У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і
Паневіна В.О.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 10 липня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на судові рішення щодо ОСОБА_1, -

встановила:

вироком Балаклавського районного суду міста Севастополя від 12 квітня 2005
року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ст. Ожерельє Каширського району (Російська
Федерація), мешканця міста Севастополя, раніше не судимого, -

засуджено
за ст. 190 ч. 2 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі вимог ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та згідно зі ст. 76 КК
України з покладенням на нього обов'язків не виїжджати за межі України без
дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну
місця проживання, роботи та періодично з'являтися для реєстрації.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування спричиненої
злочином моральної шкоди 3 400 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду міста Севастополя від 7 липня 2005 року вирок
щодо ОСОБА_1 було залишено без зміни. Але ухвалою колегії суддів Судової палати
у кримінальних справах Верховного Суду України від 8 червня 2006 року ухвалу
апеляційного суду щодо ОСОБА_1 було скасовано з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Ухвалою Апеляційного суду міста Севастополя від 15 серпня 2006 року вирок
щодо ОСОБА_1 скасовано із закриттям провадження у справі за відсутності в його
діях складу злочину.

ОСОБА_1 судом першої інстанції було
визнано винним і засуджено за те, що він, обіймаючи посаду голови садового
товариства „Технолог”, що розташовувалося на мисі Фіолент в місті Севастополі,
ввів в оману ОСОБА_2, повідомивши її про те, що за право здійснювати покіс
трави на вільних земельних ділянках необхідно платити. Переконавши ОСОБА_2 у
законності своїх вимог, він разом з членом СТ „Технолог” ОСОБА_3 у 1999 році
забрав у цієї потерпілої 2 поросят вартістю 400 гривень, а у 2001 році - телицю вартістю 3000 гривень.

Апеляційний суд у своїй ухвалі від 15 серпня 2006 року, оцінивши зібрані по
справі докази, дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак складу злочину.

У касаційній скарзі потерпілої ОСОБА_2 порушується питання про скасування
ухвали апеляційного суду з направленням справи на новий апеляційний розгляд.
Свою вимогу вона обґрунтовує тим, що викладені в ухвалі апеляційного суду
висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Вона вважає, що в даній
справі зроблено неправильний висновок про відсутність у діях ОСОБА_1 складу
злочину.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для внесення справи на касаційний розгляд з метою перегляду
постановлених у ній судових рішень в касаційному порядку.

Як правильно зазначено в ухвалі апеляційного суду, у справі не зібрано
доказів, які б встановлювали факт обману ОСОБА_1 ОСОБА_2. ОСОБА_1 дозволяв
здійснювати покіс трави на земельних ділянках товариства, запропонувавши при
цьому передати у власність товариства тварин. ОСОБА_2 на цю пропозицію
погодилася, і в матеріалах кримінальної справи не міститься даних про те, що
вона таку пропозицію повинна була прийняти обов'язково, що свідчить про її
добровільний вибір в даному випадку. Також у матеріалах справи є дані про те,
що у період з 1999 до 2002 року ОСОБА_2 дійсно здійснювала покіс трави, і
перепон у цьому їй ОСОБА_1 не чинив.

Колегія суддів вважає, що у справі не встановлено, в чому саме полягає
обман зі сторони ОСОБА_1, наявність якого є безумовною складовою злочину
шахрайства, про що правильно зазначено в ухвалі апеляційного суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що судові рішення не можуть бути
переглянуті ще й з мотивів закінчення строків давності, передбачених ст. 49 КК
України.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК України підстав для скасування або
зміни судових рішень щодо ОСОБА_1 та керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

відмовити в задоволенні касаційної скарги потерпілої ОСОБА_2 про скасування ухвали
Апеляційного суду міста Севастополя від 15 серпня 2006 року, винесеної щодо
ОСОБА_1.

С у д д і:

Міщенко С.М. Глос
Л.Ф. Паневін В.О.