Справа № 500/1519/15-к
Провадження № 1-кп/500/202/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору
24 березня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпілий ДП «Одеська залізниця»,
представник потерпілого ОСОБА_5 ,

провівши відкрите підготовче судове засідання в місті Ізмаїлі Одеської області у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово перебуває у Ізмаїльському СІ УДПтС України в Одеській області за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, просп. Суворова, 70,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст.316 КК України,

встановив:
18 березня 2015 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні. Ухвалою від того ж числа було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор та обвинувачений висловили думки про можливість призначення судового розгляду. При цьому прокурор зазначив, що обвинувальний акт підсудний Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні останнього за часом злочину, а саме за ч. 1 ст. 316 КК України, на території м. Ізмаїл, але при цьому визнав, що в обвинувальному акті про це не зазначено.

Представник потерпілого у підготовче судове засідання не з`явився, про місце, дату та час його проведення повідомлений належним чином, заяви про відкладення підготовчого судового засідання або про бажання взяти у ньому участь до суду не подавав. Проведення підготовчого судового засідання без участі представника потерпілого не відобразиться на повноті вирішення питань у ньому, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість його проведення без його участі.

Суд, заслухавши думки прокурора та обвинуваченого, дослідивши обвинувальний акт з додатками, приходить до висновку, що він на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього передбачені ст. 291 КПК України, вимогам якої не відповідає обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 .

Так, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог наведеної норми в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладені неповно та непослідовно.

Так, у викладі фактичних обставин по першому епізоду обвинувачення у замаху на таємне викрадення чужого майна та умисного пошкодження шляхів сполучення, яке могло спричинити аварію поїзда, зазначено, що ОСОБА_4 свій злочинний умисел не довів до завершення, з причин, що не залежали від його волі, та, відповідно, правова кваліфікація кримінального правопорушення зазначена, в тому числі, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками: вчинення замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Однак, по-перше, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення не містить відомостей про те, чи виконав ОСОБА_4 усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не викладені також і причини, що не залежали від волі ОСОБА_4 , з яких він не довів злочин до кінця. А, по-друге, правова кваліфікація кримінального правопорушення в цій частині, хоча і містить посилання на ч. 2 ст. 15 КК України, однак не містить всіх ознак зазначеної норми закону України про кримінальну відповідальність, а саме у обвинувальному акті не зазначено те, що замах на вчинення злочину є закінченим, а також те, що обвинувачений виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Крім того, у викладі фактичних обставин кримінальних правопорушень по епізодам обвинувачення у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів, вчиненому повторно, а також у публічному незаконному вживанні наркотичних засобів у місцях масового перебування громадян, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 вживав шляхом куріння речовину рослинного походження, перебуваючи у тамбурі вагону № 4 пасажирського потягу № 685 сполученням ОдесаІзмаїл, де і був проведений його огляд. Однак в обвинувальному акті не тільки не зазначено точне місце розташування вказаного поїзда в момент виявлення кримінальних правопорушень, а не зазначено навіть в межах якої адміністративно-територіальної одиниці він перебував, а ці обставини, з урахуванням пояснень прокурора в судовому засіданні, достеменно відомі останньому. За таких обставин суд позбавлений можливості визначити, чи підсудний обвинувальний акт Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області та вирішити питання про призначення судового розгляду.

Більше того, правова кваліфікація правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ст. 309 КК України, зазначена за ознаками: незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, вчинене повторно. Однак у цьому ж обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення слідчим узагальнено зазначено, що ОСОБА_4 обвинувачується, в тому числі, і у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України, тобто у незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів, вчиненому повторно, кваліфікувавши таким чином дії обвинуваченого за додатковою кваліфікуючою ознакою «перевезення», яка у викладі правової кваліфікації правопорушення не була вказана. Крім того, і виклад фактичних обставин кримінального правопорушення по даному епізоду обвинувачення не містять відомостей про те, звідки і куди обвинувачений перевозив наркотичні засоби, не зазначений також і проміжок часу, протягом якого обвинувачений здійснював перевезення наркотичних засобів, а також мету.

Таким чином, з вищенаведеного випливає, що слідчим, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не в повному обсязі викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, які не відповідають правовій кваліфікації кримінальних правопорушень та формулюванню обвинувачення.

З урахуванням засади змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо викладу фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, оскільки з самого початку судового розгляду не буде зрозуміло від якого обвинувачення обвинувачений має захищатися. Статтею 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення, у тому числі з метою зміни правової кваліфікації, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом. Тому, з урахуванням того, що в силу ст. 22 КПК України підтримання державного обвинувачення в суді здійснюється лише прокурором, і без точного викладу в обвинувальному акті фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду.

Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, суд приходить до висновку, що він в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 314, 315, 370 372 КПК України, суд
ухвалив:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 316 КК України, повернути прокурору Ізмаїльської міжрайонної прокуратури Одеської області для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1