Справа № 1п-82/2008 р.
Категорія справи: ст.142 КК України (в редакції 1960 року)
У Х В А Л А

І
М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

18 грудня 2008 року м.Кременчук

Крюківський районний суд
м.Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Дядечко І.І.,

при секретарі - Монт А.Ю.,

за участю прокурора - Рябих С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці постанову
в.о.слідчого СВ Крюківського РВ КМУ ГУ МВС України в Полтавській області
старшого лейтенанта міліції Скирди Ю.О. про направлення кримінальної справи по
факту відкритого заволодіння грошима ОСОБА_1 за ознаками ст.142 ч.2 КК України
в редакції 1960 року до суду для вирішення питання про закриття у зв'язку із
закінченням строків давності,

В С Т А Н О В И В:

09.12.2008 року до суду надійшла кримінальна справа,
порушена по факту відкритого заволодіння грошима ОСОБА_1 за ознаками злочину,
передбаченого ст.142 ч.2 КК України (в редакції 1960 року), що мало місце
19.08.1993 року біля будинку АДРЕСА_1, з погодженою у встановленому законом
порядку з заступником прокурора міста постановою слідчого про направлення
кримінальної справи до суду для вирішення питання про закриття кримінальної
справи у зв'язку із закінченням строків давності.

Постановою
суду від 18 грудня 2008 року провадження в кримінальній справі по факту
відкритого заволодіння грошима ОСОБА_1 за ознаками ст.142 ч.2 КК України в
редакції 1960 року закрито у зв'язку із
закінченням строків давності.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено, що 19
серпня 1993 року невстановлені досудовим слідством особи біля будинку АДРЕСА_1
побили Плетнікова і забрали його особисті речі.

30 серпня 1993 року слідчим СВ Крюківського РВВС за даним
фактом порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ст.141
ч.1 КК України в редакції 1960 року.

В ході досудового слідства слідчим було допитано
потерпілого ОСОБА_1, який пітвердив, що діяння дійсно мало місце; проведено
судово-медичне освідування потерпілого. Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3 також
підтвердили факт нападу на потерпілого, а свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вказали, що
про дану подію їм нічого невідомо.

18 жовтня 1993 року
досудове слідство по кримінальній справі зупинено на підставі п.3 ст.206 КПК
України до встановлення особи, що скоїла злочин. Після цього, 18.11.1993 року
дії не встановлених осіб перекваліфіковано зі ст.141 ч.1 КК України на ст.142
ч.2 КК України (1960 року), додатково допитано потерпілого та свідка ОСОБА_4,
якому про напад на ОСОБА_1 нічого невідомо.

Повторно досудове слідство по кримінальній справі
зупинено 01.12.1993 року на підставі п.3 ст.206 КПК України до встановлення
особи, що скоїла злочин.

2 вересня 2008 року
постановою в.о.слідчого Крюківського РВ КМУ ГУ МВС України в Полтавській області
старшого лейтенанта міліції Скирди Ю.О. досудове слідство по справі поновлено,
справу прийнято до провадження.

Цього ж дня слідчим винесено постанову про направлення
кримінальної справи до суду для вирішення питання про її закриття у зв'язку із
закінченням строків давності, оскільки по даній кримінальній справі виконані
слідчі дії та оперативно-розшукові заходи, направлені на встановлення особи
(осіб), які вчинили злочин, однак до цього часу встановити зазначених осіб не
представилося можливим, а з часу вчинення злочину і порушення кримінальної
справи минуло більше 15 років, тобто закінчено строки давності притягнення
певної особи (осіб) до кримінальної відповідальності. Вказана постанова
погоджена з заступником прокурора м.Кременчука 08.12.2008 року.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що з моменту
порушення справи слідчими, при провадженні досудового слідства як
безпосередньо, так і через взаємодію з іншими органами, вживалися певні заходи
до встановлення особи (осіб), що вчинила даний злочин.

