Справа №11-а-338-2007р. Головуючий
в суді 1-ї інстанції - Солопов Ю.О.
Категорія - ст.121 ч.2 КК України Доповідач у апеляції - Медведенко Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2007 року колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючого:
Медведенка Ю.С.

Суддів: Лещенка P.M., Петрової І.М.

за участю
прокурора: Тороус О.М.

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за
апеляціями засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2. на вирок Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 20 лютого 2007 року, яким:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженець с
Високе Монастирського району Тернопільської області, громадянин України,
українець, освіта середня, одружений, такий, що не працює, який проживає у смт
Нові Санжари Полтавської області, АДРЕСА_1,
раніше не судимий, -

засуджений за
ст.121 ч.2 КК України до 8
років позбавлення волі;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, уродженець с.
Буки Маньківського району Черкаської області, громадянин України, українець,
освіта середня, неодружений, який проживає у м. Кіровограді, АДРЕСА_2, раніше не
судимий, -

засуджений за
ст.121 ч.2 КК України до 8
років позбавлення волі;

Вироком суду постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2. матеріальну
шкоду на користь закладу охорони здоров'я у розмірі 1627 грн. 84 коп.

Вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2. визнані винними та
засуджені за те, що 21 травня 2005 року о 22 годині,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, діючи умисно та узгоджено між
собою, з метою помсти прийшли до місця проживання ОСОБА_3. у АДРЕСА_3 м. Кіровограда,
де ОСОБА_1 кулаком та принесеним з собою металевим прутом наніс потерпілому
удари по голові та тулубу, спричинивши останньому фізичний біль. У подальшому
ОСОБА_2. за допомогою викрутки, знайденої у будинку ОСОБА_3., спробував
передавити потерпілому сонну артерію, а потім за допомогою електричного дроту
зв'язав останньому руки за спиною.

2

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2.
вивели потерпілого із зазначеного домоволодіння, при цьому ОСОБА_1 приставив
загострений кінець металевого прута до спини ОСОБА_3., а ОСОБА_2, погрожуючи
кухонним ножем, змусили потерпілого піти до лісосмуги, розташованої у сел. Миру м.
Кіровограда, де засуджені змусили потерпілого лягти на землю обличчям до низу.
Після чого ОСОБА_1 умисно наніс потерпілому 3 удари прутом по спині, спричинивши останньому фізичний
біль, 1 удар
гострим кінцем прута у спину в область серця, 1 гострим кінцем прута у спину в область черевної порожнини.
Після вказаних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2. зникли з місця злочину.

Своїми діями засуджені спричинили ОСОБА_3. тілесні ушкодження у вигляді:
рани лівого підребер'я, проникаючої у черевну порожнину з ушкодженням
селезінки; рани у п'яте міжребер'є зліва по близькогрудинній лінії, проникаючій
у плевральну порожнину зліва, з пошкодженням лівої легені та верхівки серця;
ран правої лобної області голови, правої підборідної області, забою м'яких
тканин голови, обличчя, грудної клітини, черевної стінки.

Згідно судово-медичної експертизи №181
від 20.06.2005 року
пошкодження у виді проникаючих поранень лівої половини грудної клітини та
живота спричинені предметом з колюче-ріжучими властивостями, які відносяться до
категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент їх
заподіяння.

В апеляціях на
вирок:

·
засуджений ОСОБА_1 просить скасувати вирок суду, а
кримінальну справу направити на додаткове розслідування, вважаючи, що судовий
та досудовий розгляд справи проведені необ'єктивно, не у повному обсязі, з порушенням
його прав на захист. Так, апелянт зазначив, що: пред'явлене йому обвинувачення
ґрунтувалось лише на показаннях потерпілого з яким у нього були неприязні
відносини внаслідок завдання йому потерпілим ОСОБА_3 у 2002 році ножового
поранення; на досудовому слідстві, незважаючи на те, що у нього поганий зір,
йому не було надано окуляри, внаслідок чого ОСОБА_1 змушений був ставити
підписи на процесуальних документах, не прочитавши їх перед цим; суд
необгрунтовано розглянув справу без участі потерпілого;

· засуджений
ОСОБА_2. просить скасувати вирок суду, оскільки вважає його незаконним та
необгрунтованим. Свої доводи апелянт мотивує тим, що: під час судового розгляду
його інтереси захищав адвокат, який не був ознайомлений з матеріалами справи;
суд поклав в основу доказів його вини лише показання ОСОБА_3., які, на його
думку, є неправдивими; суд необгрунтовано розглянув справу без участі
потерпілого.

