13.01.2015 363/3762/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши в м. Вишгороді у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000240 щодо
ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Снєженск, Челябінської області, Російської Федерації, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, працюючого приватним підприємцем, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2014 року близько 13 год. ОСОБА_5 на території домоволодіння (без адреси), в урочищі «Лугове» с. Глібівка Вишгородського району Київської області, керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не вірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність та в порушення вимог п. п. 1.3, 1.5, 1.7, 2.3 (б) та 10.9 Правил дорожнього руху допустив наїзд на свого малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував біля задньої частини автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події.
Таким чином, ОСОБА_5 порушив п. 1.3 ПДР України - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п. 1.5 ПДР України - дії і бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 1.7 ПДР України - водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти; п. 2,3 «б» ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 10.9 ПДР України - під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Допущені ОСОБА_5 порушення Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та призвели до заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння і смерті останнього.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показань проти себе, свою вину у вчиненому злочині визнав повністю і щиро покаявся, погодився з кваліфікуючими ознаками інкримінованого йому злочину та порушенням ним п. п. 1.3, 1.5, 1.7, 2.3 (б) та 10.9 ПДР України.

Виходячи з того, що фактичні обставини справи учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора, захисника та обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового розгляду не заперечуються.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_5 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_6 , що підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні, і кваліфікує його злочинні дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд звертає увагу на ступінь вчиненого злочину, його конкретні обставини, характер допущених ним порушень безпеки дорожнього руху, який проявив грубу неуважність під час руху заднім ходом, дані про його особу, який позитивно характеризується, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, несудимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, слід визнати його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Беручи до уваги викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, а його виправлення вважає можливим без відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Крім того, обвинуваченого слід позбавити права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323 і 324 КПК України,

ЗАСУДИВ:

визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і за цим законом призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені пунктами 2 і 3 ст. 76 КК України, зокрема, повідомлятиме кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання, а також не виїде за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

За проведення судової - автотехнічної експертизи № 751 А від 28 серпня 2014 року стягнути з ОСОБА_5 на користь держави (р/р 0008 УДКСУ в Подільському районі м. Києва, МФО 820019 код 37975298) судові витрати в розмірі 393 грн. 12 коп. ( а.с. 44).

Речовий доказ по справі - автомобіль марки «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 28) - залишити у користуванні ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя