АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/1561/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/463/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула 05 серпня 2015 року в у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілого ОСОБА_6 і цивільного позивача ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Саксаганського районного суду міста кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження №0000923 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_10

обвинувачений - ОСОБА_9

захисник - ОСОБА_11

потерпілий - ОСОБА_6

цивільний позивач - ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_6 і цивільного позивача ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року ОСОБА_9 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки, а провадження у справі закрито.
За обставин, встановлених судом та наведених в ухвалі, 20 жовтня 2014 року, в світлий час доби, приблизно о 13 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Мерседес Бенц 108Д», р/н НОМЕР_1 , наближався до нерегульованого перехрестя рівнозначних доріг по вул. Бикова в м. Кривому Розі.
У цей же час до зазначеного перехрестя у зустрічному для водія ОСОБА_9 напрямку наближався технічно справний автомобіль «Джилі МР 7151А», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 з пасажиром ОСОБА_6 .
У ході подальшого руху транспортних засобів водій ОСОБА_9 , виїхавши на перехрестя рівнозначних доріг, маючи можливість спостерігати за транспортним засобом, який рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному для нього напрямку прямо, перед здійсненням маневру повороту ліворуч не впевнився, що він не створить небезпеки або перешкоди для руху, не надав перевагу у русі автомобілю «Джилі МР 7151А», що рухався по цій же дорозі у зустрічному напрямку прямо та почав виконувати маневр повороту ліворуч, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п. п. 1.5., 2.3., 10.1., 16.13. ПДР України, згідно яких:
-«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху … не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;
-«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ...»;
-«10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»
-«16.13. Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч».
Унаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху водій ОСОБА_9 на нерегульованому перехресті проїжджої частини дороги на вул. Бикова в районі електричної опори № 7/75 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу допустив зіткнення керованого ним автомобіля «Мерседес Бенц 108Д» із автомобілем «Джилі МР 7151А» під керуванням водія ОСОБА_7 , при якому було травмовано пасажира автомобіля «Джилі МР 715» ОСОБА_6 .
Згідно висновку експерта №58/27 - 38 від 19.02.2015 року в діях водія ОСОБА_9 убачається невідповідність вимогам п. 16.13 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП.
Згідно висновку експерта №2773 від 19.12.2014 року потерпілому ОСОБА_6 були завдано тілесних ушкоджень у вигляді саден обличчя, міжвиразкового уламкового перелому лівої великогомілкової кістки без зміщення, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я (більш, ніж 21 день).
Між порушенням водієм ОСОБА_9 правил безпеки дорожнього руху в частині виконання вимог п. п. 16.13. ПДР України і наслідками, що настали спричиненням потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень вбачається прямий причинний зв`язок.
Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, на підставі ст.48 КК України, суд першої інстанції обґрунтував його тим, що обвинувачений ОСОБА_9 будучи пенсіонером, особою похилого віку та інвалідом третьої групи, вперше вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, після чого не вчиняв кримінальних правопорушень, в судовому засіданні у вчиненому щиро розкаявся, на даний час ОСОБА_9 не можна вважати суспільно небезпечною особою із врахуванням усвідомлення ним вчиненого та того, що після вчиненого кримінального правопорушення його стан здоров`я, який і до вчинення кримінального правопорушення був поганим у зв`язку з перенесеними інфарктом та інсультом, значно погіршився.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на незаконність ухвали суду, у зв`язку з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, а також неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність. Так, обставини, на які послався суд, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, у зв`язку зі зміною обстановки характеризують виключно особу останнього та не свідчать про втрату ним суспільної небезпечності. При цьому, поганий стан здоров`я ОСОБА_9 мав і до вчинення злочину, в якому фактично не розкаявся, оскільки матеріальна та моральна шкода, завдані злочином не відшкодовані. Таким чином, суд в ухвалі не навів жодних, заснованих на законі обґрунтувань того, в чому полягала зміна обстановки на час розгляду справи в суді та чому ОСОБА_9 перестав бути суспільно небезпечним.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник потерпілого ОСОБА_6 і цивільного позивача ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 вказує на ті обставини, що судом першої інстанції застосував закон, який не підлягає скасуванню та неправильно тлумачено закон. Так, з ухвали суд не зрозуміло яким чином змінилася обстановка після вчинення злочину та в чому полягала втрата суспільної небезпечності. При цьому, ОСОБА_12 хворів як до скоєння ДТП так і після нього, водійських прав не позбавлений, а отже знову може допустити дорожньо-транспортну пригоду. Крім того, ОСОБА_12 визнав вину лише частково, завдані злочином збитки не відшкодував. Таким чином, в матеріалах провадження відсутні документи, які б свідчили про зміну обстановки та про те, що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним. Разом з тим, суд не прийняв ніякого рішення по цивільному позову, чим порушив права потерпілого та цивільного позивача.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор, наполягав на задоволенні апеляційних скарг та скасуванні ухвали суду, на підставі викладених в них доводів.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_6 , цивільний позивач ОСОБА_7 та їх представник ОСОБА_8 , просили задовольнити їх апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_11 , кожен окремо, заперечували проти викладених в апеляційних скаргах доводів, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілого ОСОБА_6 і цивільного позивача ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно п.2. ч.1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Так, за вимогами ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність, або ця особа перестала бути суспільно небезпечною, у разі коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлює вчинення нею нового злочину. При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Тому, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки, суд у своєму рішенні має не лише зазначати дані про особу винуватого та обставини, які мають значення для справи, але й вказати, в чому конкретно виявилася зміна обстановки, яка зумовила втрату суспільної небезпечності діянням або особою, яка його вчинила.
Разом із тим, розглядаючи справу щодо ОСОБА_12 , судом не було дотримано вказаних вимог кримінального закону.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, суд першої інстанції обґрунтував свій висновок тим, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, вперше вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, з моменту вчинення кримінального правопорушення, нових правопорушень не вчиняв. При цьому ОСОБА_9 є пенсіонером, особою похилого віку, інвалідом третьої групи, після вчинення кримінального правопорушення, стан здоров`я обвинуваченого значно погіршився, а тому на даний час ОСОБА_9 не можна вважати суспільно небезпечною особою, з врахуванням усвідомлення ним вчиненого та його щирим каяттям.
Проте, в чому полягала зміна обстановки, що призвела до того, що вчинене обвинуваченими діяння перестало бути суспільно небезпечним, суд в ухвалі не зазначив. Також судом не наведено в ухвалі переконливих підстав, які б вказували на те, що обвинувачений та обстановка навколо нього зазнала таких змін, що унеможливлює вчинення останнім нового злочину. Зазначені ж судом обставини, характеризують виключно особу ОСОБА_12 , та не свідчать про втрату ним суспільної небезпечності.
Між тим, судом першої інстанції взагалі залишився поза увагою той факт, що обвинувачений не відшкодував збитків потерпілому.
Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_9 не виконав усі вимоги закону, не повністю перевірив наявність вказаних в ст. 48 КК України умов і поспішно, без достатніх підстав дійшов висновку про можливість звільнення останнього від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 48 КК України.

Враховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст.ст. 412, 413 КПК України, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно врахувати, що характер змін обстановки має бути пов`язаний з усуненням обставин, що спричинили вчинення злочину, і свідчити про усунення можливості вчинення особою злочину в майбутньому.
Керуючись ст.ст. 107,405, 407, 409, 412, 413, 419 КПК України колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілого ОСОБА_6 і цивільного позивача ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити, а ухвалу Саксаганського районного суду міста кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року, якою ОСОБА_9 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки, а провадження у справі закрито скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4