Заслухавши доповідача, у дебатах засуджених ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, що підтримали доводи своїх апеляцій, прокурора про залишення вироку
без зміни, вивчивши матеріали справи та зваживши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів прийшла до висновку, що апеляції не підлягають задоволенню за
таких підстав.

Як встановлено матеріалами справи, досудове і судове
слідство по ній проведені у відповідності з вимогами ст.22 КПК України.
Викладені у вироку висновки про винність ОСОБА_1 та ОСОБА_2. у скоєнні ними
злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України при обставинах, вказаних у вироку
суду, відповідають фактичним обставинам справи, грунтуються на сукупності
зібраних по справі доказах, які в повному обсязі були досліджені судом першої
інстанції, узгоджуються між собою і доповнюють один одного.

Так, вина засуджених частково підтверджується показаннями
ОСОБА_1, який пояснив у судовому засіданні, що 21 травня 2005 року, перебуваючи
у стані алкогольного сп'яніння, прийшов до місця проживання ОСОБА_3., де між
ОСОБА_1. та потерпілим на грунті особистих неприязних відносин відбулась
сварка, що переросла у нетривалу бійку, а після чого ОСОБА_1 забрав у ОСОБА_3.
металевий прут та зв'язав йому руки. У подальшому, як пояснив ОСОБА_1, вони
пішли з потерпілим до АДРЕСА_4
з метою взяти останнім гроші для повернення боргу ОСОБА_1., при цьому
ОСОБА_2. з ними не було. По дорозі ОСОБА_3. раптово звернув з дороги та побіг у
бік лісосмуги, а потім ліг на землю та намагався розв'язати руки. Коли ОСОБА_1
підійшов до потерпілого, то останній наніс йому удар у живіт та почав убігати,
а ОСОБА_1 кинув металевий прут

3

загостреним
кінцем у спину ОСОБА_3., який застряг у його спині, у зв'язку з чим потерпілий
впав на землю. ОСОБА_1 злякався та втік, а коли повернувся, то потерпілого вже
не було.

Такі показання засудженого ОСОБА_1 підтверджують факт скоєння ним злочину
щодо потерпілого ОСОБА_3. Що стосується непричетності ОСОБА_2. до скоєння
злочину, то у цій часині суд першої інстанції обгрунтовано визнав такі
показання неправдивими, оскільки вони спростовуються власними показаннями
ОСОБА_1, які він давав під час досудового розгляду справи (т.1 а.с.112-116, 194-197, 317, 318) без
будь-якого тиску зі сторони правоохоронних органів у присутності адвоката та
пояснював, що: ОСОБА_2. був разом з ним у помешканні потерпілого, удари
наносили ОСОБА_3. вдома вони разом; ОСОБА_2. неодноразово казав ОСОБА_1., що
будучи на його місці убив би потерпілого; ОСОБА_2. запропонував, а у подальшому
наполягав на тому, щоб відвести потерпілого до «кручі» та вбити там останнього;
коли вони були у лісосмузі, то ОСОБА_2. казав ОСОБА_1. щоб він зарізав
ОСОБА_3., а після нанесення тілесних ушкоджень металевим прутом разом били
потерпілого.

Також доказом вини ОСОБА_2. є показання, які ОСОБА_1
виклав під час очної ставки між ним та ОСОБА_2. (т.1а.с.123-128), де ОСОБА_1
пояснив, що злочин вчинили вони удвох з ОСОБА_2, детально розповів яку участь
кожний із засуджених приймав у скоєнні злочину, категорично наполягаючи на
своїх показаннях.

