Справа № 592/1346/15-к
Провадження № 1-кс/592/400/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянув клопотання слідчого СВ СМВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005601 від 10.10.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого ОСОБА_3 ,-

встановив:

Слідчий своє клопотання погоджене з прокурором мотивує тим, що в провадженні СВ СМВ УМВС України в Сумській області перебувають матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005601 від 10.10.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочато за заявою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 04.07.2014 року ОСОБА_5 шляхом обману та зловживання довірою за договором-купівлі продажу укладеним в не установленому місці, заволодів автомобілем Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в подальшому відчужив автомобіль третій особі всупереч умовам договору, та не виконав зобов`язання по передачі грошових коштів в рахунок частини його вартості в сумі 90 255, 77 грн., чим завдав ОСОБА_4 матеріального збитку у великих розмірах на відповідну суму.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що з 2011 року ОСОБА_4 являється власником автомобіля Ford Fiesta, д.н. НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_2 , виданого РЕГ 1 МРВ ДАІ при УМВС України в Сумській області 15.03.2011 року. Кошти на автомобіль були кредитні і тому авто знаходиться в заставі ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 02.07.2014 року ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за вихідним № 161-05/108833 надав їй дозвіл на передачу права керування автомобілем, терміном до 16.09.2014 року, громадянину ОСОБА_5 . Останній, в зазначений термін, повинен був купити у неї автомобіль, а вона в рахунок грошових коштів за автомобіль погасити решту кредиторської заборгованості перед банком.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 домовився з ОСОБА_4 про купівлю автомобіля знайшовши її оголошення про продаж в Інтернеті.

Приймаючи до уваги дозвіл ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », 04.07.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладено попередній договір купівлі - продажу, вище зазначеного автомобіля та видано на термін до 16 вересня 2014 року доручення, що посвідчене приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, ОСОБА_6 ..

За даним договором, ОСОБА_5 не набував право власності, а лише мав право користуватися автомобілем, до моменту сплати повної його вартості.

В цей же день, 04.07.2014 року вона передала ОСОБА_5 автомобіль та оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ та оригінальні ключі. Передача здійснювалася біля офісної будівлі, в районі вул. Реміснича, в м. Суми. ОСОБА_5 в свою чергу передав їй грошові кошти в сумі 50 000 гривень, а решту грошових коштів в сумі 92 255, 77 грн. повинен був сплатити до 16.09.2014 року, тобто до часу дії довіреності на керування автомобілем.

ОСОБА_5 забрав автомобіль, і тим самим отримав право користуватися ним, відповідно до заключного договору, умови якого йому було детально роз`яснено.

18.08.2014 року на електронну пошту ОСОБА_4 прийшов лист від ОСОБА_5 про те, що він продав автомобіль іншій особі. До листа були додатки - паспорт, ІПН, та договір продажу авто громадянину ОСОБА_7 .

При цьому ні попереднім договором купівлі - продажу автомобіля, що укладався між нею та ОСОБА_5 , ні умовами довіреності від 04.07.14 року, останньому такі права не надавалися.

Після цього, ОСОБА_5 на зв`язок не виходив, за місцем його реєстрації відсутній. При спілкуванні з громадянином ОСОБА_7 , якому ОСОБА_5 ніби то продав автомобіль, даний громадянин, пояснив, що взагалі нічого не знав, про належний їй автомобіль та ніколи його не купував. Свій паспорт не втрачав.

08.09.2014 року, ОСОБА_4 в приватного нотаріуса, що посвідчував первісне доручення, розірвала достроково первісне видане доручення, про що до Єдиного реєстру довіреностей було внесено реєстраційний запис.

Таким чином, в діях ОСОБА_5 вбачається склад шахрайських дій. ОСОБА_5 достовірно знаючи про відсутність у нього прав на розпорядження автомобілем, з метою привласнення його собі і уникнення в подальшому необхідності виплачувати за нього решту грошових коштів, вчинив фіктивний правочин з продажу авто.

В судовому засіданні слідча клопотання підтримала, просить його задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю його таким, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 160 КПК України у клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей та документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання відомостей як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Перевіривши матеріали до клопотання, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з відсутністю повних та конкретних відомостей про речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати.

Відповідно до ч.5 ст.163 КПК України Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

В даному випадку слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання, оскільки слідча не обґрунтувала своє клопотання належним чином та не довела підстав для надання доступу до речей і документів.

Тому слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 160, 163 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_3 від 13.02.2015 року про надання тимчасового доступу до документів зазначених в мотивувальній частині ухвали відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1