В И Р О К 142/861/15-к
Іменем України 1-кп/142/40/15
20.07.2015 року смт Піщанка
Піщанський районний суд Вінницької області
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
та потерпілого ОСОБА_5
відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миролюбівка Піщанського району Вінницької області, українця, громадянина Україна, з базовою загальною середньою освітою, одруженого,зі слів непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме :
01 квітня 1995 року Піщанським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
26 березня 2003 року Піщанським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
21 травня 2010 року Піщанським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. 14 листопада 2013 року звільнений по відбуттю строку покарання.
у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -
Відповідно до обвинувального акта 31 травня 2015 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, в АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та його співмешканкою ОСОБА_6 виникла сварка при якій ОСОБА_4 погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою. У зв`язку із цим ОСОБА_6 із мобільного телефону зателефонувала до оперативного чергового Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_7 , і повідомила про вчинення хуліганських дій ОСОБА_4 . Зареєструвавши повідомлення оперативний черговий ОСОБА_7 направив за місцем проживання ОСОБА_4 працівників міліції, що згідно розстановки нарядів на 31 травня 2015 року перебували у складі слідчо-оперативної групи, а саме старшого дільничного інспектора міліції СДІМ Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 та оперуповноваженого кримінальної міліції у справах дітей Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області лейтенанта міліції ОСОБА_8 .
Після отриманого повідомлення ОСОБА_5 та ОСОБА_8 цього ж дня о 18 годині 30 хвилин службовим автомобілем приїхали до домогосподарства по АДРЕСА_1 у якому проживає ОСОБА_4 . З дозволу ОСОБА_6 працівники міліції пройшли у приміщення будинку в якому перебував ОСОБА_4 з метою з`ясування обставин конфлікту та складання відповідних документів. Зайшовши у приміщення будинку між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 знову виникла сварка, при якій вони виражались в адресу один одного нецензурною лайкою. Дільничний інспектор міліції ОСОБА_5 зробив їм зауваження та запропонував ОСОБА_4 вийти до службового автомобіля для написання пояснення. На його прохання ОСОБА_4 відреагував агресивно та відмовився виходити для дачі пояснень і почав виражатись нецензурною лайкою в адресу працівників міліції. Після цього почав махати руками погрожуючи працівникам міліції застосуванням фізичної сили. В свою чергу працівники міліції робили йому зауваження та намагались його заспокоїти. Однак в цей момент ОСОБА_4 , що перебував у стані алкогольного сп`яніння, розуміючи, що чинить опір працівникам міліції, несподівано умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень кулаком правої руки наніс один сильний удар в обличчя дільничного інспектора міліції ОСОБА_5 . Після цього оперуповноважений КМСД ОСОБА_8 почав заспокоювати ОСОБА_4 , але той продовжував поводити себе агресивно та чинити опір. У зв`язку із цим працівниками міліції до ОСОБА_4 було застосовано спеціальні засоби та фізичну силу і доставлено до Піщанського РВ УМВС, де відносно нього складено протокол про вчинене ним адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП України.
В результаті нанесеного кулаком удару ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи №67 від 02 червня 2015 року заподіяно тілесні ушкодження в вигляді синця в ділянці правої орбіти, на нижньому повіці з переходом у виличну ділянку, що відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, та утворились від дії тупого твердого предмету, з обмеженою контактуючою поверхнею, які не відобразили своїх індивідуальних особливостей в морфологічній характеристиці ушкоджень , до яких належить кулак дорослої людини.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Відповідно до даної угоди, підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри, а сторони підозрюваний та потерпілий дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 345КК України, покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців із звільнення від відбування покарання на підставі ст.. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком, тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців, та погодили інші істотні для даного кримінального провадження обставини.
Обвинуваченому ОСОБА_4 при укладенні угоди роз`ясненні положення статтей 394, 424 КПК України щодо обмеження права оскарження вироку, а також ст.. ст.. 473, 474, 476 КПК України щодо наслідків укладення, затвердження та невиконання угоди, а також йому зрозуміло, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор довів кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а також зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України , а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання на умовах та обставинах, з приводу яких підозрюваним та потерпілим було досягнуто згоди.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.ст. 473, 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснені судом в ході судового засідання. Обвинувачений надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначивчи, що угоду про примирення було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Потерпілий ОСОБА_5 просив суд затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України . Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, який згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
При цьому судом відповідно до вимог ч. 5 ст. 474 КПК України з`ясовано, що обвинувачений беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри, а також цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому у суду не виникає необхідності витребовувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема узгоджена сторонами міра покарання встановлена в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, встановленій в загальній частині КК України та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
До обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ст.. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Судових витрат по справі немає.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і призначити покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік (шість) місяців.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.
Роз`яснити сторонами, що відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Піщанський районний суд Вінницької області.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя :