Справа № 183/3663/15
№ 1-кп/183/495/15
В И Р О К
іменем України
19 червня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянув в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000321 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малютинці Пирятинського району Полтавської області, громадянина України, маючому на утриманні двох неповнолітніх дітей, маючого середню освіту, військовослужбовця, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , молодшого сержанта, проживає АДРЕСА_1 , не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,

встановив:

17 лютого 2015 р. наказом № 17 (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_2 ) з 27 лютого 2015 р. військовослужбовця призваного на час проведення мобілізації в особливий період молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду курсанта.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

9 березня 2015 р. так і в подальшому молодший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 під час мобілізації на особливий період, умисно, самовільно залишив розташування військової частини, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд у АДРЕСА_1 , про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, не приймаючи мір для повернення до військової частини.

8 квітня 2015 р. молодший сержант ОСОБА_4 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та заявив про себе. Таким чином, у період з 9 березня 2015 р. по 8 квітня 2015 р. молодший сержант ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 та без поважних причин ухилявся від проходження військової служби тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому кримінальному правопорушенні визнав повністю, обставини справи не оспорює. У скоєному щиро кається, розуміє що вчинив порушення закону, тому і повернувся, щоб спонукати свою провину, має намір закінчити навчання та продовжити службу.

Суд визнав, відповідно до ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів, щодо обставин справи як обвинувачення так і захисту, оскільки учасники судового провадження проти цього не заперечують, та обставин справа не оспорюють.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 2 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, самостійне заявлення ОСОБА_4 про вчинене правопорушення, дані про особу обвинуваченого.

Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття, у скоєному злочині, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, визнані своєї провини, також суд враховує наявність у обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, та намір продовжити військову службу належним чином, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, суд вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі та призначити таке покарання згідно ст. 75 КК України з випробуванням. Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України враховує, що призначення покарання з випробуванням буде достатнім для виправлення засудженого і запобігання їм нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України та призначити покарання два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком два роки.

Звільнити ОСОБА_4 з під варти з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 в залі суду негайно.

Зарахувати в строк відбування покарання час тримання під вартою ОСОБА_4 з 22 квітня по 19 червня 2015 р.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення тільки в порядку ст. 394 КПК України.

Копії вироку видати обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1