УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
травня 2007 року м. Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючої
- судді Стефанів Н.С.

суддів Флісака
Р.Й., Шкрібляка Ю.Д.

з участю
прокурора Грищука В.І.

засуджених ОСОБА_1 , ОСОБА_2
ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями
прокурора, який брав участь в розгляді
справи судом першої інстанції, цивільних
позивачів на вирок Івано-Франківського міського суду від 04 жовтня 2006
року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
українка, уродженка м. Городенки Івано-Франківської області, проживає в АДРЕСА_1, неодружена,
з неповною вищою освітою, не
працює, несудима, громадянка України,

засуджена
за ч.2 ст. 364 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на 4
роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в
підприємствах, установах, організаціях на два роки, без конфіскації майна; за ч.2 ст. 222 КК України на З роки позбавлення волі
з позбавленням права обіймати керівні посади в підприємствах, установах,
організаціях на один рік; за ч.2
ст. 366 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права
обіймати керівні посади в підприємствах,
установах, організаціях на один
рік; за ч.3 ст. 209 КК України України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі
з позбавленням права обіймати керівні посади в підприємствах, установах,
організаціях на три роки, без
конфіскації майна;

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено
ОСОБА_1 покарання -5(п"ять) років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в
підприємствах, установах, організаціях на три роки, без конфіскації майна;

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком два роки та зобов"язано повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично
з"являтись в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

Справа
11-208 за 2007 рік Головуючий
1 інстанції Малєєв А.Ю.

Категорія ст.
364ч.2, 366ч.2, 222 ч.2, 209ч.3 КК України Доповідач Стефанів Н.С.

2

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженка с. Радча Тисменицького району Івано-Франківської області, проживає в АДРЕСА_2, українка,
з неповною вищою освітою,
розлучена, не працює, несудима,
громадянка України,

засуджена
за ч.2 ст. 364 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на 3
роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в
підприємствах, установах, організаціях на два роки, без конфіскації майна; за ч.2 ст. 222 КК України на З роки позбавлення волі
з позбавленням права обіймати керівні посади в підприємствах, установах,
організаціях на один рік; за ч.2
ст. 366 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права
обіймати керівні посади в підприємствах,
установах, організаціях на один
рік; за ч.3 ст. 209 КК України України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки позбавлення волі
з позбавленням права обіймати керівні посади в підприємствах, установах,
організаціях на три роки, без
конфіскації майна;

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_2
покарання -4(чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати
керівні посади в підприємствах,
установах, організаціях на три
роки, без конфіскації майна;

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та
зобов"язано повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну
місця проживання та періодично з"являтись в органи кримінально-виконавчої
системи для реєстрації.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець с. Чернятин Городенківського
району Івано-Франківської області,
українець, з середньою
освітою, одружений, пенсіонер за віком, мешканець АДРЕСА_3, несудимий,
громадянин України, засуджений за
ч.2 ст. 364 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на 3
роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в
підприємствах, установах, організаціях на два роки, без конфіскації майна; за ч.2 ст. 222 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права
обіймати керівні посади в підприємствах,
установах, організаціях на один
рік; за ч.2 ст. 366 КК України на 2 роки
позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в підприємствах, установах,
організаціях на один рік; за ч.3
ст. 209 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на 4
роки позбавлення волі з позбавленням
права обіймати керівні посади в
підприємствах, установах, організаціях на три роки, без конфіскації майна;

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_3
покарання -4(чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати
керівні посади в підприємствах, установах, організаціях на три роки, без конфіскації майна;

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та зобов"язано
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та
періодично з"являтись в органи кримінально-виконавчої системи для
реєстрації.

Запобіжний
захід відносно засуджених до вступу вироку в законну силу залишено без змін -
підписку про невиїзд.

Питання
про речові докази вирішено відповідно до вимог
ст. 81 КПК України.

3

Цивільні
позови AT „Укрінбанк",
ІФФ АКБ „Мрія"
та АБ „Енергобанк" постановлено залишити без розгляду, для їх вирішення в порядку цивільного
судочинства.

За
вироком суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 визнано винними в тому, що вони
в складі організованої групи, протягом
2002 - 2004 років, будучи службовими
особами: ОСОБА_1 - засновником і
директором ПП „Ком" та виконавчим директором ПП „Пако-Люкс", її батько ОСОБА_3- засновником і директором
ПП „Пако-Люкс", а ОСОБА_2 - головним
бухгалтером обох вказаних приватних підприємств, вчинили зловживання службовим
становищем, яке заподіяло тяжкі наслідки
інтересам юридичних осіб, повторно, надання завідомо неправдивої інформації
банкам з метою одержання кредитів за відсутності ознак злочину проти
власності, що завдало великої
матеріальної шкоди, тобто шахрайство з
фінансовими ресурсами, зокрема, отримання кредиту ПП „Ком" в
„Західбудгазбанку"за договором від 19.12.2002 року, ПП „Пако-Люкс" в „Укрінбанку" за
договором від 28.03.2003 року та ПП „Пако-Люкс" в АКБ „Мрія" за
договором від 29.05.2003 року, а також
вчинили службове підроблення, що
спричинило тяжкі наслідки. Кошти та інше майно,
одержані внаслідок вказаних злочинів,
ними в складі організованої групи було легалізовано.

