Справа № 357/2123/15-к
1-кп/357/237/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.03.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Біла Церква кримінальне провадженні, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000041 від 14.11.2014 р. щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Драбове-Барятинське Драбівського району Черкаської області, українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, проходить військову службу на посаді механіка-водія відділення транспортування ракет 7 зенітної ракетної батареї 3 зенітного ракетного дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що будучи призваним по мобілізації військовослужбовцем, діючи в порушення вимог ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗС України, близько 8 год. 30 хв. 16 жовтня 2014 р. самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 та по 11 листопада 2014 р. до військової частини не з`являвся, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, тобто у вчиненні самовільного залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад десять діб, але не більше місяця тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 407 КК України.

У підготовчому судовому засіданні учасниками кримінального провадження суду надано угоду про визнання винуватості від 19 березня 2015 р., укладену між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні - з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 - з іншого.

На підставі ст.ст.468,469,472 КПК України останній повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.407 ч.2 КК України, пояснивши причини скоєння правопорушення та визнавши вину згідно викладеного обвинувачення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання: за ст. 407 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців та звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України в період іспитового строку зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме: обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинення якого він обвинувачується, допиту свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, а також роз`яснено наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_4 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, просив затвердити угоду.

Суд переконався, що ОСОБА_4 винуватість визнав добровільно, без будь-якого примусу.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 наслідки угоди, характер обвинувачення та конкретну міру покарання, передбачену ст.407 ч.2 КК України, погоджену сторонами у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців та звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України в період іспитового строку зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.407 ч.2 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.

Речові докази у провадженні і процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 336,374-376, 475, КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Угоду про визнання винуватості від 19 березня 2015 р., укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000041 від 14 листопада 2014 р. - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.2 КК України та призначити йому покарання 1(один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України в період іспитового строку зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений сторонами провадження до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1