Крім того, суд першої інстанції обгрунтовано поклав в
основу доказів вини засуджених оголошенні у судовому засіданні показання
потерпілого (т.1 а.с.20-23), дані протоколу відтворення обстановки та обставин
події (т.1 а.с. 185-188),
дані протоколу очної ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2. (т.1 а.с.88-90),
оскільки показання потерпілого у цих процесуальних документах є послідовними,
логічними та такі що, відповідають фактичним обставинам справи та іншим
доказам, у тому числі й показанням засудженого ОСОБА_1., які він давав у
продовж досудового слідства.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши всі докази у їх сукупності та
взаємозв'язку, районний суд обгрунтовано визнав ОСОБА_1 та ОСОБА_2. винними у
скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.

Крім того, колегія суддів, з урахуванням обставин справи, не вбачає підстав
для того, щоб як потерпілий, так і засуджений ОСОБА_1 обмовляли ОСОБА_2. у
причетності до скоєння злочину, оскільки між потерпілим та ОСОБА_2. не було
боргових зобов'язань, конфлікту або буд-яких інших неприязних відносин.

Аргументи апеляції ОСОБА_1. про те, що обвинувачення
грунтувалось лише на показаннях потерпілого з яким у нього були неприязні
відносини - є
невмотивованими, оскільки такі доводи спростовуються сукупністю наведених вище
доказів.

Доводи апеляції засудженого ОСОБА_1 з приводу того, що він має вади зору,
однак був позбавлений на досудовому слідстві користуватись окулярами, через що
ставив підписи на процесуальних документах, не прочитавши їх перед цим - є
неаргументованими та спростовуються матеріалами справи. Так, у протоколі про
пред'явлення ОСОБА_1. матеріалів кримінальної справи для ознайомлення (т.2
а.с.28) засуджений зазначив, що з матеріалами справи ознайомлений у повному
обсязі, з приводу того, що має вади зору ніяких заяв та клопотань не подавав.
Під час попереднього розгляду справи ОСОБА_1 не повідомляв, що у продовж
досудового розгляду справи порушувались його права, а навпаки - зазначив, що
справу можливо призначити до судового розгляду (т.2 а.с.51).

Твердження засудженого ОСОБА_2. з приводу того, що під
час судового розгляду його інтереси захищав адвокат, який не був ознайомлений з
матеріалами справи - є
надуманими, оскільки перед початком судового слідства суд з'ясовував у
учасників судового розгляду які вони мають клопотання, проте адвокат ОСОБА_4.,
яка захищала права та законні інтереси ОСОБА_2, не заявила ніяких клопотань, у
тому числі й клопотання про можливість ознайомитись з матеріалами справи (т.2
а.с.99).

Посилання засуджених у своїх апеляціях на те, що в
судовому засіданні не був допитаний ОСОБА_3., у зв'язку з чим вони були
позбавлені можливості задати

4

потерпілому
запитання для з'ясування всіх обставин справи - є необгрунтовані, оскільки з протоколу судового засідання
вбачається, що при з'ясування думки учасників судового розгляду про можливість
оголосити показання потерпілого ОСОБА_1 та ОСОБА_2. погодилися на оголошення
показань ОСОБА_3. (т.2 а.с.105). Крім того, як вбачається з протоколу судового
засідання (т.2 а.с.105, 106),
після оголошення судом протоколу допиту потерпілого (т.1 а.с.20-23) від
учасників судового процесу питань не надійшло, після чого всі учасники судового
розгляду справи, у тому числі й засуджені, погодились на закінчення судового
слідства без заявления
буд-яких клопотань. Таким чином, доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_2. у цій
частині своїх апеляцій -
є немотивованими та повністю спростовуються матеріалами справи.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд першої інстанції у відповідності
зі СТ.65 КК України врахував як ступінь тяжкості вчиненого засудженими злочину,
так і дані, що характеризують осіб засуджених, і призначив ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
справедливе покарання, яке є достатнім та необхіднім для їх виправлення.
Підстав для пом'якшення покарання, призначеного судом першої інстанції, колегія
суддів не вбачає.

Враховуючи
викладене та керуючись ст.ст.362,366
КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засудженого ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2. залишити без задоволення, а вирок
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2007
року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2-
без зміни.