АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року. Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської
області в складі

Головуючого: Коваленка Є.П.

суддів: Максимовича Ю.А.,
Демченко О.В.

з участю
прокурора: Парусова A.M.

захисника:
ОСОБА_3

законного
представника засудженого: ОСОБА_2

засудженого:
ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальну справу за
апеляцією заступника прокурора Збаразького району на вирок Збаразького
районного суду від 19 грудня 2006 року ,-

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець та житель АДРЕСА_1 українець,

громадянин України, з середньою освітою, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодружений, не судимий
згідно ст.89 КК України ,

засуджений
за ч. 1 ст. 121 КК України, із
застосуванням ст.69 КК України до З років позбавлення волі.

На підставі ст.104 КК України звільнено засудженого від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Згідно ст.76
КК України покладено на засудженого такі обов"язки:

·
не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально виконавчої системи;

·
повідомляти
органи
кримінально-виконавчої
системи про зміну
місця проживання, роботи або навчання.

Справа № 31- 2007 року Головуючий у 1 інстанції
Старовойт Г.С..

категорія: 121 ч.1 доповідач Максимович .Ю.А.

Покладено обов'язок
щодо нагляду за
неповнолітнім засудженим та проведення з ним виховної роботи на
ОСОБА_4.

Запобіжний захід
до набрання вироку законної сили залишено без змін - підписку про
невиїзд.

Речовий доказ по справі, сокиру - постановлено
знищити.

Згідно вироку суду ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за умисне
нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5. при таких обставинах.

13 травня 2006 року біля 1 години в
с.Опрілівці, Збаразького району під час спільного розлиття алкогольних напоїв,
на грунті особистих неприязних відносин між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з одного боку та
потерпілим ОСОБА_5 з другого, виникла сварка, яка переросла у сутичку, в ході
якої ОСОБА_5., взявши у себе вдома сокиру, став погрожувати нею ОСОБА_7
Побачивши це, в конфлікт втрутився ОСОБА_1 , який підбіг зі спини до ОСОБА_5та вихопив у нього з руки
сокиру. Коли ОСОБА_5. повернувся до ОСОБА_1 обличчям, засуджений умисно наніс
йому удар обухом сокири по голові, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляції
заступник прокурора Збаразького району просить вирок суду скасувати через
невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого та
постановити новий вирок, за яким призначити ОСОБА_1 покарання, із застосуванням
ст.69 КК України, у виді 3
років позбавлення волі. Посилається на те, що засуджений вчинив новий
злочин після закінчення іспитового строку, встановленого йому за попереднім
вироком та негативно характеризується за місцем навчання..

Заслухавши
суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, захисника ОСОБА_3, який
вважає вирок законним і обгрунтованим, законного представника засудженого, який
просить вирок суду залишити без змін, засудженого ОСОБА_1 , який просить не
позбавляти його волі, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає, що
вона до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок суду
про доведеність вини засудженого ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст. 121 КК
України, відповідає фактичним обставинам
справи, є обгрунтованим і в апеляції не оспорюється.

Покарання
засудженому ОСОБА_1 суд призначив відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України, з
урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого і
обставин, що пом»якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд
обґрунтовано врахував, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, визнав свою вину та активно
сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував заподіяну потерпілому
матеріальну і моральну шкоду, а злочин вчинив під впливом неправомірних дій
самого потерпілого. Крім того, потерпілий у
судовому засіданні просив суд не позбавляти засудженого волі.

Вказані
обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого засудженим злочину і дали
суду першої інстанції законні підстави для застосування ст.69 КК України і
призначення ОСОБА_1 покарання нижчого від
найнижчої межі, встановленої в санкції статті обвинувачення.

Крім того, з урахуванням зазначених обставин, суд прийшов
до правильного висновку про можливість виправлення засудженого без відбування
покарання і на законних підставах застосував до нього ст.104 КК України.

Посилання апелянта на неврахування судом негативної
характеристики засудженого за місце навчання, колегія суддів не приймає до
уваги з таких підстав.

Як вбачається з документа, на який посилається державний обвинувач
(а.с.76), негативна характеристика на засудженого зроблена лише на основі даних
про його успішність.

Крім того, сільський голова за місцем проживання ОСОБА_1 характеризує його виключно з позитивної сторони
(а.с.83).

Посилання апелянта, в обґрунтування необхідності
призначення більш суворого покарання, на те, що засуджений вчинив злочин після
закінчення іспитового строку за попереднім
вироком є безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст.89 КК України
ОСОБА_1 вважається несудимим і його попередня
судимість будь-якого правового значення не має.

Таким чином підстав для скасування вироку суду і призначення засудженому більш суворого покарання, колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляцію
заступника прокурора Збаразького району залишити без задоволення, а вирок
Збаразького районного суду від 19
грудня 2006 року відносно
ОСОБА_1 - без
зміни.