Провадження № 11-кп/792/148/15
Справа № 687/1743/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 125 КК України
Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Чемеровецького районного суду від 15 грудня 2014 року,

у с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, інвалід 2-ї групи загального захворювання, тимчасово не працює, несудимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, з призначенням покарання у виді арешту строком на 1 місяць.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взято його під варту з зали суду.

За вироком суду, близько 15-ї години 17 серпня 2014 року ОСОБА_9 , перебуваючи на території господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , що належить його колишній дружині ОСОБА_7 , в ході словесної суперечки з нею умисно завдав їй удар кулаком лівої руки в обличчя. У результаті цього вона впала на землю та отримала тілесне ушкодження у вигляді синяка у виличній області обличчя, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, яке відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просив вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку з відсутністю в його діях кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Посилався на однобічність і неповноту судового розгляду, невідповідність дійсним обставинам висновку суду про відсутність обставин, що пом`якшують покарання. Стверджував, що судом не ураховано, що він є інвалідом 2-ї групи, раніше несудимий, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно.

Зазначав, що судом безпідставно відхилено його доводи про те, що саме потерпіла ОСОБА_7 спровокувала конфлікт та спричинила йому тілесні ушкодження. На його думку, ці обставини підтверджені постановою старшого слідчого СВ Чемеровецького РВ УМВС України в Хмельницькій області від 08 жовтня 2014 року про закриття провадження щодо неї у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Стверджував, що судом незаконно вирішено питання про заподіяння потерпілій матеріальної шкоди та без достатніх підстав йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу щодо скасування вироку суду з викладених у ній мотивів; заперечення потерпілої ОСОБА_7 проти задоволення апеляційної скарги; думку прокурора про залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджений сукупністю досліджених та детально викладених у вироку доказів.
Обвинувачений ОСОБА_9 у суді заперечував умисне заподіяння ним потерпілій тілесних ушкоджень та виклав свою версію подій.
Пояснив, що між ним, його дружиною ОСОБА_10 та потерпілою ОСОБА_7 виник конфлікт з приводу викрадення поштової кореспонденції, адресованої потерпілій прокуратурою Чемеровецького району. Під час суперечки ОСОБА_7 та ОСОБА_10 намагались завдати одна одній тілесні ушкодження, а він перешкоджав їм. Внаслідок удару потерпілої він упав на хвіртку та отримав ушкодження пальця руки.
Зазначав, що тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не завдавав.
Суд оцінив такі його пояснення як спробу уникнути кримінальної відповідальності та спростував сукупністю наступних доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_7 у суді підтвердила обставини конфлікту між нею та обвинуваченим.
Зазначала, що в їх розмову з обвинуваченим втрутилась його дружина ОСОБА_10 , яка ображала її нецензурною лайкою. Після цього обвинувачений ОСОБА_9 зайшов на її подвір`я, схопив її за руку та завдав одного удару рукою в обличчя, від якого вона втратила свідомість.
У зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень вона перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Чемеровецької ЦРЛ і понесла витрати, які їй не відшкодовано.
Наполягала на тому, що не заподіювала тілесних ушкоджень обвинуваченому та його дружині.
Свідок ОСОБА_11 у суді підтвердила показання потерпілої щодо нанесення їй обвинуваченим удару рукою в голову. Заперечувала нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та його дружині ОСОБА_10 .
Показання потерпілої ОСОБА_7 про спосіб заподіяння, характер і локалізацію тілесних ушкоджень також узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 618 від 11 вересня 2014 року. Відповідно до нього у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синяка синюшно-фіолетового кольору у виличній області зліва, що могли утворитись внаслідок дії тупого твердого предмета по механізму „удар, біля 1-2 діб, що передували моменту проведення судово-медичної експертизи та за своїм характером відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Разом з тим, суд обґрунтовано визнав неправдивими, а відтак не врахував показання свідка ОСОБА_10 дружини обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що останній не завдавав тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , а вона їх отримала внаслідок падіння, що суперечить іншим дослідженим судом доказам.
Судом ужито всіх необхідних заходів для встановлення фактичних обставин заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, а тому доводи обвинуваченого про неповноту і однобічність судового розгляду, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Ретельно дослідивши всі обставини кримінального провадження, зокрема мотив, спосіб, характер вчиненого діяння на території господарства потерпілої, причини припинення побиття обвинуваченим потерпілої внаслідок втрати нею свідомості, поведінку винного і потерпілої, що передувала події, їх тривалі неприязні стосунки, проаналізувавши докази, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і дійшов переконливого висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Як установлено, постановою від 08 жовтня 2014 року старший слідчий СВ Чемеровецького РВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_12 закрив кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 18 серпня 2014 року, за відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Зі змісту цієї постанови слідчого, яка набрала законної сили, випливає, що потерпілий ОСОБА_9 відмовився від подальшого підтримання приватного обвинувачення та просив закрити це кримінальне провадження у зв`язку з небажанням притягувати до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 .

Аналіз цієї постанови не дає жодних підстав для висновку про доведеність обставин побиття ОСОБА_9 колишньою дружиною ОСОБА_7 , на чому наполягає апелянт, бо в ній лише відображені події конфлікту між ними, його клопотання про відмову від обвинувачення і його вирішення.

Тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що суд мав би врахувати обставину, яка пом`якшує покарання, попередню аморальну та протиправну поведінку потерпілої ОСОБА_7 , зокрема заподіяння нею тілесних ушкоджень йому та його дружині ОСОБА_10 , що нібито випливає з вищенаведеної постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Покарання ОСОБА_9 призначено судом відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання.

Так, установлено, що ОСОБА_9 є інвалідом 2-ї групи, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину.

Суд урахував ці обставини як такі, що характеризують особу обвинуваченого, при цьому не визнав їх такими, що пом`якшують покарання, з чим погоджується і колегія суддів.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене й те, що з приводу завданих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_7 тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні і наполягала на найсуворішому покаранні, а також те, що обвинувачений ОСОБА_9 не працює, є інвалідом 2-ї групи внаслідок загального захворювання і отримує пенсію в розмірі 1 049 грн. на місяць, що унеможливлювало призначення йому покарання у виді штрафу, громадських або виправних робіт, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення йому покарання у виді арешту на мінімальний строк, установлений для даного виду покарання.

Таке покарання, на думку колегії суддів, за видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Разом з тим, у мотивувальній частині вироку судом узагалі не вмотивовано рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, шляхом взяття його під варту з зали суду. З огляду на це порушення, колегія суддів визнає, що воно в розумінні вимог ст.ст.409, 412 КПК України не є таким істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке б перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і давало би підстави апеляційному суду для його скасування.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про вихід судом за межі судового розгляду при вирішенні питання щодо заподіяної потерпілій матеріальної шкоди також є безпідставними.

Місцевим судом дійсно досліджувався факт заподіяння потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди та з`ясовувався її розмір, однак питання про її стягнення судом не вирішувалось у зв`язку з відсутністю відповідного цивільного позову.

Водночас, заподіяння матеріальної шкоди ОСОБА_7 та невжиття обвинуваченим заходів щодо її добровільного відшкодування обґрунтовано ураховано судом при призначенні покарання.

За таких обставин, підстав для зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Чемеровецького районного суду від 15 грудня 2014 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду ОСОБА_2