Справа № 11-а-1460/ 07р.
Категорія ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України
Головуючий у 1-й інстанції: Марченко
Доповідач: Лук'янець Л. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2007 року
колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
судді - ПриндюкМ.В.,

суддів -
Лук'янець Л. Ф., Дембовського С.Г.,

за участю
прокурора - Решетняк Н.А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок
Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2007 року, яким -

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, народилася у м. Києві, громадянка України, одружена,, має на
утриманні малолітню дитину 11.11.2006 року народження, проживаюча за адресою:
АДРЕСА_1, раніше судима: 24.07.1998 року вироком Дарницького районного суду м.
Києва за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року на 3 роки позбавлення волі із
застосуванням ст. 46-1 КК України 1960 року з відстрочкою виконання вироку на 2
роки;

2000
року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 1
ст. 229-6 КК України 1960 року на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

2001
року вироком Ватутінського районного суду м. Києва за ч.
2 ст. 141 КК України 1960 року на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

29.07.2004
року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України
на 3 роки позбавлення волі, звільненої 22.12.2005 року з місць позбавлення волі
умовно-достроково на 9 місяців 1 день;

2

звільнена від
покарання за ст. 395 КК України на підставі ст. 7 КПК України, виходячи з
положень ст. 65 КК України. Засуджена за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки
позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення
волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворим покаранням
менш суворого, призначено покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі. На
підставі ст. 71 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, до
призначеного ОСОБА_1 покарання за даним вироком частково приєднано не відбуту
частину покарання призначеного їй вироком Дніпровського районного суду м. Києва
від 29.07.2004 року і остаточно призначено покарання за сукупністю вироків 2
роки 8 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 79, 76 КК України звільнено
ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки
6 місяців та покладенням на неї відповідних обов'язків, -

Встановила:

За
вироком суду ОСОБА_1 визнана винною в тому, що вона 22.12.2005 року звільнилась
з місць позбавлення волі на підставі постанови Орджонікідзенського міського
суду Дніпропетровської області від 15.12.2005 року умовно-достроково на 9
місяців 1 день. Відносно останньої, згідно постанови суду було встановлено
адміністративний нагляд строком на 18 місяців та встановлено відповідні
обмеження, з якими ОСОБА_1 була ознайомлена і попереджена про кримінальну
відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду і несвоєчасне
прибуття до обраного місця проживання, в АДРЕСА_1, куди остання прибула для
подальшого проживання після звільнення з місць позбавлення волі та
зареєструвалась в Дарницькому РУ ГУ
МВС України в м. Києві.

Постановою
Дарницького районного суду м. Києва від 16.03.2006 року відносно ОСОБА_1 було змінено
обмеження, встановлені постановою Орджонікідзевського міського суду
Дніпропетровської області від 22.12.2005 року та встановлено наступні: у
вигляді заборони виходу за межі квартири за місцем проживання в АДРЕСА_1 з 21 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. ранку
наступної доби; у вигляді заборони виїжджати за межі м. Києва в особистих
справах без дозволу на це начальника Дарницького РУ ГУ МВС України в м.
Києві та покладено зобов'язання з'являтись до начальника Дарницького РУ ГУ МВС України в м.
Києві на реєстрацію 1-го, 2-го, 3-го та 4-го четверга кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. або з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.

Однак,
ОСОБА_1 умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, 13.04.2006 року
без повідомлення органу, який здійснює нагляд за виконанням засудженими,
відносно яких встановлено адміністративний нагляд, покладених на них
обов'язків, та дотримання встановлених обмежень, не з'явилась на реєстрацію,
крім того, 07.06.2006 року умисно без поважних причин залишила своє місце
проживання та реєстрації.

Крім того,
засуджена 27.06.2006 року, знаходячись у м. Яготин Київської обл., з метою
повторного придбання наркотичних засобів для особистого вживання без мети
збуту, незаконно придбала за 50 грн., у невстановленої досудовим слідством
особи, висушену макову солому, яку в подальшому незаконно перевезла і
продовжила зберігати за місцем свого проживання в АДРЕСА_1. 28.06.2006 року,
приблизно о 14 год. 00 хв.,
перебуваючи за місцем проживання, за вищевказаною адресою, ОСОБА_1, шляхом
екстрагування з раніше придбаних рослин висушеного та молотого маку для
особистого вживання без мети збуту незаконно виготовила наркотичний засіб -
ацетильований опій, вагою в перерахунку на суху речовину 0,15 г, який
продовжила зберігати за вказаною адресою без мети збуту.

3

Крім
того, ОСОБА_1 17.07.2006 року, приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_2, у своєї знайомої
ОСОБА_2, повторно
таємно викрала чуже майно, а саме: гроші у сумі 1500 гривень та золотий
ланцюжок вартістю 300 гривень, після чого викраденим розпорядилась на власний
розсуд. Своїми діями ОСОБА_1 завдала потерпілій матеріальної шкоди на загальну
суму 1800 гривень.

На даний
вирок суду подана апеляція прокурором, який брав участь в розгляді справи судом
першої інстанції, в якій він просить скасувати вирок Дніпровського районного
суду м. Києва від 25.04.2007 року в зв»язку з м»якістю призначеного покарання,
та постановити новий вирок, яким ОСОБА_1 призначити покарання за ч. 2 ст. 309
КК України - 2 роки 6 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України -3
роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді 3 років
позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України та відповідно до вимог ст.
72 КК України за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у вигляді 3
років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 7 КПК України, п. 2 ч. 1 ст.
65, ч. 3 ст. 60 КК України визнати винною ОСОБА_1 за ст. 395 КК України та
звільнити від відбування покарання. Своє прохання прокурор мотивує тим, що
призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів.
Наголошує на те, що судом першої інстанції не враховано те, що засуджена раніше
неодноразово судима, має не зняті та не погашені в установленому законом
порядку судимості, а також заподіяну злочином шкоду не відшкодувала.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляцію прокурора,
засуджену ОСОБА_1, яка
заперечувала проти апеляції прокурора і просила вирок залишити без зміни, а
апеляцію без задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово
засудженої, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, суд розглянув дану справу у відповідності з
вимогами ст. 299 КПК України, обмежившись лише допитом засудженої, оскільки
вона під час досудового слідства і в судовому засіданні повністю визнавала себе
винною у вчиненні інкримінованих їй злочинів, каялась у вчиненому, давала
детальні пояснення з приводу обставин вчинених злочинів.

Суд
правильно встановивши фактичні обставини справи, дав діям ОСОБА_1 вірну
юридичну кваліфікацію за ст..
395, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України .

Доводи
прокурора про те, що суд призначив покарання, яке не відповідає тяжкості
вчиненого злочину та особі засудженої, не обгрунтовані.

Як
вбачається з вироку, при призначенні покарання засудженій суд, відповідно до
вимог ст. 65 КК України , врахував ступінь небезпечності вчинених злочинів,
дані про особу засудженої, в тому числі і ті на які посилається прокурор в
апеляції.

З
матеріалів справи вбачається, що засуджена має тяжке захворювання, має на
утриманні 4-х місячну доньку, яка також має незадовільний стан здоров»я,
позитивно характеризується.

З цих
підстав, а також, враховуючи, що засуджена з часу вчинення злочинів, стала на
шлях виправлення, вийшла заміж, народила доньку, засуджує свої вчинки, тому суд
прийшов до висновку, що засуджена не є суспільно-небезпечною особою та не
потребує ізоляції від суспільства, і призначив покарання за ч.2 ст. 309 та ч. 2
ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, та звільнив її від призначеного
остаточно покарання на підставі ст. 79 КК України з випробуванням, чим
погоджується і колегія судців.

4

Призначення
покарання та звільнення засудженої від покарання за ст.. 395 КК України є
законним і обгрунтованим, і в апеляції не заперечується..

Враховуючи
вищевикладене та керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Вирок
Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1
залишити без змін, а апеляцію прокурора, який брав участь в розгляді справи
судом першої інстанції Григоренка Л.Ю., без задоволення.