Справа № 357/54/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/379/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 20.04.2015

УХВАЛА
Іменем України
20 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції під час трансляції з Білоцерківською ВК № 35,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2015 року, якою ОСОБА_7 покарання, призначене вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2014 року за ст. 118, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі замінено на обмеження волі на не відбутий строк 1 рік 6 місяців 4 дні,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2014 року ОСОБА_7 засуджено:

· за ст. 118 КК України у виді позбавлення волі на строк (два) роки;

· за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання часткового приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27.10.2006 року та за сукупністю вироків призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Початок строку відбування покарання: 06.08.2011 року.

Кінець строку відбування покарання: 06.08.2016 року.

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2015 року ОСОБА_7 покарання, призначене вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2014 року за ст. 118, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі замінено на обмеження волі на не відбутий строк 1 рік 6 місяців 4 дні.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, оскільки вона є незаконною та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 . Апелянт зазначає, що висновки суду викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам провадження. Крім того суд задовольняючи клопотання засудженого не надав належної оцінки тому, що засудженому 27.01.2015 року накладено стягнення за порушення режиму утримання.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримку апеляційних вимог, засудженого, який просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням в разі, якщо вони стали на шлях виправлення.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.
Так з матеріалів справи, вбачається що засуджений ОСОБА_7 , відбув 2/3 призначеного покарання за вироком суду, що формально дозволяє застосування до нього положень ст. 82 КК України та зміну йому призначеного покарання на більш м`яке.

Разом з тим, висновок суду 1 інстанції щодо позитивної характеристики ОСОБА_7 під час перебування під вартою суперечить матеріалам провадження, оскільки, як вбачається з характеристики, затвердженої начальником Білоцерківської ВК № 35 (а.с. 7), ОСОБА_7 під час утримання під вартою в Київському СІЗО та Білоцерківській ВК № 35 характеризувався негативно, до праці не залучався, мав 5 стягнень, які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку та 1 заохочення. Допущені порушення порядку відбування покарань виражалися у не виконанні вимог адміністрації встановлених чинним законодавством та у зберіганні заборонених предметів. На даний час не працевлаштований.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_7 , а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ст.82 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого.

Суд першої інстанції вказаним обставинам належної оцінки не надав, не в повному обсязі дослідив всі обставини, які мали значення для прийняття рішення, не дав їм належну юридичну оцінку та не обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення клопотання засудженого,що вплинуло на законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст. 409 КПК України з ухваленням судом апеляційної інстанції нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора -задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2015 року, якою ОСОБА_7 покарання, призначене вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2014 року за ст. 118, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі замінено на обмеження волі на не відбутий строк 1 рік 6 місяців 4 дні скасувати.

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Головуючий
Судді