Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/428/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.2015 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді, в режимі відеоконференції, матеріали клопотання про застосування ст. 81 КК України за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 березня 2015 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Казань, Татарстан, росіянина, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який працює, не одружений, проживає: АДРЕСА_1 , судимий:
- 10.02.1999 року Кіровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнився 22.06.2001 року умовно-достроково на 5 місяців 9 днів;
- 06.12.2001 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 42, ст. 43 КК України на 4 роки 11 місяців позбавлення волі;
- 15.01.2002 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. 42, ст. 43 КК України на 5 років позбавлення волі;
- 15.06.2009 року Долгінцевським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307, ст. 75 КК України на 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки,
на даний час засуджений 29.04.2010 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України на 6 років позбавлення волі, -
залишено без задоволення його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

Своєю ухвалою суд першої інстанції залишив без задоволення вказане клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свою ухвалу суд мотивував тим, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, за весь час відбування покарання мав лише одне заохочення; не знайшло підтвердження те, що засуджений займався суспільно-корисною працею; свідомо уникає робіт з благоустрою установи.

На засіданні адміністрації Кіровоградської ВК № 6, адміністрація дійшла висновку, що ОСОБА_7 не заслуговує умовно-дострокового звільнення, як особа, що своєю поведінкою і ставленням до праці не довела свого виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити його клопотання мотивуючи тим, що навчався в ПТУ установи, має дипломи електромонтера, газоелектрозварника, муляра, працював у швейному цеху, не має стягнень, від суспільно-корисної праці не ухилявся, що підтверджується документацією з установи, яку суд першої інстанції не дослідив, має позитивну характеристику та одне заохочення.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною другою цієї норми закріплено, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ч. 3 ст. 154 КВК України - стосовно засудженого, щодо якого відповідно статей 81,82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку встановленому кримінально-процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань, після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання, зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 останній раз засуджений за вчинення тяжкого злочину поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

За час відбуття покарання ОСОБА_7 мав лише одне заохочення 13.10.2011 року.

Згідно довідки з установи за весь період відбування покарання, а саме з 20.06.2010 року засуджений відпрацював тільки три місяці (а.с. 18). При цьому адміністрацією колонії не зазначено, що засуджений ОСОБА_7 не був задіяний до суспільно корисної оплачуваної праці із-за відсутності виробничих потужностей. Згідно наданих довідок проходив навчання в Кіровоградському навчальному центрі №6 з 01.09.2010 по 31.06.2011 року за спеціальністю «Електромонтер з обслуговування електроустановок» та з 01.09.2013 року по 31.06.2014 року за спеціальністю «Електрозварник ручного зварювання», тобто перерва між періодами навчання складала понад 2 років.
Відповідно до ч. 1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.
Разом з цим, з характеристики на ОСОБА_7 слідує, що останній умисно уникає виконання робіт із самообслуговування та робіт з благоустрою установи, не приймає особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі (а.с. 15).
Крім того, із витягу протоколу № 35 від 29.11.2013 року засідання адміністративної комісії Кіровоградської ВК № 6 з питання умовно-дострокового звільнення встановлено, що засудженому було відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.
Будь-які дані про те, що суд допустив процесуальні порушення під час розгляду кримінального провадження або дані, які б вказували на неповноту чи не об`єктивність розгляду справи щодо ОСОБА_7 в матеріалах клопотання відсутні.

Доводи засудженого про те, що навчався в ПТУ установи, має дипломи електромонтера, газоелектрозварника, муляра, працював у швейному цеху, не має стягнень, від суспільно-корисної праці не ухилявся, що підтверджується документацією з установи, яку суд першої інстанції не дослідив, має позитивну характеристику та одне заохочення є безпідставними, спростовуються вищевикладеним та не підтверджують того, що до нього необхідно застосувати ст. 81 КК України.

За таких обставин колегія суддів, вважає необхідним ухвалу районного суду стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України КПК України, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 березня 2015 року, якою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4