Справа № 11- 720/ 2007
року Категорія:
апеляційного суду Олещук Т.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

Головуючого Карпія В.М.

суддів Губи
О.О., Олещук Т.Л.

за участю прокурора Земляного
В.М.

засуджених ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3..

захисників ОСОБА_5.,
ОСОБА_6.

"09"
жовтня 2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві
кримінальну справу за апеляціями помічника прокурора Ленінського району м.
Миколаєва Рудяка А.О.,
засуджених ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
захисника ОСОБА_6. в інтересах засуджених ОСОБА_1., ОСОБА_3., захисника
ОСОБА_5. в інтересах засудженого ОСОБА_2. на вирок Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 23 липня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
с Котляреве Жовтневого району
Миколаївської області, судимий:

10.07.2001 року
Жовтневим районним судом Миколаївської області за ст. 17, ч.3 ст. 81, ч.2 ст.
140, ст. ст. 42, 44, 45 КК України на 3
роки 6 міс. позбавлення волі.умовно з іспитовим строком на 1 рік;

10.02.2003 року
Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 296 КК
України 2001 р., ст. ст.
42,43 КК України 1960 р.
на 3 роки 8 міс. Позбавлення волі, звільнений 02.12.2006 р. умовно-достроково
на 7 міс. 6 днів на підставі ст. 81 КК України,

засуджений за
ч. 2 ст.
186 КК України
на 5 років
позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного
покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Жовтневого районного суду м.
Миколаєва від 10.02.2003 року та остаточно визначено покарання 5 років 6 міс.
позбавлення волі.

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с
Котляреве Жовтневого району Миколаївської області, судимий: 22.11.1998 р.
Жовтневим райсудом Миколаївської
області за ч.3 ст. 140 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений від
відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки.

засуджений за
ч. 2 ст.
186 КК України
на 4 роки
позбавлення волі;

ОСОБА_3,, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець
с
Котляреве Жовтневого району Миколаївської області, не судимий,

засуджений за
ч. 2 ст. 186 КК
України на 4 роки
6 міс. позбавлення волі.

За
вироком суду ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. визнані винними в тому , що 14.01.2007 року близько 20.45 год. вони, діючи за
попередньою змовою, маючи умисел на викрадання чужого майна, знаходячись біля
"Зоопарку" по пр. Октябрьскому
в м. Миколаєві, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя
чи здоров'я потерпілого ОСОБА_4., відкрито викрали майно останнього на загальну
суму 600 грн. З місця злочину ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. зникли, розпорядившись викраденим на свій
розсуд.

В
апеляції прокурор, не оспорюючи обставин справи та кваліфікацію дій, просить
вирок суду відносно засудженого ОСОБА_1, змінити, виключив призначення йому
покарання на підставі ст. 71 КК України, яка була застосована помилково,
оскільки на момент вчинення нового злочину строк невідбутого покарання за
попереднім вироком закінчився.

В
апеляціях засуджений ОСОБА_1, та його захисник ОСОБА_6., оспорюють фактичні
обставини справи та причетність до вчинення злочину ОСОБА_1., вважають, що
обвинувачення відносно ОСОБА_1, побудовано на здобутих незаконним шляхом
доказах, які не відповідають дійсності. Захисник просить вирок суду щодо
ОСОБА_1, скасувати, а справу за його обвинуваченням за ч. 2 ст. 186 КК України
направили на додаткове розслідування, посилається на однобічність та неповноту
судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,
а також на істотні порушення кримінально - процесуального закону.

В
апеляції захисник ОСОБА_6. в інтересах засудженого ОСОБА_3. просить вирок суду
змінити, застосувати ст. 75 КК України, звільнивши засудженого від відбуття
призначеного покарання з випробування, посилаючись на те, що ОСОБА_3. позитивно
характеризується, щиро кається у вчиненому, злочин вчинив вперше, шкода
потерпілому відшкодована повністю.

В
апеляціях засуджений ОСОБА_2. та його захисник ОСОБА_5. просять вирок суду
змінити, застосувати ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_2. від відбуття
покарання з випробуванням. Посилаються на те, що засуджений позитивно
характеризується, не судимий, щиро кається у вчиненому, страждає хронічною
хворобою серця, потребує операції в спеціалізованій кардіологічній лікарні,
проживає з матір'ю - інвалідом, злочин вчинив у зв'язку з тяжким матеріальним
станом.

Заслухавши
доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію помічника прокурора,
але заперечував проти задоволення апеляцій засуджених ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
захисників ОСОБА_6. та
ОСОБА_5.,

пояснення
засудженого ОСОБА_1, та його захисника ОСОБА_6. в підтримку апеляцій, пояснення
засудженого ОСОБА_3. та його захисника ОСОБА_6. в підтримку апеляції, пояснення
засудженого ОСОБА_2. та його захисника ОСОБА_5., які також підтримали свої
апеляції, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія
суддів вважає, що апеляції прокурора, засудженого ОСОБА_1, та його захисника
ОСОБА_6. підлягають задоволенню частково, а апеляції захисника ОСОБА_6. в
інтересах засудженого ОСОБА_3., апеляції засудженого ОСОБА_2. та його захисника
ОСОБА_5. підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно
ст. 45 КПК України є обов'язковою участь захисника в розгляді кримінальної
справи в суді першої інстанції у справах про злочини осіб, які через свої
психічні вади не можуть самі реалізувати своє право на захист.

