У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Вус С.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Косарєва В.І.

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 5 червня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора Херсонської області
на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 2 березня 2006
року та ухвалу колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області від
1 серпня 2006 року щодо ОСОБА_1

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

раніше судиму 15.04.2003 року за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України на 5
років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнену від призначеного
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

- за ч.2 ст.309 КК України на 3 роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за цим вироком приєднано
невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м.Херсона
від 15.04.2003 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі
строком на 6 років.

За ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України ОСОБА_1виправдано за недоведеністю
її участі в цих злочинах.

За вироком суду ОСОБА_1засуджено за те, що вона 22.09.2004 року близько 9
год. біля магазину „Гастроном” на пр. Ушакова в м. Херсоні незаконно придбала у
невстановленої особи за 75 грн. та зберігала при собі без мети збуту в 5мл
одноразовому шприці особливо небезпечний наркотичний засіб -ацетильований опій,
вагою в перерахунку на суху речовину
0,27 грам.

Органами досудового слідства ОСОБА_1також обвинувачувалась у тому, що вона
повторно 15.11.2004 року близько 12год. за місцем свого проживання за адресою:
АДРЕСА_1з метою збуту за попередньою змовою з невстановленою слідством особою
незаконно придбала та зберігала 0,248 гр. особливо небезпечного наркотичного
засобу - ацетильованого опію, частину якого масою 0,028 гр. 16.11.2004 року
близько 10 год. в ході оперативної закупки незаконно збула шляхом продажу за 16
грн. ОСОБА_2, а частину масою 0,135гр. в перерахунку на суху речовину зберігала
до 17.11.2004 року.

16.11.2004 року близько 10 год. в ході оперативної закупки ОСОБА_1повторно
надала своє житло за вищевказаною адресою ОСОБА_2 для вживання внутрішньо наркотичного
засобу - ацетильованого опію.

16.11.2004 року близько 10год. 20 хв.
в ході оперативної закупки ОСОБА_1повторно збула ОСОБА_3 за 16 грн.
0,028 гр. особливо небезпечного наркотичного засобу - ацетильованого опію.

16.11.2004 року близько 10год. 20 хв. в ході оперативної закупки
ОСОБА_1повторно надала своє житло
ОСОБА_3 для вживання внутрішньо наркотичного засобу - ацетильованого опію.

17.11.2004 року близько 16год. 45 хв. в ході оперативної закупки
ОСОБА_1повторно незаконно збула ОСОБА_2 за 16 грн. 0,03 гр. особливо
небезпечного наркотичного засобу - ацетильованого опію.

17.11.2004 року близько 16год. 45 хв. в ході оперативної закупки
ОСОБА_1повторно надала своє житло ОСОБА_2 для вживання внутрішньо наркотичного
засобу - ацетильованого опію.

17.11.2004 року близько 17 год. в ході оперативної закупки ОСОБА_1повторно
незаконно збула ОСОБА_3 за 16 грн. 0,027 гр. особливо небезпечного наркотичного
засобу - ацетильованого опію.

17.11.2004 року близько 17 год. в ході оперативної закупки ОСОБА_1повторно
надала своє житло ОСОБА_3 для вживання внутрішньо наркотичного засобу -
ацетильованого опію.

У середині жовтня 2004 року в дворі будинку, розташованого по АДРЕСА_1,
ОСОБА_1 без мети збуту, шляхом привласнення знайденого, придбала особливо
небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 9,8 гр., який віднесла до себе
додому за адресою: АДРЕСА_1, де зберігала, і який 17.11.2004 року близько 17
год. 30 хв. в ході обшуку житла було вилучено працівниками міліції.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 1 серпня 2006 року вирок
Суворовського районного суду м. Херсона від 2 березня 2006 року щодо ОСОБА_1залишено без зміни.

У касаційному поданні заступник прокурора
Херсонської області доводить, що суд, виправдовуючи ОСОБА_1у вчиненні злочинів,
передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України, істотно порушив вимоги
кримінально-процесуального законодавства та не вжив всіх передбачених законом
заходів для повного дослідження наявних у справі доказів, що потягло
незаконність постановленого щодо ОСОБА_1виправдувального вироку, який не
відповідає вимогам ст.323 КПК України, на що не звернув уваги й апеляційний суд при перевірці даного
вироку. Просить судові рішення щодо ОСОБА_1скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що
воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом касаційного подання, прокурор оскаржує судові рішення тільки в
частині виправдування ОСОБА_1у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2
ст.317 КК України.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на
припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її
користь.

