В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/9312/14-к

05.02.2015 року м. Херсон

Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисників: ОСОБА_4

ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6

ОСОБА_7

потерпілої: ОСОБА_8

ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Херсона, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, студента Херсонського гідрометеорологічного технікуму, неодруженого, неповнолітніх утриманців не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ; раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Херсона, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх утриманців не маючого, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_2 ; проживаючого: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 289 КК України, -
в с т а н о в и в:
1. ОСОБА_7 05.05.2014 р. в період часу з 13:30 годин до 17:00 годин, перебуваючи біля воріт будинку №55/12 по вул. 1 Польовій в м. Херсоні, переслідуючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, таємно, заволодів автомобілем ВАЗ-2103, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 8000 грн., який належить ОСОБА_8 .

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в повідомленій підозрі не визнав, від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України відмовився. Заявлений потерпілою ОСОБА_8 позов не визнав.

Не заважаю на повне не визнання обвинуваченим вини по даному епізоду, обсяг повідомленої підозри повністю підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_8 дала суду показання про те, що їй на праві власності належить автомобіль ВАЗ-2103, державний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору. 05.05.2014 р. близько 13:00 годин вони з чоловіком повернулись додому на даному автомобілі та залишили його біля гаражу за місцем їх проживання, а саме: за адресою АДРЕСА_4 . Після 16:00 годин цього ж дня вони з чоловіком виявили зникнення автомобіля з місця, на якому його залишили, про що повідомили органи внутрішніх справ.

Підтримала заявлений позов в повному обсязі, просила його задовольнити, зазначила, що розмір матеріальної шкоди визначили самостійно, оскільки відшкодувати вартість втраченого автомобіля шляхом стягнення суми 8000 грн. не можливо.

Право власності ОСОБА_8 на автомобіль ВАЗ-2103, державний номер НОМЕР_1 , підтверджено свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 (а.п. 155), згідно якого зазначений номер кузова вказаного автомобіля НОМЕР_3 .

Протоколом огляду від 05.05.2014 р. (а.п. 157-158) підтверджено місце вчинення кримінального правопорушення, визначене за показаннями потерпілої ОСОБА_8 . Так, автомобіль ВАЗ-2103, державний номер НОМЕР_1 , було викрадено перед воротами до гаражу за адресою АДРЕСА_4 .

На ту обставину, що протиправні дії відносно ОСОБА_8 були вчинені саме ОСОБА_7 вказали наступні допитані в судовому засіданні свідки.

Так, свідок ОСОБА_10 дав суду показання про те, що на початку травня 2014 р. він зателефонував ОСОБА_11 , щоб зустрітись. Останній сказав, що до нього приїхав ОСОБА_12 з автомобілем, а тому вони будуть зайняті. Він вирішив піти до ОСОБА_11 за місцем його проживання на вул. Ракетну, де побачив, що до нього в гараж заїжджає автомобіль ВАЗ-2103 жовтого кольору, за рулем якого був ОСОБА_13 .

Наступного дня в гаражі за місцем проживання ОСОБА_11 він бачив даний автомобіль порізаним, крім того йому було відомо, що ОСОБА_11 розбирав його, а ОСОБА_12 планував здати на металобрухт.

Неповнолітній свідок ОСОБА_14 , допитаний в присутності представника служби у справах дітей виконкому Суворовської районної у м. Херсоні ради (а.п. 266), дав суду показання про те, що він разом з ОСОБА_10 , перебуваючи неподалік місця проживання ОСОБА_11 , бачив як ОСОБА_12 до гаражу останнього (вул. Ракетна) заїжджав на автомобілі ВАЗ 2103 жовтого кольору. Кому належав автомобіль він не цікавився.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що на початку травня 2014 р. до нього (за місцем його проживання АДРЕСА_5 ) приїхали ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які привезли кузов від автомобіля ВАЗ-2103 жовтого кольору. Як йому стало відомо з їх розмов, то вказаний кузов автомобіля належав ОСОБА_16 , який запропонував купити його в якості металобрухту, що він і зробив. Гроші за металобрухт передав ОСОБА_17 .

Під час огляду подвір`я будинку АДРЕСА_5 (дозвіл ОСОБА_15 від 15.05.2014 р. а.п. 159), про що складено протокол огляду місця події від 15.05.2014 р. (а.п. 167-168) виявлено залишки кузову автомобіля жовтого кольору з номером кузова № НОМЕР_3 , що відповідає номеру кузова, визначеному в свідоцтві про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 (а.п. 155).

Наведене свідчить, що на подвір`я будинку ОСОБА_18 ОСОБА_19 було доставлено автомобіль належний саме потерпілій ОСОБА_8 .

Із заяви від імені ОСОБА_15 вбачається, що він добровільно видав частину кузова від автомобіля ВАЗ-2103, виявленого у нього на подвір`ї (а.п. 159-160).

