У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.,

за участю прокурора

Яковенко Р.І.

законного представника
неповнолітнього

ОСОБА_1. - ОСОБА_7

розглянувши
в судовому засіданні 15 листопада 2007 року у м. Києві кримінальну справу за
касаційними скаргами ОСОБА_3., ОСОБА_1., ОСОБА_2., захисників-адвокатів
ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6. на вирок апеляційного суду Запорізької області від
2 липня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком засуджені:

ОСОБА_1,

1989 року народження,

не судимий, -

- за
ст.ст. 15 ч. 2; 115 ч. 2, п.п. 6, 12 КК України на 12 років позбавлення волі;

- за
ст. 289 ч. 3 КК України на 8 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточно
до відбування призначено 12 років позбавлення волі;

ОСОБА_2,

1988 року народження,

не судимий, -

- за
ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України на 11 років позбавлення волі;

за ст.
289 ч. 3 КК України на 7 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточно
до відбування призначено 11 років позбавлення волі;

ОСОБА_3,

1986 року народження,

раніше судимий, -

- за
ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України на 11 років позбавлення волі з
конфіскацією майна.

за ст.
289 ч. 3 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В силу ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів призначено 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України частково
приєднано невідбуте покарання за вироком Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 8.11.2005 року і остаточно призначено покарання у виді 12 років
позбавлення волі з конфіскацією майна.

Стягнуто зі ОСОБА_1, ОСОБА_2і
ОСОБА_3солідарно на користь ОСОБА_9. 30 000 грн. на відшкодування моральної
шкоди; на його ж користь на відшкодування матеріальної шкоди солідарно зі
ОСОБА_1. (представника цивільного відповідача неповнолітнього засудженого
ОСОБА_7) ОСОБА_2. і ОСОБА_3. - 2389 грн.

Засуджені визнані винними у вчиненні
злочинів за таких обставин.

У липні 2006 року неповнолітні ОСОБА_1
і ОСОБА_2вирішили незаконно заволодіти яким-небудь транспортним засобом з метою
його послідуючої продажі. Для реалізації злочинного умислу вони вирішили
залучити свого знайомого ОСОБА_3., який мав посвідчення водія і міг керувати
автомобілем.

З цією метою 18 липня 2006 року близько
21 год. ОСОБА_1, ОСОБА_2і ОСОБА_3, знаходячись у таборі відпочинку «Супутник,
розташованому у селищі Великий Луг м. Запоріжжя, перебуваючи в нетверезому
стані, вступили у злочинну змову на заволодіння транспортним засобом із
застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров'я потерпілого.

Того ж вечора близько 21 години
ОСОБА_1, ОСОБА_2і ОСОБА_3 зупинили на автодорозі, яка проходить поруч з табором
автомобіль таксі марки «Ланос» під керуванням ОСОБА_9., якому він належав на
праві власності, і попросили перевезти їх по м. Запоріжжю.

В ході поїздки ОСОБА_1, ОСОБА_2і
ОСОБА_3 попросили водія зупинити автомобіль біля магазину «Скупка», розміщеного
у будинку № 145 по проспекту Леніна під приводом здачі у заклад мобільного
телефону ОСОБА_2.

Після чого всі вийшли з автомобіля.

Щоб полегшити заволодіння автомобілем,
всі троє, вступили у злочинну змову на вчинення умисного вбивства ОСОБА_9.

Близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_1,
перебуваючи в нетверезому стані, запропонував водію ОСОБА_9перевезти їх у село
Грушівка Вільнянського району, де ОСОБА_1, ОСОБА_2і ОСОБА_3 вирішили вбити
ОСОБА_9.

При цьому ОСОБА_1, ОСОБА_2і ОСОБА_3
попросили ОСОБА_9 заїхати у с. Круглик Вільнянського району, де ОСОБА_1 і
ОСОБА_2взяли у свого знайомого ОСОБА_8
ніж, не посвічуючи останнього у свої злочинні наміри.

Цей ніж, сідаючи в автомобіль,
ОСОБА_2передав ОСОБА_3.

Щоб завести потерпілого у глухе,
безлюдне місце, ОСОБА_1, ОСОБА_2і ОСОБА_3 попросили ОСОБА_9 завезти їх ніби-то
до своїх знайомих, показавши при цьому дорогу, яка вела від села в поля і до
лісосмуги.

ОСОБА_9, проїхавши деяку відстань,
відмовився їхати, мотивуючи це поганою після дощу дорогою і зупинив автомобіль
на дорозі, котра знаходилась приблизно за 100 м від в'їзду в с. Круглик.