Засуджений
ОСОБА_1, (а.с. 78-80) страждає легкою розумовою відсталістю. Його захист
здійснював в суді першої інстанції захисник ОСОБА_6. (а.с. 157). Однак, в
протоколі судового засідання відсутня запис промови захисника ОСОБА_6. в
судових дебатах на захист підзахисного ОСОБА_1. ( а.с. 213 -215 зв.)., тобто
судом були порушені вимоги ст. 318 КПК України.

Крім
того, при розгляді даної справи в суді в показаннях засуджених ОСОБА_1., який
не визнавав себе винним, та ОСОБА_3., який фактично визнав свою вину у
пред'явленому обвинуваченні, виникли суперечності, але їх захист здійснював
один захисник - ОСОБА_6.

Колегія
суддів вважає, що такі порушення права засудженого ОСОБА_1. на захист при
розгляді справи в суді першої інстанції є істотними. А тому відповідно п.3 ч. 2
ст. 370, ч. 2 ст. 374 КПК України вирок відносно нього з підстав істотного
порушення кримінально-процесуального закону підлягає скасуванню, а справа за
його обвинуваченням поверненню на новий судовий розгляд.

За таких
обставин апеляції помічника прокурора, засудженого ОСОБА_1. та захисника
ОСОБА_6. в інтересах засудженого ОСОБА_1. по суті не розглядаються.

Висновки
суду щодо доведеності вини засуджених ОСОБА_3. та ОСОБА_2. у вчинені грабіжу
при обставинах, встановлених у судовому засіданні, є обґрунтованими,
відповідають дослідженим у суді першої інстанції доказам, що ОСОБА_3., ОСОБА_2
та їх захисниками не оспорюється. Не оспорюється також кваліфікація дій
засуджених ОСОБА_3. та ОСОБА_2. за ч.2 ст. 186 КК України.

В той же
час суд у вступній частині вироку неправильно вказав на наявність судимості у
засудженого ОСОБА_2., оскільки судимість за вироком Жовтневого райсуду Миколаївської
області від 22.11.1998р. погашена відповідно ст. 89 КК України. А тому вказівку
суду про наявність судимості у засудженого ОСОБА_2. із вступної частини вироку
необхідно виключити.

Щодо покарання,
то призначаючи ОСОБА_3. та ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі, суд
відповідно до ст. 65 КК України врахував ступень тяжкості вчиненого злочину,
який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, а також дані
про особу винних. Але не врахував пом'якшуючи покарання обставини.

А тому
суд неправильно дійшов висновку про неможливість їх виправлення без ізоляції
від суспільства.

Як
вбачається з матеріалів справи, суд не встановив обтяжуючих покарання

обставин,
відсутні негативні наслідки від злочину для потерпілого - викрадене

майно
одразу було повернуто йому. Засуджені ОСОБА_3. та ОСОБА_2. за

місцем
проживання характеризуються позитивно, не судимі. Як пом'якшуючи

покарання
обставини необхідно врахувати їх щире каяття у вчиненому, а для

ОСОБА_2.
також те, що він страждає хронічною хворобою серця, потребує

лікування
в спеціалізованій кардіологічній лікарні, проживає з матір'ю -

інвалідом,
за якою потрібен постійний догляд.

За таких
обставин колегія судців вважає, що виправлення засуджених ОСОБА_3. та ОСОБА_2.
можливо без відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст. 75 КК
України, з покладенням на них обов'язків, з числа передбачених ст. 76 КК
України.

Керуючись ст.
ст. 365,366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції
помічника прокурора Ленінського району м. Миколаєва Рудяка А.О., засудженого
ОСОБА_1, та захисника ОСОБА_6. в його інтересах задовольнити частково. Апеляції
засудженого ОСОБА_2. та його захисника ОСОБА_5., апеляцію захисника ОСОБА_6. в
інтересах засудженого ОСОБА_3. задовольнити.

Вирок
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 липня 2007 року відносно ОСОБА_1
скасувати, а кримінальну справу за його обвинувачення повернути на новий
судовий розгляд в той же суд, але в іншому складі суду.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_1, залишити тримання під вартою.

Вирок
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 липня 2007 року відносно ОСОБА_2
та ОСОБА_3 змінити.

З
вступної частини вказаного вироку виключити вказівку суду про наявність
судимості від 22.11.1998р. Жовтневим райсудом
Миколаївської області за ч.3 ст. 140 КК України у засудженого ОСОБА_2.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 від відбування призначеного йому покарання
за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4-х років позбавлення волі звільнити з
випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки та з покладенням на нього
відповідно п. п. 2, 3,4 ч.1 ст. 76 КК України обов'язків: не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання; періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання
за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4-х років 6 місяців позбавлення волі
звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на З

роки та з
покладенням на нього відповідно п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України
обов'язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання; періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

В решті
вказаний вирок відносно ОСОБА_3. та ОСОБА_2.
залишити без зміни.