Справа № 1-352/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» червня 2011 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючого судді - Пошкурлат О.М.,

при секретарі - Краснощокій Н.А.,

за участю прокурора - Таран Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, який народився 23 березня 1974 року в смт. Глеваха, Васильківського району, Київської області, громадянина України, розлученого, офіційно не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше засудженого: останній раз 16.07.2007 Шевченківським райсудом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3-и роки зі звільненням від відбування покарання та встановленням іспитового строку в 1-н рік; у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_1, маючи не зняті і непогашені у встановленому законом порядку судимості повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, за наступних обставин.

Так, підсудний по справі, 26 листопада 201 року, близько 18 год. приїхав до будинку № 23, що по вул.. Горького, смт. В.Димерка, Броварського району, Київської області, де мешкає його донька та колишня дружина.

Цієї ж дати, близько 22 год. ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного спяніння та знаходячись у вказаному будинку повторно, таємно вчинив крадіжку 600 грн. зі спальної кімнати, що належали його тещі ОСОБА_2

Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе, в предявленому йому обвинуваченні, визнав повністю та суду показав, що у вечірній час 26 листопада 2010 року приїхав у гості до своєї доньки та колишньої дружини, які мешкають у будинку його тещі ОСОБА_2, що за адресою, смт. В.Димерка, Броварського району, вул.. Горького, 23. Після розпивання спиртних напої зі своєю колишньою дружиною у нього і виник умисел на викрадення грошей. З цією метою, дочекавшись, коли в будинку всі заснуть, зайшов до кімнати, в якій мешкала ОСОБА_2, де з-під килима, що біля ліжка, викрав 600 грн. Викрадені ним кошти в подальшому використав у власних потребах.

В скоєному розкаюється, просить суд його суворо не карати. Заявлений потерпілою цивільний позов про стягнення з нього 300 грн., заподіяних матеріальних збитків, визнає.

З поданої заяви потерпілої вбачається, що така просить суд стягнути з підсудного в її користь заподіяні їй матеріальні збитки у розмірі 300 грн., оскільки такий повернув їй 300 грн., а також просить суд ОСОБА_1 суворо не карати.

Судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 299 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин викрадення ОСОБА_1 чужого майна. При цьому зясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій не має, а також розяснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З огляду на викладене, дії ОСОБА_1, що виразилися у таємному повторному викраденні чужого майна, а саме грошей в розмірі 600 грн., що належали ОСОБА_2, містять склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Про обставини скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_1 послідовно, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні дав покази, які узгоджуються між собою, і сумнівів у своїй достовірності не викликають.

Суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, особу підсудного та обставини, що помякшують й обтяжують покарання.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_1 суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного суд визнає вчинення злочину у стані спяніння.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує також сукупність всіх обставин вчинення злочину, дані про особу підсудного, що за останнім місцем проживання він характеризується негативно (а.с. 73), раніше засуджений (а.с. 67, 68, 69, 70-71, 73), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 74), а також думку потерпілої, викладену нею у своїй заяві про те, що вона не наполягає на позбавленні підсудного волі.

Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1, за вчинений ним злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі.

Суд визнає, що ОСОБА_1 на час розгляду справи не є особою небезпечною для суспільства, значних наслідків від скоєного не наступило, а тому вважає за можливе його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, і на підставі ст.75 КК України звільнити такого від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий термін, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.

Саме таке покарання суд визнає як необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд покладає на засудженого обовязки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Заявлений по справі ОСОБА_2 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_1 заподіяних їй матеріальних збитків та зміною розміру такого до 300 грн. в звязку з частковою виплатою, підлягає до задоволення.

Судових витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_1 від призначеного судом покарання звільнити, встановивши іспитовий строк в 2 (два) роки.

Після набрання вироком законної сили покласти на засудженого ОСОБА_1 обов»язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме,

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з»являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу засудженому до набрання вироком законної сили залишити попередньою підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 300 (триста) гривень, в рахунок відшкодування заподіяних матеріальних збитків.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у звязку з тим, що вони ніким не оспорювалися, не може бути оскаржений учасниками судового розгляду, в іншій частині вирок суду першої інстанції може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя Броварського міськрайонного

суду Київської області ОСОБА_3