АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11- 576-2007 р . Головуючий у 1-й інстанції: Галагуза В.В.,
ст.185 ч.1 КК України Доповідач
апел.інст.: Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних
справах

апеляційного
суду Миколаївської області

у
складі:

головуючої Погорєлової
Г.М.,

суддів Пустовара
М.Л., Тимошевського В.П.,

при секретарі Гарусенко
Л.М.,

за участю прокурора Баранкевича
C.O.,

засудженої ОСОБА_1.,

захисника ОСОБА_2.

31 липня
2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну
справу за апеляцією прокурора Центрального району м. Миколаєва Кірієнка В.П. на
вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2007 року яким,

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.
Терпіння Мелітопольського району Запорізької області, не судима,

-
засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510
грн.

На
підставі ст. 48 КК України ОСОБА_1.
від покарання звільнено.

2

Згідно з
вироком, 17 грудня 2005 року, в період з 21 год. 30хв. до 23 год.
30 хв., ОСОБА_1., перебуваючи в
квартирі АДРЕСА_1 таємно викрала мобільний телефон « Samsung X 480»,
вартістю 800 грн., зі стартовим пакетом, вартістю 50 грн., на рахунку якого
було 5 грн. Викраденим чужим майном розпорядилася на свій розсуд, чим причинила
потерпілій ОСОБА_3. матеріальну шкоду на суму 855 грн.

Судом
також винесена постанова від 26.04.2007 р.,
в якій з посиланням на положення ст. 409 КПК України, суд вказав про усунення
неточностей в резолютивній частині вироку та зазначив додатково про закриття
провадження по справі.

Прокурор
Центрального району м. Миколаєва в апеляції просить вирок змінити, виключити з
нього посилання на звільнення ОСОБА_1. від покарання. Вказує, що суд
обгрунтовано визнав ОСОБА_1. винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.
185 КК України, але звільняючі її від призначеного покарання, суд безпідставно
послався на положення ст. 48 КК України, які передбачають звільнення особи від
кримінальної відповідальності, з закриттям провадження по справі.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення прокурора Баранкевича C.O. на
підтримку апеляції, думку засудженої ОСОБА_1. та захисника ОСОБА_2. про
часткове задоволення апеляції та про закриття кримінальної справи, вивчивши
матеріали справи та додатково надані захистом документи-щодо особи засудженої,
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Є
правильними висновки суду про вчинення ОСОБА_1. таємного викрадення чужого
майна за обставин, вказаних у вироку та кваліфікація її дій за ст. 185 ч.1 КК
України. Також суд обгрунтовано встановив обставини, які свідчать те, що на час
розгляду справи судом 1 інстанції ОСОБА_1. перестала бути суспільно небезпечною
особою внаслідок зміни обстановки, пославшись зокрема на повне відшкодування
шкоди, сприяння розкриттю злочину, щире каяття, контроль за її поведінкою з
боку батьків, її позитивну характеристику та працевлаштування.

З
урахуванням наведеного та вчинення ОСОБА_1. вперше злочину середньої тяжкості,
суд в мотивувальній частині дійшов правильно висновку про можливість звільнення
ОСОБА_1. від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України. Ці
обставини не оспорюються й апелянтом.

Проте,
постановлюючи вирок та зазначивши в його резолютивній частині про звільнення
ОСОБА_1. від покарання, суд допустив протиріччя з мотивувальною частиною
вироку, в якій зазначено про звільнення ОСОБА_1. від кримінальної
відповідальності, та не взяв до уваги положення ч.3 ст. 7 КПК України щодо процесуального
порядку звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки у такому
випадку суд в судовому

3

засіданні виносить
постанову про закриття
справи (а не
вирок). Тому твердження апелянта
в цій частині підлягає задоволенню.

З огляду
на наведене, вирок суду підлягає скасуванню, ОСОБА_1. - звільненню від
кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, а кримінальна
справа - закриттю.

Постанова
суду від 26 квітня 2007 року у відношенні ОСОБА_1. не грунтується на законі, оскільки
фактично є новою редакцією резолютивної частини вироку від 30.03.2007 p., що
неможливо вирішувати в порядку ст. 409 КПК України, який до того ж
застосовується у відношенні вироків, які набули чинності. Тому підлягає
скасуванню й вказана постанова суду.

Не
грунтуються на законі й доводи апелянта про необхідність виключення з вироку
посилання суду на звільнення ОСОБА_1. від покарання, оскільки це є погіршенням
становища ОСОБА_1, а апелянт фактично не оспорює встановлені судом обставини,
необхідні для застосування ст. 48 КК України, а крім того апелянт не просить
про постановления нового
вироку.

Запобіжний
захід обраний у відношенні ОСОБА_1. підлягає скасуванню у зв'язку з
необхідністю закриття справи.

Керуючись
ст.ст.365, 366, 376 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора Центрального району м. Миколаєва частково задовольнити. Вирок
Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2007 року у відношенні
ОСОБА_1 скасувати.. Вважати, що ОСОБА_1. звільнена від кримінальної відповідальності
за ч.1 ст. 185 КК України на підставі ст.48 КК України в зв'язку зі зміною
обстановки.

Кримінальну
справу закрити на підставі ст.7 ч.3 КПК України.

Запобіжний
захід у відношенні ОСОБА_1- підписку про невиїзд, скасувати.

Постанову
суду від 26 квітня 2007 року у відношенні ОСОБА_1. скасувати, як пов'язану з
вищезазначеним вироком.