№ справи
11-а-1735 Головуючий
1 інстанції - Осипова Л.О.
ст.236-7 КПК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду м.
Києва у складі:

головуючого
судді - Полтавцевої Г А.

суддів - Чорного
О.М., Бачуріна О.В.

адвоката -
ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 8 серпня 2007 року апеляцію
прокурора на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня
2007 року;

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Шевченківського районного суду м. Києва від 25.07.2007 року була задоволена
скарга адвоката ОСОБА_1. в інтересах ОСОБА_2. і скасована постанова старшого
слідчого в ОВС СУ СБУ
ОСОБА_3 від З січня 2007 року про порушення кримінальної справи
відносно ОСОБА_2. за ч.1 ст.201 КК України за фактом незаконного переміщення
через митний кордон України історичних та культурних цінностей та відмовлено в
порушенні кримінальної справи відносно нього за тими ж ознаками злочину.
Приймаючи таке рішення, районний суд виходив з того, що при порушенні справи не
були дотримані вимоги ст.ст. 94, 98 КПК України, в
постанові не зазначено,
в чому виявилась
незаконність

переміщення
культурних та історичних цінностей через митний кордон, слідчим не з'ясовано,
чи передбачено у Швеції видачу свідоцтва на право ввезення означених цінностей,
а також не враховано, що інформація про вартість переміщуваних предметів і вік
картин не є обов'язковою і що реєстрація культурних цінностей, які ввозяться на
Україну, не проводиться у зв'язку з відсутністю встановленого порядку.

Прокурор в апеляції просить скасувати постанову суду і
залишити без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_1, посилаючись на те, що
зазначена постанова не відповідає вимогам ст. 236-8 КПК України, тому що суд не
дослідив приводи і підстави до порушення справи, а вдався до оцінки доказів та
їх достатності і вирішив питання щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_2.,
зазначених в постанові про порушення справи.

Заслухавши доповідача, адвоката, який заперечував проти задоволення
апеляції, перевіривши матеріали по справі, колегія суддів вважає апеляцію
обґрунтованою з наступних підстав:

розглядаючи скаргу на постанову про порушення справи, суд повинен
перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність
джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про
порушення справи, і не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання,
які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Районний
суд не виконав в повному обсязі вимоги ст. 236-8 КПК України і не з'ясував, що
приводом для порушення справи було безпосереднє виявлення органом дізнання
ознак злочину при розгляді матеріалів ГУ
БКОЗ СБ України, щодо незаконного переміщення через митний кордон України
історичних і культурних цінностей, а підставами фактичні дані, з яких
вбачається, що ОСОБА_2. з
приховуванням від митного контролю, перемістив через митний контроль України
вісім старовинних картин та надав митним органам України підробленні документи
- ВМД № 122000107/6/410111 типу ІМ-40Г, інвойс № 15669 від 06.12.06р.,
уніфіковану митну квитанцію МД-1 серії НК №383903 від 08.12.06р. та митну
декларацію від 08.12.06р., які містили неправдиві дані щодо віку, авторів та
вартості

картин - 16 160 грн., проте, всі
вказані картини мають вік понад 50 років і мають культурну та історичну
цінність, вартість яких станом на 08.12.2006 року становить 752 450грн. Крім
названих документів, ці фактичні дані містяться в службовій записці головного
інспектора служби БК та MB від 20.12.2006р., протоколі про порушення митних правил
№ 593/12200/06 від 20.12.2006р., поясненнях ОСОБА_2. від 19.12.2006р.,
ОСОБА_4., експертному висновку № 60 Головного управління культури і мистецтв
Київської МДА та в інших матеріалах.

Наведені дані є достатніми підставами для порушення
кримінальної справи відповідно до ч.2 ст.94 КПК України і містять в собі ознаки
злочину, передбаченого ч.1ст.201 КК України.

Посилаючись на те, що в справі нема достатніх доказів, що слідчим не
з'ясовано, чи передбачено законодавством Швеції отримання свідоцтва на право
ввезення вилучених культурних цінностей, а також на неправильну кваліфікацію
дій ОСОБА_2. в оскарженої постанові, районний суд фактично став оцінювати
докази і не врахував, що відповідно до вимог ст.64 КПК України, зазначені ним
обставини можуть бути встановлені лише при провадженні досудового слідства та
при розгляді судом справи по суті в умовах процедури, визначеної
кримінально-процесуальним законом, коли залучені докази досліджуються, їм
дається оцінка та встановлюється наявність або відсутність
суспільно-небезпечного діяння та винність особи.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає необхідним скасувати
постанову суду першої інстанції, а скаргу адвоката ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст.
365; 366; 382 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора задовольнити.

Постанову
Шевченківського районного суду м. Києва від 25.07.2007 року, якою була
задоволена скарга адвоката ОСОБА_1 і скасована постанова старшого слідчого в
ОВС СУ СБУ ОСОБА_3 про порушення
кримінальної справи відносно Денисенка Олександра Олександровича за ч.1

ст.201
КК України і відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно нього за тими
ж ознаками злочину, скасувати, а скаргу адвоката ОСОБА_1 залишити без
задоволення.