Показання свідка ОСОБА_15 підтвердив і обвинувачений ОСОБА_20 . Крім того, останній під час проведення слідчого експерименту за його участі (протокол від 12.05.2014 р. а.п. 174-178) на місці показав та продемонстрував пункт прийому металобрухту, до якого він спільно з ОСОБА_19 здавав частини автомобіля ВАЗ-2103 жовтого кольору. Також пояснив, що за місцем його проживання по АДРЕСА_1 , вони розпилювали на частини даний автомобіль. Автомобіль пригнав ОСОБА_13 .

Відповідно до протоколу огляду місяця події від 12.05.2014 р. (а.п. 163-166) з фото таблицею до нього оглянуто двір будинку АДРЕСА_1 (місце проживання ОСОБА_11 ), де виявлено частини даху від автомобіля жовтого кольору, а також переднє лобове скло.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 жодних показань, що стосуються повідомленої ОСОБА_16 підозри не надали, а тому суд їх до уваги не приймає.

Враховуючи досліджені в судому засіданні докази, прийняті до уваги, суд вважає їх належними та допустимим і таким, що повністю підтверджують обсяг повідомленої підозри ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК України.

Свідки та обвинувачений ОСОБА_11 дали суду чіткі та послідовні показання, що саме ОСОБА_7 протиправно заволодів автомобілем належним ОСОБА_24 , оскільки саме ним він був доставлений до гаражу за адресою АДРЕСА_1 , де був розібраний, а в подальшому зданий на металобрухт, що і вказує на умисний характер дій обвинуваченого.

Враховуючи наведене суд не може прийняти до уваги позицію захисника щодо відсутності прямих доказів, які б свідчили про вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_19 , оскільки ніхто не бачив, як він заволодів ним, оскільки дійсно прямих доказів, які вказували на те, що саме ОСОБА_12 розпочав вчинення злочину не має, проте існує ряд беззаперечних доказів, що вчинення злочину ним було завершено, а гроші за викрадений автомобіль отримав саме він. Крім того, всі допитані свідки вказували, що саме ОСОБА_12 приїхав на автомбілі ВАЗ-2103 та ініціював його здачу на металобрухт, організувавши проведення всіх необхідних для того дій.

Клопотань від захисника з метою спростування повідомленої підозри заявлено не було, а тому суд позбавлений можливості виключити даний епізод з обсягу повідомленої підозри.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілою ОСОБА_8 цивільного позову про стягнення 20 тисяч гривень в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Майнова шкода завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1666 ЦК України).

Зі змісту ч. 1 ст. 127 КПК України вбачається, що стягненню з обвинуваченого в рахунок відшкодування завданої шкоди підлягає шкода, завдана внаслідок кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, розмір завданої матеріальної шкоди становить 8 тисяч гривень, який потерпілою під час проведення ані досудового розслідування, ані судового розгляду оскаржений не був, а тому заявлений позов підлягає задоволенню частково в рамках повідомленої підозри в сумі 8 тисяч гривень.

2. ОСОБА_7 , діючи повторно, та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою між собою, 12.05.2014 р. близько 00:00 годин, перебуваючи на вул. Некрасова, біля будинку №230 в м. Херсоні, переслідуючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, шляхом буксирування, таємно заволоділи автомобілем ГАЗ-21, чорного кольору, державний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 , вартістю 5000 гривень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в повідомленій підозрі не визнав, від дачі показань відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав в повному обсязі, розкаявся у вчиненому, дав показання про те, що 11.05.2014 р. в вечірній час йому зателефонував ОСОБА_12 і запропонував забрати автомобіль ГАЗ-21, який був припаркований по вул. Некрасова в м. Херсоні. Перед тим вони бачили більше року цей автомобіль покинутим, крім того у нього були розбиті вікна. Планували продати даний автомобіль на металобрухт і отримати за нього близько 2000 грн., йому ж ОСОБА_12 пообіцяв 1000 грн.

Близько 00:00 годин 12.05.2014 р. він з ОСОБА_19 приїхав на власному автомобілі «Москвич 2140» до місця розташування ГАЗ-21, де останній за допомогою троса прив`язав цей автомобіль до його автомобіля. Вони почали його буксирувати і проїхали лише повз три будинки по вул. Некрасова, до того моменту, поки їх не затримали працівники міліції.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні дав показання про те, що у нього в користуванні перебуває автомобіль ГАЗ-21 чорного кольору, державний номер НОМЕР_4 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу а.п. 175), яким він управляє на підставі довіреності від 27.05.2009 р. та довіреності від 29.07.2011 р. (а.п. 256, 257).

Даний автомобіль тривалий час перебув біля двору будинку його сестри, розташованому по АДРЕСА_6 . 12.05.2014 р. йому повідомили, що автомобіль було переміщено з місця перебування. Коли приїхав на місце, то виявив його метрів за 200-300 від місця стоянки. На сьогоднішній день автомобіль йому повернуто.

