У Х В А Л А

25.02.2015 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю прокурора ОСОБА_2
захисника ОСОБА_3
законного представника ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді заяву дільничного лікаря психіатра психоневрологічного диспансерного відділення УМП ОСОБА_6 про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , -
ВСТАНОВИВ:
Дільничний лікар психіатр психоневрологічного диспансерного відділення УМП ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування в умовах Ужгородського психдиспансеру звичайного нагляду ОСОБА_7 .
Свою заяву мотивує тим, що на примусовому амбулаторному лікуванні в ПНДВ УМП з 18.08.2014 року наглядом знаходиться хворий ОСОБА_7 , який поступив на примусове лікування згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду від 23.07.2014 року за скоєння суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України.
Оскільки на даний час психічний стан ОСОБА_7 дозволяє припинити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування в умовах Ужгородського психдиспансеру, дільничний лікар психіатр ОСОБА_6 просить задовольнити вимоги заяви.
Заслухавши думку прокурора, який не заперечив щодо задоволення заяви, пояснення захисника та законного представника, дослідивши матеріали заяви та матеріали справи 308/8858/14, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 23.07.2014 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем реєстрації, за адресою м. Ужгород, вул. Тисянська. 51.
У вищевказаній постанові судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочин, перебуваючи у стані неосудності і суд виходячи з вимог передбачених ч. 2 ст. 513 КПК України приходить до висновку, що наявне у ОСОБА_7 захворювання виключає можливість застосування до нього покарання.
Згідно висновку комісії лікарів-писхіатрів , викладеного в Акті № 2 Психіатричного огляду особи, яка перебувала на примусовому лікуванні відносно ОСОБА_7 виявляє ознаки хронічного психічного розладу у вигляді маячного розладу, про що свідчать анамнестичні дані, результати амбулаторної психіатричної експертизи та клінічні ознаки: паралогінчнічть мислення, емоційна лабільність, звуження кола інтересів. У зв`язку з стабілізацією психічного стану: відсутність психотичних розладів, впорядкованість поведінки, поява критики до свого захворювання та скоєного правопорушення, комісія лікарів-психіатрів приходить до висновку, що психічний стан ОСОБА_7 дозволяє припинити застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до статті 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за поданням (заявою) представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що хворому ОСОБА_7 слід припинити застосування примусових заходів медичного характеру.
Керуючись ст. ст. 94, 95 КК України, п.7.ч.1ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву дільничного лікаря психіатра психоневрологічного диспансерного відділення УМП ОСОБА_6 - задовольнити.
Припинити застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 та передати його на піклування матері ОСОБА_4 з обов`язковим лікарським наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський районний суд протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1