У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів

Канигіної Г.В., Мороза М.А.

розглянула у судовому засіданні 31 липня 2008 року
в м. Києві кримінальну справу
за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_1. на постановлені щодо нього судові рішення.

Вироком Голосіївського районного суду м.
Києва від 5 жовтня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Києва, не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України
на 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього
майна, яке є його власністю.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду м. Києва від 13 грудня 2007 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано винним у тому,
що він 18 липня 2006 року у м. Києві, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою
змовою групою осіб із ОСОБА_2, застосовуючи насильство,
небезпечне для життя та здоров'я потерпілого, вчинили розбійний напад на ОСОБА_3, душили його, наносили удари по різним
частинам тіла, внаслідок чого потерпілий утратив свідомість, після чого заволоділи
його майном вартістю 555 грн.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 посилається
на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,
неповноту досудового та судового слідства.
Указує, що у справі допущено істотні порушення кримінально-процесуального
закону, зокрема, не проведено судово-медичну експертизу, в дебатах йому не надано
останнього слова. Вважає, що разом із
ОСОБА_2 учинив грабіж. Зазначає, що не в повній мірі враховано
пом'якшуючи його вину обставини. Просить змінити судові рішення та
перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 186 КК України.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи убачається, що
висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у
вироку злочину ґрунтується на сукупності зібраних у справі доказів і є
правильним.

Цей висновок суду підтверджується
показаннями самого ОСОБА_1 та засудженого у цій же справі ОСОБА_2, які не
заперечували, що у під'їзді будинку напали на потерпілого, повалили на підлогу
та забрали з кишені мобільний телефон. Однак, із показань потерпілого ОСОБА_3
убачається, що під час нападу йому спричинено тілесні ушкодження, небезпечні
для життя та здоров'я в момент заподіяння. Зокрема, нападники повалили його на
землю, при цьому ОСОБА_2 утримував його вагою свого тіла, а ОСОБА_1 рукою
здавив кадик на його шиї, від чого він утратив свідомість. Ці його показання
узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_3та об'єктивно підтверджуються даними
протоколів очних ставок, огляду та вилучення, речовими доказами та іншими
матеріалами справи.

За встановлених судом фактичних
обставин дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КК України кваліфіковано правильно.

Даних, які б свідчили, що у справі щодо ОСОБА_1 неправильно застосовано кримінальний закон,
не встановлено.

Вивченням матеріалів справи не
виявлено істотних порушень кримінально-процесуального закону, які тягнули б
скасування постановлених у справі судових рішень.

Твердження у касаційній скарзі ОСОБА_1 про те, що він
був позбавлений можливості виступити з останнім словом, є безпідставними. Як
убачається з матеріалів справи, вимоги
закону щодо надання підсудному ОСОБА_1 права виступити у дебатах з
останнім словом порушено не було (а.с. 197).

Апеляційний розгляд справи
проведений з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону. Усі наведені
засудженим ОСОБА_1 в апеляції доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам
його касаційної скарги, зокрема, щодо правильності кваліфікації його дій, були
предметом розгляду суду апеляційної інстанції і не знайшли свого підтвердження,
їх належним чином перевірено й спростовано.

При призначенні ОСОБА_1 покарання
суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого ним
злочину, дані про особу засудженого, обставини справи, які впливають на ступінь
його відповідальності, і обрав покарання, яке є обґрунтованим, необхідним та
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Отже, передбачені ч. 1 ст. 398 КПК України підстави для призначення справи
щодо ОСОБА_1 до касаційного розгляду
відсутні.

Керуючись ст. 394-396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а
:

у задоволенні
касаційної скарги засудженого ОСОБА_1.
відмовити.

С у д д і :

Кравченко К.Т. Канигіна
Г.В. Мороз М.А.