ВИРОК
Іменем України
Дата документу 28.04.2015
28 квітня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шенгеріївка Зіньківського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, пенсіонера, одруженого, не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
7 жовтня 2014 року, приблизно о 14 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи автомобілем Gelly моделі СК, д. н. з. НОМЕР_1 та рухаючись в м. Полтаві по вулиці Лідова від вул. Р.Кириченко у напрямку вул. 1100-річчя Полтави, на регульованому перехресті з вул. Жовтневою не надав переваги в русі і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , що переходив проїзну частину вул. Жовтневої по пішохідному переходу, позначеному дорожнім знаком 5.35.1 Правил дорожнього руху (далі - Правил) та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 Правил, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.
Причиною дорожньо-транспортної події та її наслідків, згідно висновків судової авто-технічної експертизи № 404 від 30 жовтня 2014 року, явились порушення водієм ОСОБА_6 п. 18.1 Правил, згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за викладених вище обставин. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати. Зазначив, що причиною скоєння ДТП явилась неуважність, яку він допустив під час руху при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу. Він також визнав цивільний позов прокурора про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину, та позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, але просив залишити його без розгляду, вважаючи, що він повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.
Факт вчинення кримінального правопорушення за вказаних вище обставин підтвердив під час допиту в суді потерпілий ОСОБА_4 , який зазначив, що обвинувачений дійсно в зазначений день та час, у вказаному місці, здійснив наїзд на нього на нерегульованому пішохідному переході, коли він переходив проїзну частину. Зразу ж після наїзду, обвинувачений зупинився, надав йому допомогу та на власному автомобілі доставив до лікарні, де йому була надана медична допомога. Він не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, але наголошував на необхідності відшкодування тим завданої йому злочином як матеріальної, так і моральної шкоди, зазначаючи, що останній відшкодував йому лише одну тисячу грн.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_4 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також часткове добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Суд також враховує, що обвинувачений вперше вчинив злочин та притягується до кримінальної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся у цьому, позитивну характеристику його особи, наявність обставин, що пом`якшують і відсутність тих, які обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити йому основне покарання у виді штрафу, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
При накладенні штрафу суд враховує пенсійний вік обвинуваченого, його майновий стан і вважає за можливе відповідно до ч. 3 ст. 53 КК України призначити штраф із розстрочкою його виплати певними частинами строком до одного року.
Суд, враховуючи конкретні обставини справи, поведінку обвинуваченого під час скоєння кримінального правопорушення і після цього, його щире каяття, пенсійний вік останнього та стан його здоров`я, не вважає за необхідне позбавляти його права керування транспортними засобами.
По справі прокурором в інтересах держави в особі бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради відповідно до ст. 1206 ЦК України заявлено цивільний позов на суму 8690,37 грн. про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я, на лікування потерпілого від злочину. Заявлений позов обґрунтований належними доказами по справі, а тому він підлягає задоволенню.
Як слідує із змісту позовної заяви, обов`язки про відшкодування заподіяної шкоди страховиком, тобто одним із відповідачів по справі, випливають не з обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_6 , а із договірних зобов`язань про відшкодування шкоди, які визначаються спеціальним Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким передбачено порядок звернення з вимогами про відшкодування шкоди і умови такого відшкодування. Однією із умов вирішення питання про відшкодування страховиком шкоди є надання потерпілою стороною обвинувального вироку суду, що набув чинності, відносно особи, цивільна відповідальність якої застрахована за договором страхування.
Зважаючи на це, суд вважає за необхідне залишити заявлений по справі потерпілим цивільний позов без розгляду, роз`яснивши йому право на звернення до суду для вирішення його в порядку цивільного судочинства після набрання вироком чинності.
Процесуальні витрати, пов`язані з залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ для проведення судових експертиз по справі, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, відносяться на рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Речових доказів по справі немає.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., із розстрочкою його виплати відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України рівними частинами по 283,33 коп. щомісячно протягом одного року з моменту набрання вироком чинності, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Процесуальні витрати відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України віднести на рахунок коштів Державного бюджету України.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні
СуддяОСОБА_7