якості обставини, що пом'якшує покарання,
враховує визнання підсудним своєї вини, щире каяття в скоєному та відшкодування
завданої потерпілому шкоди.

За висновком ЛКК
ОСОБА_1. практично здоровий, працездатний, не потребує примусового лікування
від наркоманії та алкоголізму. За місцем проживання характеризується як особа,
на яку не надходять скарги. Працює, за місцем роботи характеризується
позитивно.

Вирішуючи питання щодо виду покарання, та приймаючи до уваги, що покарання,
як захід примусу має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, який
вперше притягається до

кримінальної відповідальності, щиро покаявся і відшкодував завдану шкоду,
приймаючи до уваги також тривалість періоду, що минула з часу вчинення злочину
і позитивну поведінку підсудного, позицію самого потерпілого, який не наполягає
щодо застосування реальної міри покарання і просить прийняти відмову від позову
в зв'язку з відшкодуванням підсудним завданої йому шкоди, суд вважає можливим
його виправлення без відбування покарання.

Суд вважає за можливе також прийняти відмову потерпілого від позову, і в
цій частині закрити провадження у справі.

Питання про
речові докази вирішене судом відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Судові витрати, пов'язані з проведенням криміналістичної експертизи по
справі ( а.с. 21) підлягають стягненню з засудженого відповідно до ст.93 КПК
України.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324, 328 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_1за ст. 128 КК України до одного року обмеження
волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування
покарання з встановленням іспитового
строку тривалістю на один рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов'язати засудженого не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично
з'являтися в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

Запобіжний захід засудженому залишити попередній - підписку про невиїзд з
постійного місця проживання.

Провадження у справі в частині вимоги потерпілого про
відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди закрити в зв'язку з
відмовою потерпілого від позову.

Речовий доказ по
справі: ніж - знищити.

На користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області
стягти з засудженого 38 грн.56 коп.

На вирок суд протягом 15 днів з часу його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.