Як убачається з матеріалів справи, висновки судів про недоведеність
участі ОСОБА_1у вчиненні інкримінованих їй злочинів, передбачених ч. 2
ст. 307, ч.2 ст. 317 КК України, є правильними, а вирок суду відповідає вимогам
ст.323 КПК України, оскільки в його основу покладено належні та допустимі
докази, досліджені в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи
у сукупності.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_1містять склад злочину, передбачений ч.2 ст.309 КК
України, а її винуватість у вчиненні ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України
недоведена.

Доводи прокурора про те, що судом не було вжито всіх передбачених законом
заходів для дослідження наявних у справі доказів і не оголошено показання
свідка ОСОБА_4, в яких він викривав ОСОБА_1у вчиненні злочинів, передбачених
ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України, не відповідають матеріалам справи.

Так, суд неодноразово виносив постанови про примусовий привід свідків
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які нібито були понятими 16.11.2004 і 17.11.2004 року при
проведенні оперативних закупок наркотичних засобів у ОСОБА_1, проте вони не
були доставлені в судове засідання, внаслідок чого суд у порядку ст.306 КПК
України оголосив їх показання (т.2 а.с. а.с.294, 344 зворот) і дав їм у вироку
відповідну оцінку, визнавши їх такими, що викликають сумнів у їх достовірності.

Твердження прокурора про те, що суд необґрунтовано послався на те, що під
час досудового слідства до ОСОБА_1могли були застосовані недозволені методи
ведення слідства, внаслідок чого вона обмовила себе, оскільки постанова про
відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників міліції по даному
факту не скасована, безпідставні.

Так, судом установлено і у касаційному поданні не заперечується, що ОСОБА_1у період з 17.11.2004 року до
20.11.2004 року незаконно без процесуального оформлення утримувалась в камері
Суворовського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області, що не виключало
застосування щодо неї в цей період заходів фізичного та психологічного впливу,
а перевірка за цим фактом прокурором Суворовського району м. Херсону була
проведена поверхнево з винесенням постанови, яка не відповідає вимогам ст. 99
КПК України.

Зокрема, у постанові вказано, що під час перевірки оперуповноважені ВДНОН
Суворовського ВМ ХМВ УМВС України ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили, що до підозрюваної
ОСОБА_1протиправних дій з боку працівників міліції не було, підозрювана
показання давала без будь-якого впливу. Разом з тим, прокурором не було
враховано, що ОСОБА_1як підозрювана була допитана лише 22.11.2004 року, при
цьому під час проведення перевірки ОСОБА_1наводила конкретні способи здійснення
на неї тиску та вказувала особу, яка могла це підтвердити. Ці показання ОСОБА_1
не перевірялись. Окрім того, у постанові прокурора наведені пояснення слідчого ОСОБА_8, який стверджував, що при
проведенні очних ставок між обвинуваченою і працівниками міліції та між
обвинуваченою і понятими тиску з його боку на ОСОБА_1не застосовувалось. Проте,
наведені у постанові пояснення ОСОБА_8 не відповідають його дійсним поясненням,
даним при проведенні прокурорської перевірки (т.2 а.с.252), а окрім того, на
досудовому слідстві з ОСОБА_1ніяких очних ставок не проводилось.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що у суду були підстави
сумніватися в законності постанови про відмову в порушенні кримінальної справи
щодо працівників Суворовського ВМ ХМВ УМВС України по факту застосування щодо
ОСОБА_1недозволених методів.

Крім того, суд був позбавлений можливості викликати і допитати ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, які начебто здійснювали оперативну закупку і вживали наркотики в
квартирі ОСОБА_1, для спростування
доводів останньої про те, що ці особи до неї не приходили, а всі
документи і протоколи допитів щодо цих
епізодів вона підписала під впливом незаконних методів дізнання і
слідства.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийняв рішення щодо виправдання
ОСОБА_1на законних підставах.

Апеляційний суд розглянув справу в межах поданої прокурором апеляції повно та всебічно, а ухвала колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області
відповідає вимогам ст.377 КПК України.

Інших обґрунтованих доводів щодо незаконності постановлених щодо
ОСОБА_1судових рішень у касаційному поданні не наведено.

Підстав для призначення справи до
розгляду з повідомленням осіб, визначених ст. 384 КПК України, немає.

Керуючись ст.394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити у задоволенні касаційного подання заступника прокурора
Херсонської області на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 2 березня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Херсонської області від 1 серпня 2006 року щодо ОСОБА_1

Судді:

Вус С.М.
Кліменко М.Р.
Косарєв В.І.