Проте суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що органом досудового слідства не вжито всіх можливих і
необхідних заходів для встановлення особи, що вчинила злочин, а досудове
слідство зупинено без достатніх на те підстав. Так, слідчим при проведенні
досудового слідства, до зупинення провадження в справі, не проведено
судово-медичної експертизи, не проведені інші можливі оперативно-розшукові
заходи та слідчі дії.

Викладене свідчить про те, що органом досудового слідства
не виконано вимоги ст.206 КПК України, а саме, досудове слідство було
безпідставно зупинене більш ніж 15 років без провадження всіх необхідних і
можливих слідчих дій для встановлення особи, яка скоїла злочин.

Також, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що
під час зупинення слідства в справі з 1 грудня 1993 року і по 2 вересня 2008
року органом досудового слідства вживалися будь-які заходи до встановлення
особи (осіб), яка вчинила даний злочин.

В бездіяльності слідчого вбачається також порушення вимог
ст.209 КПК України, оскільки слідчий зобов'язаний як безпосередньо, так і через
органи дізнання вживати заходів до встановлення особи, що вчинила злочин.
Досудове слідство в справі зупинялося більш ніж на 15 років і при цьому не
проводилося жодних слідчих дій чи оперативно-розшукових заходів, що є грубим
порушенням прав потерпілого, який є цивільним позивачем.

Відповідно до ст.ст.7-1,
11-1 КПК України прокурор або слідчий за наявності для того підстав
зобов'язаний складати мотивовану постанову про закриття кримінальної справи.
Відповідно до ст.130 КПК України у постанові має бути обгрунтування щодо
прийнятого рішення. В постанові слідчого
від 2 вересня 2008 року про направлення кримінальної справи до суду для
вирішення питання про її закриття у зв'язку із закінченням строків давності не
зазначені докази вчинення злочину з посиланням на відповідні аркуші справи,
відсутні відомості про цивільного позивача, що негативно впливає на дослідження
судом обставин справи та порушує права цивільного позивача.

Порушення строку розслідування даної кримінальної справи,
тривале та безпідставне зупинення провадження, а саме більш ніж 15 років, не
вжиття заходів до встановлення особи, що вчинила злочин, перевищує всі
допустимі та розумні строки проведення розслідування, а тому є формою
бездіяльності як органу досудового слідства так і органів прокуратури в порядку
нагляду, навмисним невиконанням ними вимог законів, що регулюють строк
проведення розслідування та свідчить про халатне відношення до своїх посадових
обов»язків.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 28
березня 2008 року № 3 «Про практику винесення судами окремих ухвал (постанов) у
кримінальних справах» суд, встановивши при розгляді справи факти порушення
закону, допущених під час здійснення дізнання чи досудового слідства,
зобов'язаний відповідно до ст.23-2 КПК України винести окрему ухвалу
(постанову), якою звернути увагу прокурора на факти порушення закону для вжиття
відповідних заходів.

Виявлені судом недоліки проведення досудового слідства
призводять до порушення вимог закону щодо всебічного, повного та об'єктивного
дослідження обставин справи та порушення прав і законних інтересів цивільного
позивача, не можуть залишатися поза увагою суду і потребують відповідного
реагування шляхом винесення окремої ухвали, яка має бути ефективним засобом
дотримання законності, забезпечення судом захисту прав і свобод учасників
процесу.

Керуючись ст.23-2 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Довести до відома
прокурора м. Кременчука про недбале ставлення працівників слідчого відділу
Крюківського РВ КМУ ГУ МВС України в Полтавській області до виконання своїх
посадових обов'язків.

Не пізніш як у місячний
строк по фактам, викладеним в окремій ухвалі, вжити необхідних заходів, про що
повідомити суд.

Ухвала може бути оскарженна
особою, щодо якої винесено окрему ухвалу суду, шляхом подачі апеляційної скарги
до апеляційного суду Полтавської області напротязі 7 діб.

Суддя: