У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у складі:

головуючого Слинька С.
С.,

суддів
Колесниченка В. М. і Дембовського С. Г.,

за участю прокурора
Чупринської Є. М.,

захисників ОСОБА_2 та
ОСОБА_3,

засудженого ОСОБА_4

розглянула в судовому засіданні 7
серпня 2014 року у м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою захисника
ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_4
на вирок Апеляційного суду Київської
області від 27 березня 2014 року щодо
засудженого.

Вироком Бородянського районного суду
Київської області від 29 листопада 2012
року

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, такого, що не має
судимості,

засуджено:

- за ч. 1 ст. 310 КК України до покарання у
виді арешту на строк 4 місяці;

- за ч. 2 ст. 307 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 5 років без конфіскації всього
майна, яке є його власністю;

- за ч. 1 ст. 317 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк
3 роки.

На підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворими ОСОБА_4 визначено
остаточне покарання у виді позбавлення
волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4
звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2
роки, з покладенням на нього обов'язків,
передбачених п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 ККУкраїни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано
винуватим у тому, що він в квітні 2012
року поблизу с. Соснівка Іванківського
району Київської області незаконно
посіяв та вирощував насіння коноплі,
частину з яких у серпні 2012 року зірвав
та перевіз до місця свого проживання в
квартиру АДРЕСА_1, де їх висушив,
подрібнив та одержаний особливо
небезпечний наркотичний засіб канабіс,
вагою 1344 г зберігав з метою збуту, та 30
серпня 2012 року близько 20 години й
26 вересня 2012 року близько 14
години 30 хвилин за місцем свого
проживання незаконно збув громадянину
ОСОБА_5 за 50 гривень кожного разу
особливо небезпечний наркотичний
засіб канабіс, вагою 4,80 г та 3,10 г
відповідно.

Окрім того, ОСОБА_4 26 вересня 2012 року
близько 13 години надав балкон своєї
квартири для незаконного вживання
особливо небезпечного наркотичного
засобу канабісу громадянам ОСОБА_6 та
ОСОБА_7

За апеляцією прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої
інстанції, вказаний вирок місцевого
суду в частині призначення засудженому
покарання із застосуванням ст. 75 КК
України скасовано Апеляційним судом
Київської області та постановлено свій
вирок від 27 березня 2014 року.

Цим вироком ОСОБА_4 призначено
покарання: за ч. 1 ст. 310 КК України 4 роки
позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК
України із застосуванням ст.
69 КК України 5 років позбавлення волі
без конфіскації всього майна, яке є
його власністю; за ч. 1 ст. 317 КК України 3
роки позбавлення волі, та на підставі
ст. 70 КК України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворими
ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у
виді позбавлення волі на строк 5 років
без конфіскації всього майна, яке є
його власністю.

У касаційній скарзі захисник
посилається на те, що апеляційний суд,
скасовуючи вирок місцевого суду в
частині призначеного ОСОБА_4 покарання,
не в повній мірі врахував сукупність
всіх обставин, які пом'якшують
покарання та дають підстави для
застосування щодо засудженого
положень статей 69, 75 КК України. У
зв'язку з цим, просить вирок
апеляційного суду щодо ОСОБА_4
скасувати, а вирок місцевого суду
залишити без зміни.

Заслухавши доповідача, думку
захисників та засудженого про
підтримання касаційної скарги,
пояснення прокурора про залишення без
задоволення поданої касаційної скарги
та необхідності зміни вироку
апеляційного суду в порядку ст. 395 КПК
України 1960 року, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що вона не підлягає задоволенню.

Висновок суду щодо доведеності
винуватості ОСОБА_4 у вчиненні
злочинів, за які його засуджено, та
правильність кваліфікації дій, у
касаційній скарзі захисника не
заперечується.

Доводи касаційної скарги захисника
про звільнення засудженого ОСОБА_4 на
підставі ст. 75 КК України від
відбування покарання з випробуванням
з іспитовим строком не заслуговують на
увагу.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання,
апеляційний суд відповідно до вимог ст.
65 КК України, врахував ступінь тяжкості
вчинених злочинів, дані про його особу,
пом'якшуючі покарання обставини, а
також і ті на які захисник посилається
у своїй касаційній скарзі. В сукупності
ці обставини суд обґрунтовано визнав
такими, що істотно знижували ступінь
тяжкості вчинених засудженим злочинів,
і дійшов вірного висновку про
можливість призначення за ч. 2 ст. 307 КК
України основного покарання, нижче від
найнижчої межі, встановленої в санкції
статті та не призначення додаткового
покарання, що передбачене в санкції
статті Особливої частини цього Кодексу
як обов'язкове, а також покарання у виді
позбавлення волі на мінімальний строк,
передбачений санкцією ч. 1 ст. 317 КК
України. У той же час апеляційний суд із
наведенням у вироку відповідних
мотивів обґрунтовано визнав
неможливим звільнення ОСОБА_4 на
підставі ст. 75 КК України від
відбування покарання з випробуванням.

Разом із тим, апеляційний суд,
постановляючи свій вирок у частині
призначення засудженому покарання,
призначив за ч. 1 ст. 310 КК України
покарання у виді позбавлення волі, яке
не передбачено санкцією цієї статті.

Отже, колегія суддів вважає, що вирок
апеляційного суду у порядку
ст. 395 КК України 1960 року необхідно
змінити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 394-396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15
розділу XI «Перехідних положень» КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційну скаргу захисника ОСОБА_2
залишити без задоволення.

У порядку ст. 395 КК України 1960 року вирок
Апеляційного суду Київської області
від 27 березня 2014 року щодо ОСОБА_4
змінити в частині призначення
покарання за ч. 1 ст. 310 КК України.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 310
КК України до покарання у виді арешту
на строк 4 місяці та на підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 , ч. 1 ст.
310 КК України, шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворими, до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 5 років без конфіскації всього
майна, яке є його власністю.

У решті вирок залишити без зміни.

С у д д і :

С. С. Слинько В. М. Колесниченко С. Г.
Дембовський