Вийшовши з автомобіля і переконавшись у
відсутності поблизу сторонніх осіб, ОСОБА_1 знову сів на переднє сидіння поруч
з ОСОБА_9і дав команду ОСОБА_3 і ОСОБА_2 напасти на потерпілого.

Близько 00 годин 15 хв. 19 липня 2006
р. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2по команді ОСОБА_1 напали на ОСОБА_9. При цьому
ОСОБА_3, знаходячись на задньому сидінні схопив ОСОБА_9 лівою рукою за
підборіддя і ножем, затиснутим у правій руці, наніс ОСОБА_9дві різані рани в
область шиї зліва. ОСОБА_9 відразу ж вчинив активний опір і відвів руку
ОСОБА_3.

Останній, реалізуючи умисел на
позбавлення потерпілого життя, долаючи його опір, знову наніс ОСОБА_9ножове
поранення, яке прийшлося на ліву руку.

Водночас ОСОБА_2і ОСОБА_1, діючи за
попередньою змовою, також напали на ОСОБА_9, наносячи численні удари руками в
різні частини тіла. ОСОБА_2з метою позбавлення ОСОБА_9 життя почав здавлювати
його шию невстановленим предметом, щоб задушити, але ОСОБА_9 вчинив активний опір
і зумів звільнятися від цього предмета.

Продовжуючи реалізацію умислу на
вбивство ОСОБА_9, і заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_3 ножем, затиснутим
у правій руці, умисно наніс йому два удари у життєво-важливий орган - грудну
клітку справа, один з яких проникаючий з пораненням середньої і верхньої долі
правої легені з ушкодженням перикарда, серця в області правого вушка, які
викликали розвиток травматичного шоку другого ступеня і віднесені до тяжких
тілесних ушкоджень.

Незважаючи на це, ОСОБА_9 вирвався з
автомобіля і побіг у с. Грушівка, де звернувся за допомогою до місцевих
жителів, після чого був доставлений у Запорізький центр екстреної медицини і
прооперований.

Після цього ОСОБА_3, ОСОБА_2і ОСОБА_1
заволоділи автомобілем «Ланос», вартістю 45 900 грн. з метою його послідуючої
продажі та речами, які в ньому знаходились, на загальну суму 1790 грн. В
процесі переслідування працівниками міліції засуджені кинули автомобіль в
районі с. Підпорожнянка Заводського району м. Запоріжжя, який пізніше був
виявлений і повернутий потерпілому.

У касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_1. стверджує, що не
мав умислу вбивати потерпілого. Визнає себе винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 289 КК України і просить пом'якшити покарання;

- засуджений ОСОБА_2. аналогічно
стверджує, що не мав умислу позбавляти потерпілого життя і тому за ст. 115 ч. 2
КК України вважає себе необґрунтовано засудженим.

Просить перекваліфікувати ці дії на
іншу норму закону (без зазначення) та призначити покарання із застосуванням ст.
69 КК України;

- засуджений ОСОБА_3. наводить
аналогічні доводи і за змістом скарги просить скасувати вирок в частині
засудження за ст. 115 ч. 2 КК України, а справу закрити.

ОСОБА_3 визнає себе винним у вчиненні і
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Просить вирок скасувати, а справу
передати на новий судовий розгляд у місцевий суд, оскільки розглядом справи в
апеляційному суді порушено його право на захист.

Захисник засудженого ОСОБА_3. - адвокат
ОСОБА_10. покликається на безпідставне засудження ОСОБА_3за ст. 115 ч. 2 КК
України та на суворість призначеного покарання.

Крім того зазначає, що суд безпідставно
задовольнив цивільний позов потерпілого, оскільки шкода йому майже повністю
відшкодована, як випливає зі скарги, добровільно. Просить змінити вирок і
пом'якшити ОСОБА_3 покарання застосувавши ст. 69 КК України;

- захисник засудженого ОСОБА_2. -
адвокат ОСОБА_6. наводить аналогічні твердження і просить виправдати ОСОБА_2за
ст. 115 ч. 2 КК України, а за ст. 289 ч. 3 КК України пом'якшити покарання
застосувавши ст. 69 КК України;

- захисник засудженого ОСОБА_1 Є. -
адвокат ОСОБА_11. вважає вирок незаконним в частині засудження ОСОБА_1 за ст.
115 ч. 2 КК України і просить його в цій частині скасувати, не зазначаючи
підстави та послідуючі процесуальні дії щодо справи.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, перевіривши доводи скарг по матеріалах справи, колегія суддів
вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновок суду про винність ОСОБА_1,
ОСОБА_3і ОСОБА_2у вчиненні злочинів, за які вони засуджені, ґрунтується на
зібраних у справі і перевірених у судовому засіданні доказах, оцінених у
сукупності, як того вимагає ст. 323 КПК України.