Суд не може прийняти до уваги позицію сторони захисту щодо відсутності правових підстав для визнання ОСОБА_25 потерпілим, оскільки з роз`яснень, які містяться в п. 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. вбачається «оскільки відповідно до ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну». Отже, ОСОБА_25 , враховуючи досліджені документи на підтвердження його права управління автомобілем ГАЗ-21, є потерпілою особою, яка з достатніх правових підстав була визнана такою під час проведення досудового розслідування.

Крім визнавальних показань ОСОБА_6 , вина обвинувачених по наведеному епізоду також підтверджена і слідчим експериментом, про що свідчить відповідний протокол від 12.05.2014 р. (а.п. 174-178), під час якого ОСОБА_6 на місці показав та продемонстрував, що з ініціативи ОСОБА_26 вони разом приїхали до будинку АДРЕСА_6 , де знаходився автомобіль ГАЗ-21 чорного кольору. ОСОБА_12 тросом прив`язав даний автомобіль до його автомобіля «Москвич 2140» і вони поїхали по вул. Некрасова, де на повороті на вул. Лісну їх було затримано працівниками міліції.

На причетність же ОСОБА_27 до протиправного заволодіння автомобілем ГАЗ-21, державний номер НОМЕР_4 , вказує в першу чергу протокол огляду місця події від 12.05.2014 р. (а.п. 268-271), відповідно до якого 12.05.2014 р. в період часу з 01:10 годин до 03:20 години за участі двох понятих проведено огляд ділянки проїжджої частини за адресою вул. Лісова, 2, м. Херсон, де виявлено автомобіль ГАЗ-21, державний номер НОМЕР_4 , прив`язаний канатом до автомобіля «Москвич 2140». Біля автомобіля «Москвич 2140» був затриманий ОСОБА_11 , біля автомобіля ГАЗ-21 ОСОБА_27

Вказаних осіб затримано 12.05.2014 р. на місці події за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про що свідчать відповідні протоколи (а.п. 55, 65).

Оцінюючи докази по наведеному епізоду, суд враховує наступне.

Закінченим злочин, передбачений ст. 289 КК України, є вже з моменту початку руху транспортного засобу з допомогою двигуна чи буксирування. Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 , а також ту обставину, що обидва обвинувачені були затримані саме під час буксирування транспортного засобу ГАЗ-21, державний номер НОМЕР_4 , і вже не на місці його зберігання, що підтвердив і потерпілий, в діях як ОСОБА_26 так і ОСОБА_11 вбачається склад правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Враховуючи викладене, суд розцінює обрану позицію обвинуваченого ОСОБА_26 в частині повного невизнання своєї вини, як спосіб захисту, а тому до уваги її не приймає, як таку, що повністю спростовується дослідженими під час судового розгляду доказами. Останні ж повністю узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин, вчиненого кримінального правопорушення.

Жодних підстав для виправдання ОСОБА_26 судом не вбачається.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який характеризується позитивно, являється студентом, частково позбавлений батьківського піклування, проживає з матір`ю та сестрою, отримуючи пенсію по втраті годувальника. До кримінальної відповідальності раніше не притягувався, на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, які обтяжують покарання судом встановлено не було, до обставин, що пом`якшують покарання суд відносить повне визнання свої вини та щире каяття. Крім того, при вирішенні питання про вид та міру призначеного покарання суд враховує роль ОСОБА_6 у вчиненому правопорушенні, яка є другорядною.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу винного, який характеризується задовільно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, які обтяжують або пом`якшують покарання судом встановлено не було. Також судом враховується, що ініціатива вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, виходила саме від ОСОБА_28 . Жодних пояснень під час судового розгляду на обґрунтування своєї позиції ним надано не було, свою вину не визнав, не розкаявся.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає за можливе призначити обвинуваченим покарання в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 289 КК України, а ОСОБА_16 також і за ч. 1 ст. 289 КК України, що буде достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів. В той же час враховуючи позицію ОСОБА_6 під час судового розгляду, до останнього можливим є застосування положень ст. 75 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених в рівних частинах на користь держави витрати за проведення судової експертизи.

Керуючись ст. ст. 124, 373, 374 КПК України суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 289 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 1 ст. 289 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» з моменту набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання. Зарахувати в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 12.05.2014 р. до 14.05.2014 р.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

У разі направлення ОСОБА_6 , звільненого від покарання з випробуванням, для відбування покарання, призначеного вироком, зарахувати в строк відбування покарання термін тримання під вартою з 12.05.2014 р. до 14.05.2014 р.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в розмірі по 245 гривень 96 копійок з кожного (а.п. 186).

Речові докази, долучені до кримінального провадження відповідно до постанови від 17.06.2014 р. (а.п. 188), а саме: автомобіль «Москвич», державний номер НОМЕР_5 повернути законному власнику.

Позовні вимоги ОСОБА_8 задовольнити частково (а.п. а.п. 14-15). Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 8000 (вісім тисяч) гривень в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

СуддяОСОБА_1