В апеляціях:

· прокурор
вважає вирок суду незаконним в зв'язку з м'якістю призначеного покарання, істотним порушенням
кримінально-процесуального закону.В доповненні до апеляції зазначає, що судом неправильно застосовано кримінальний
закон при призначенні покарання ОСОБА_3 та при звільненні засуджених від
додаткового покарання. Просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

· цивільні
позивачі АКБ „Мрія" та AT „Укрінбанк" вважають вирок суду незаконним в
частині вирішення цивільного позову,
просять вирок суду в цій частині скасувати та стягнути із засуджених на
користь AT „Укрінбанк" - 263 198 грн.ЗОкоп. та АБ „Мрія"-
75 089 грн.70коп.

Заслухавши
суддю-доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляцію з доповненнями, пояснення представників цивільних
позивачів, які підтримали свої
апеляції, пояснення засуджених, які заперечили апеляціям, вважають вирок суду законним та
обгрунтованим, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляцій,
колегія суддів вважає, що
апеляції не підлягають до задоволення,
виходячи з наступних підстав.

Суд
першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок
про доведеність вини засуджених у злочинах,
за які їх засуджено, є
обґрунтованим та не оспорюється в апеляціях.

Кваліфікація
дій засуджених за ст. ст.
364 ч.2, 366ч.2, 222 ч.2,
209ч.3 КК України є правильною.

Твердження
прокурора в апеляції про те, що суд
першої інстанції призначив ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надто м"яке покарання є необгрунтованим.

Дослідивши
всі обставини справи, колегія суддів
вважає, що вирішуючи питання про
застосування положень ст. ст.
69, 75, 76 КК України до покарання, якепризначено засудженим, суд першої інстанції в повній мірі врахував
вимоги ст. 65 КК України, всі обставини справи, а також взяв до уваги те, що засуджені вперше вчинили злочини, хворіють,
пенсійний вік ОСОБА_3, часткове
відшкодування ними збитків, їх позитивні
характеристики, тому підставно
застосував положення ст. 69 КК України та правильно звільнив їх від
відбування покарання з випробуванням.
Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення засуджених та
попередження нових злочинів.

Крім
того, призначаючи засудженим покарання
за сукупністю злочинів, суд обгрунтовано
застосував один з принципів призначення покарання - поглинувши менш суворі
покарання, призначені за окремими
статтями, більш суворим - а саме
покаранням,

4

призначеним
за ст. 209 ч.3
КК України, тому твердження в апеляції
прокурора про порушення судом вимог
ст. 70 КК України є
безпідставним.

Щодо
посилання в апеляції прокурора на незаконність звільнення засуджених від
додаткового покарання з випробуванням,
то колегія суддів вважає, що воно
необгрунтоване, оскільки виходячи зі
змісту мотивувальної частини вироку та вимог
ст. ст. 75, 77
КК України засуджені вважаються звільненими тільки від основного покарання.

Крім
цього, вказуючи в апеляції, що судом допущено істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
прокурором не вказано яке конкретно істотне порушення допущено, в чому воно полягає. Дослідивши обставини
справи, колегія судців не знайшла
передбачених ст. 370 КПК України істотних порушень судом
першої інстанції вимог кримінально-процесуального закону.

Що
стосується посилання в апеляціях цивільних позивачів про неповне дослідження
обставин справи щодо цивільного позову,
порушення судом вимог кримінально-процесуального закону при вирішенні
цивільного позову, що є підставою для
скасування вироку суду, то вони є необгрунтованими.

Під час
судового розгляду, зокрема, при дослідженні цивільного позову, судом першої інстанції було встановлено, що засудженими частково погашено заподіяні
збитки, кредитні договори, по яких було заявлено позовні вимоги, діють,
вони не розірвані у встановленому законом порядку, в провадженні господарського суду
Івано-Франківської області знаходились справи про визнання правочинів
недійсними в окремих частинах, в тому
числі договорів застави майна, тому всі
спори по ньому можна вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Апеляційних
підстав, передбачених ст.
367 КПК України, для скасування
вироку з направленням справи на новий судовий розгляд, про що йдеться в апеляціях, колегія судців не знаходить.

Керуючись ст. ст. 365,
366 КПК України, колегія
судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
прокурора, який брав участь в розгляді
справи судом першої інстанції, та
цивільних позивачів АКБ „Мрія" та AT
„Укрінбанк" залишити без задоволення,
а вирок Івано-Франківського міського суду від 04 жовтня 2006 року
відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, - без зміни.