Доводи скарг всіх засуджених і в їх
інтересах захисників про недоведеність умислу ОСОБА_1, ОСОБА_3і ОСОБА_2на
позбавлення потерпілого життя і в зв'язку з цим - необґрунтованість засудження
за ст.ст. 15, 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України, - матеріалами справи
спростовуються.

За показаннями потерпілого ОСОБА_9. в
процесу заволодіння автомобілем всі троє засуджених діяли швидко і узгоджено,
застосовуючи насильство і при цьому не пред'являючи ніяких вимог. По характеру
спричинюваних йому ушкоджень і по діях нападників він зрозумів, що його хочуть
вбити.

Суд детально проаналізував показання
ОСОБА_1, ОСОБА_2і ОСОБА_3, які зводяться до того, що вони застосовували
насильство, щоб залякати потерпілого і в такий спосіб змусити його віддати
автомобіль, і дав їм правильну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Матеріали справи свідчать, що
потерпілий, володіючи достатніми фізичними та спеціальними навиками вчинив
засудженим активний опір, чого останні, як свідчать їх показання, по суті не
заперечували.

Фактичні обставини справи як вони
встановлені судом, дають підстави для висновку, що за умови залишення ОСОБА_9
живим і заволодіння автомобілем ОСОБА_1, ОСОБА_2і ОСОБА_3 усвідомлювали
невідворотність покарання у зв'язку із зверненням потерпілого до правоохоронних
органів, і це також свідчить про неспроможність їх скарг в цій частині.

За даними висновків судово-медичної
експертизи потерпілому, ОСОБА_9спричинено тілесні ушкодження, віднесені до
категорії тяжких як небезпечні для життя в момент заподіяння, серед яких -
проникаюче поранення грудної клітки х ушкодженням легені, перикарда, серця, які
викликали нагромадження крові з повітрям в порожнині перикарда та плевральній
порожнині, з розвитком геморагічного і травматичного шоку 2 ступеню.

За показаннями свідка ОСОБА_12.
хірурга, який оперував ОСОБА_9, стан його був вкрай важким, у зв'язку з чим без
додаткового обстеження йому була зроблена екстрена операція.

Судом, як свідчать матеріали справи,
ретельно досліджувався механізм спричинення ОСОБА_9тілесних ушкоджень і його
висновок щодо умисного характеру цих ушкоджень є обґрунтованим.

Дії ОСОБА_1, ОСОБА_3і ОСОБА_2,
правильно кваліфіковані за ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 6, 12 КК України,
оскільки узгодженість їх дій, осмисленість у виборі часу і місця вчинення
злочину, нанесення ударів одночасно всіма трьома засудженими у життєво-важливі
органи потерпілого в тому числі - із застосуванням ножа свідчать про наявність
попередньої змови у конклюдентній формі, спрямованої на позбавлення потерпілого
життя.

Покарання кожному із засуджених
призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України, оскільки враховує як характер
і ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, які є особливо тяжкими,
так і дані про особи засуджених, їх роль і ступінь участі у вчинених злочинах.

Доводи захисника засудженого ОСОБА_3. -
адвоката ОСОБА_13. про безпідставне задоволення цивільного позову не
ґрунтуються на матеріалах справи, в яких на момент поставлення вироку відсутні
дані про добровільне відшкодування збитків. Потерпілий, як свідчить протокол
судового засідання, у судових дебатах цивільні позови підтримав у повному
обсязі.

Не ґрунтуються на законі і доводи
скарги засудженого ОСОБА_3про порушення його права на захист у зв'язку з
розглядом справи по першій інстанції апеляційним судом, оскільки п. 2 ст. 34
КПК України розгляд справ даної категорії віднесений до компетенції апеляційних
судів.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засуджених ОСОБА_3.,
ОСОБА_1., ОСОБА_2. їх захисників - адвокатів ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6.
залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду Запорізької області від 2
липня 2007 року щодо ОСОБА_3., ОСОБА_1. і ОСОБА_2. залишити без змін.

Верещак В.М. Гошовська
Т.В. Мороз
М.А.