Справа № 11-а 1180 2007р. Головуючий у 1-й
інстанції Венглєвська Н.Б.
ст. 122 ч. 1 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 року колегія суддів судової
палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:
судді Годуна В.А.

Суддів :
Ковальової Н.М., Сажинова В.В.

З участю
прокурора Литвиненка О.О.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Чаплинського районного суду Херсонської області
від 12.07.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим
вироком ОСОБА_1 1977 р.н. раніше судимий 11.08.2000 р. за ч.2 ст.140, ч.2
ст.143, ст.17 ч.2 ст.81, ч.3 ст.42 КК України (1960р.) до чотирьох років
позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 20.12.2003 р; 04.10.2006 р. за
ч.2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76
КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком в три роки,

засуджений
за ч.1 ст.122 КК України на два роки позбавлення волі.

На
підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання
невідбутого покарання за попереднім вироком, остаточно призначено п"ять
років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Міра
запобіжного заходу - тримання під вартою, залишена без змін.

Строк відбуття
покарання відраховується з 5 травня 2007 р.

Вирішений
цивільний позов.

ОСОБА_1
визнаний винним й засуджений судом за те, що 7 лютого 2007 р., в стані
алкогольного сп"яніння, близько 19.00 год., біля кафе-бару "Меркурій" по вул. Франка у смт.
Чаплинка Херсонської області, умисно наніс потерпілому ОСОБА_2 удар рукою в
обличчя в область нижньої щелипи справа, спричинивши

останньому
середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому вказаної щелепи.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1 не погоджуючись з кваліфікацією вчиненого, оскільки
вважає, що наносячи удар потерпілому, перебував у стані крайньої необхідності,
просить вирок скасувати, провадження по справі закрити.

Заслухавши
суддю-доповідача, висновок прокурора про залишення вироку як законного і
обгрунтованого без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, судова колегія вважає, що вони задоволенню не підлягають зі слідуючих
підстав.

Викладені
у вироку висновки суду про винність ОСОБА_1 у спричиненні середньої тяжкості
тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 за обставин, встановлених судом,
відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому
засіданні те, детально викладеними у вироку доказами.

І, зокрема, його
винність підтверджується показами:

· потерпілого
ОСОБА_2., що проїжджаючи на велосипеді мимо стоявших біля бару
"Меркурій" людей, коли один із них раптово підбіг до нього та наніс
удар в обличчя в область нижньої щелепи справа, від удару почув хруст і впав на
землю.

· свідків
ОСОБА_3 ОСОБА_4., даних на досудовому слідстві, та які належним чином
перевірені в суді, що конфлікт між ОСОБА_1та ОСОБА_2 виник із-за того, що
останній на велосипеді не зміг проїхати мимо них, та ОСОБА_1 вдарив ОСОБА_2
кулаком в обличчя, який від удару впав з велосипеду. ОСОБА_2 не наносив та не
намагався вдарити ОСОБА_1.

Судом
також досліджувались протокол очної ставки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, де
потерпілий підтвердив свої покази, що саме ОСОБА_1 вдарив його кулаком в обличчя;
протокол відтворення обстановки та обставин події з участю потерпілого, де
останній детально розказав про обставини спричинення йому підсудним тілесного
ушкодження; висновки судово-медичної експертизи, відповідно до якої ОСОБА_2
спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої
щелепи справа, які утворилися від удару рукою або ногою.

Суд
також обгрунтовано визнав покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4., даних ними в
судовому засіданні в тій частині, що потерпілий ОСОБА_2 намагався нанести удар
ОСОБА_1 як такі, що не відповідають дійсності та дані з метою пом"якшити
роль ОСОБА_1 у вчиненні злочину.

Виходячи
з викладеного, твердження апелянта про те, що вчинив злочин у стані крайньої
необхідності, є безпідставними і спростовуються вище наведеними доказами.

Давши належну оцінку
доказам, які були досліджені у судовому засіданні, суд правильно кваліфікував
дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне
ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров"я.

При призначенні
покарання ОСОБА_1. суд відповідно до ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину, дані про його особу і всі обставини справи, а також
пом"якшуючі та обтяжуючі вину обставини, і призначив покарання необхідне і
достатнє для його виправлення.

Порушень
кримінально-процесуального закону, які б тягли безумовну зміну чи скасування
вироку, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Чаплинського районного
суду Херсонської області від 10.11.2006 року щодо нього залишити без змін.