УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 лютого 2008
року. м.
Київ.

Колегія суддів судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Миколюка
О.В.

суддів Ігнатюка
О.В., Нагорного A.M.

з участю: прокурора Дубового
М.С.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за апеляцією захисника ОСОБА_1, в
інтересах підозрюваного ОСОБА_2, на
постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від Об лютого 2008
року, -

встановила:

Постановою
Броварського міськрайонного суду
Київської області від
Об лютого 2008 року щодо

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, із
середньою освітою, не працюючого, який мешкає в АДРЕСА_1, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 357 КК України обрано
запобіжний захід у виді взяття під варту.

На момент
обрання запобіжного заходу ОСОБА_2,
підозрювався у викраденні офіційних документів, вчиненому з корисливих
мотивів, що спричинило порушення роботи підприємств та організацій, яке
проявилось у тому, що він 09 січня 2008 року в період із 00 год. до 04 год., за попередньою
змовою із іншими особами, з метою отримання грошової винагороди, шляхом злому
замків вхідних дверей проник до архівного відділу Броварської районної
державної адміністрації, звідки викрав офіційні документи, які перебували на
постійному державному зберіганні у цьому відділі.

Відповідно до
матеріалів справи, кримінальна справа щодо ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 357 КК України
порушена 03 лютого 2008 року і того ж дня о 21 год. ЗО хв. ОСОБА_2
затримано в порядку ст. 115 КПК України. 12 лютого 2008 року ОСОБА_2 пред"явлене
обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 357 КК України.

Своє рішення про
обрання щодо підозрюваного ОСОБА_2
запобіжного заходу у виді взяття під варту суд першої інстанції мотивував
наявністю достатніх підстав вважати те, що підозрюваний, перебуваючи на волі
може ухилитись від слідства і суду та від виконання процесуальних рішень,
перешкоджатиме встановленню істини у справі та продовжить злочинну діяльність.

Справа №
10-16 / 2008 Головуючий
в 1-й інстанції Рабецъ
М.Д.

Категорія:
постанова про взяття Доповідач Ігнатюк
О.В.

під варту

2

В апеляції захисника
ОСОБА_1 вказано на незаконність постанови та необхідність її скасування. В
обгрунтування апеляції захисник послався на те, що матеріали справи не містять
достатніх даних про те, що ОСОБА_2
перебуваючи на волі може ухилятись від слідства і суду, перешкоджатиме
встановленню істини у справі та продовжить злочинну діяльність. Вважав, що
судом із неналежною повнотою було враховано те, що ОСОБА_2 має постійне
місце проживання, дав у справі правдиві показання, у вчиненому розкаявся.
Апелянтом зазначено те, що суд у постанові не навів належних мотивів того, що
застосування інших, більш м'яких запобіжних заходів не зможе забезпечити
належної процесуальної поведінки його підзахисного. Окрім того, послався і на
те, що санкція ч.2 ст. 357 КК України передбачає максимальне покарання за цей
злочин до 3-х років позбавлення волі. З огляду на вимоги ч.1 ст. 155 КПК України суд у постанові не
навів винятковості випадку обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту
щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачене
максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 3-х років. Просив
постанову суду про обрання щодо ОСОБА_2
запобіжного заходу у виді взяття під варту скасувати.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника, який
свою апеляцію підтримав, підтвердив доводи апеляції, просив апеляцію
задовольнити, постанову про обрання щодо ОСОБА_2
запобіжного заходу у виді взяття під варту скасувати та обрати щодо нього
запобіжний захід у виді підписки про невиїзд;

прокурора, який
заперечував проти задоволення апеляції, постанову суду вважав законною та
обгрунтованою, просив апеляцію залишити без задоволення, а постанову суду - без
змін;

дослідивши
матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляція захисника підлягає до задоволення.

Так, у
відповідності до вимог ст.ст. 148, 155 КПК України запобіжний захід у виді
взяття під варту застосовується в справах про злочини, за які передбачене
покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки, з метою запобігти
спробам ухилитись від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню
істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також; для
забезпечення виконання процесуальних рішень.

Згідно із вимогами
ст. 150 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу
підлягають врахуванню: тяжкість злочину, вік особи, яка підозрюється або
обвинувачується у вчиненні злочину, її стан здоров"я, сімейний і
матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини.

Цих вимог закону
судом першої інстанції, при вирішенні питання про обрання щодо ОСОБА_2 запобіжного
заходу у повній мірі дотримано не було.

Колегія суддів
вважає, що матеріали справи не містять достатніх даних, які б вказували на те,
що ОСОБА_2, перебуваючи
на волі буде вчиняти спроби ухилитись від дізнання, слідства або суду,
ухилятися від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини
у кримінальній справі або продовжувати злочинну діяльність.

Окрім того, поза
увагою суду першої інстанції залишилось те, що ОСОБА_2 підозрювався, а на даний час обвинувачується у вчиненні
злочину, за який передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі
строком до 3-х років. Відповідно до ч.1
ст. 155 КПК України, у справах про злочини, за які законом передбачене
покарання у виді позбавлення волі на строк не більше трьох років, запобіжний
захід у виді взяття під варту може бути застосовано лише у виняткових випадках.
Проте, суд у постанові не навів будь-яких обставин, які б указували на
наявність такого випадку та обґрунтовували необхідність обрання щодо ОСОБА_2 саме запобіжного
заходу у виді взяття під варту. Таких обставин, які б указували на наявність
виняткового випадку для обрання щодо

3

ОСОБА_2,
обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачене максимальне
покарання у виді позбавлення волі строком до 3-х років, запобіжного заходу у
виді взяття під варту матеріали справи не містять.

За наявності
зазначених вище обставин, рішення суду першої інстанції про обрання щодо ОСОБА_2 запобіжного
заходу у виді взяття під варту не можливо визнати законним та обгрунтованим.

В зв"язку
із цим колегія суддів вважає за необхідне постанову Броварського міськрайонного
суду Київської області від Об лютого 2008 року змінити і відмовити в обранні
щодо ОСОБА_2 запобіжного
заходу у виді взяття під варту.

Окрім того, із
урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_2, того, що він має постійне місце проживання колегія суддів
приходить до висновку, що належну поведінку обвинуваченого, виконання ним
передбачених ч.2 ст. 148 КПК України процесуальних обов'язків та виконання
процесуальних рішень у даній справі може забезпечити запобіжний захід у виді
підписки про невиїзд. В зв"язку із викладеним колегія суддів вважає за необхідне
обрати щодо ОСОБА_2 указаний
запобіжний захід, звільнивши його із-під варти.

Керуючись ст. 365, 366, 382 КПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляцію захисника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову
Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2008 року,
якою щодо ОСОБА_2 обрано
запобіжний захід у виді взяття під варту, змінити.

Відмовити в
обранні щодо ОСОБА_2
запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Обрати щодо ОСОБА_2, обвинуваченого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 357 КК України, запобіжний захід у
виді підписки про невиїзд.

ОСОБА_2 із під варти звільнити негайно.