Справа № 127/3234/15-к
Провадження №11-кп/772/411/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2015 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000544 від 06.12.2012р., за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2015р., якою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України повернуто прокурору м. Вінниці.

За участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
Згідно ухвали суду, суд першої інстанції в ході підготовчого судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , прийшов до висновку про його відповідність вимогам закону, чим спростував доводи обвинуваченої, яка зазначила, що обвинувальний акт не відповідає КПК України, але повернув зазначений акт прокурору, оскільки прокурором не дотримано вимоги ст. 291 КПК України, так як матеріали кримінального провадження не містять розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, а містять обґрунтовану відмову ОСОБА_7 його отримати, оскільки вона просила перенести дату проведення вказаної дії на інший день, так як був заявлений до слідчого судді відвід слідчому, який вчиняв процесуальну дію вручення обвинувального акту, без участі захисника, як про це вимагала обвинувачена.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу, як незаконну, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні ОСОБА_7 направити до Вінницького міського суду Вінницької області для розгляду по суті, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 305 КПК України подання скарги на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування не зупиняє виконання рішення чи дію слідчого, прокурора.
Обвинувальний акт 23.02.2015 року був направлений до суду, а заява ОСОБА_7 про відвід слідчого ОСОБА_9 надійшла до прокуратури лише 24.03.2015р. Також обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до Вінницького міського суду 24.02.2015р., а підготовче засідання відбулось 18.03.2015р., за цей період не надходило до прокуратури з суду повідомлення про розгляд заяви ОСОБА_7 від 23.02.2015р. про відвід слідчого.
Крім того, до обвинувального акту додано бланк розписки про отримання копії обвинувального акту підозрюваною (захисником) від 23.02.2015р. з зазначенням, що ОСОБА_7 від отримання обвинувального акту відмовилась та підписано понятими.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду в частині мотивів повернення обвинувального акта від 23.02.2015р. та постановити нову ухвалу, якою обвинувальний акт повернути прокурору, як необґрунтований та незаконний, мотивуючи фактами порушень КПК України та неповнотою судового розгляду, зобов`язавши прокуратуру закрити кримінальне провадження щодо неї.
Зокрема суд першої інстанції не дослідив, що форма та зміст позовної заяви не відповідає вимогам ч. 4 ст. 128 КПК України, в обвинувальному акті не вказані витрати на залучення експерта, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить реквізитів всіх процесуальних рішень, які були прийняті під час досудового розслідування, обвинувальний акт за змістом порушує п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, так як не встановлено багато обставин справи, які мають значення для встановлення правди.
Крім того слідчими не проведено необхідні слідчі дії та не з`ясовано причини істотних протиріч у доказах. Не долучено до матеріалів справи протоколи допиту свідків. Також зазначає про незаконність проведення досудового слідства, так як має місце приватне обвинувачення, де досудове слідство є незаконним, та тривалий час проведення слідства з 2009р., яке було закінчено 12.06.2013р., та наявність постанови про відмову в порушенні справи за даним фактом від 03.03.2009р.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачена ОСОБА_7 просить відхилити апеляційну скаргу прокурора, оскільки прокурор підмінив поняття подання заяви про відвід слідчого чи прокурора відповідно до норм ст.ст. 77, 80 КПК України, з поняттям подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора та правові наслідки до норм ч. 1 ст. 305 КПК України.
Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову в якій зазначити і інші підстави, для повернення обвинувального акту прокурору, зазначені нею, а також пояснила, що досудовим слідством не були виконані вимоги ухвали суду від 14.01.2015р., не відповідають вимогам КПК України складений реєстр та цивільний позов, суд першої інстанції не звернув увагу на закінчення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, а також у матеріалах є постанова про відмову в порушенні кримінальної справи по тому ж факту, а тому дане кримінальне провадження щодо неї необхідно закрити або ж дати вказівку прокурору про закриття кримінального провадження відносно неї, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу суду з підстав, зазначених в апеляційній скарзі та пояснив, що повернутим може бути тільки обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України, а не реєстр чи позовна заява, оскільки не був вирішений відвід слідчому то він мав право вручати обвинувальний акт від отримання якого обвинувачена ОСОБА_7 безпідставно відмовилась, оскільки при цьому захисник не обов`язково повинен бути присутнім, ознайомившись з матеріалами кримінально провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 23.02.2015р. звернулась із заявою про перенесення проведення слідчих дій з 23.02.2015р. на іншу дату, у зв`язку із тим, що вона подала слідчому судді заяву про відвід слідчого ОСОБА_9 та у зв`язку із хворобою адвоката ОСОБА_10 .
Цього ж дня вона відмовилась від отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, що вбачається із розписки.
Заяву ОСОБА_7 від 23.02.2015р. суд, а не слідчий суддя, як зазначено в апеляційній скарзі, розцінив як порушення її прав, а також зазначив, що вручення обвинувального акту проведено особою повноваження якої у той час підлягали сумніву та з грубим порушенням права на захист, оскільки мав бути вирішений відвід слідчим суддею, а також суд зазначив, що проведення процесуальної дії здійснено без участі захисника, який хворів, що є істотним порушенням норм КПК України.
Проте суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_7 просила про перенесення слідчих дій, які 23.02.2015р. не проводились, а вручення обвинувального акту не є слідчою дією.
Крім того, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
В даному випадку обвинувальний акт був складений слідчим ОСОБА_9 23.02.2015р. та підписаний, як слідчим так і прокурором, а також і затверджений прокурором.
Після чого, копію обвинувального акту в розписці на ім`я прокурора, а не слідчого, відмовилась отримати, хоча якщо вона виявила про недовіру слідчому, обвинувальний акт вже був затверджений прокурором, який лише в разі незгоди з обвинувальним актом, складеним слідчим, міг самостійно його скласти, проте відводу прокурору не було заявлено, а ОСОБА_7 безпідставно відмовилась від отримання копії обвинувального акту.
Крім того, вона заявила лише слідчому відвід, а не прокурору, який також затвердив обвинувальний акт, погодившись з тим, що він відповідає вимогам Закону.
Із заяви ОСОБА_7 про відвід слідчого вбачається, що вона датована 23.02.2015р., де зазначила про упередженість і невиконання вимог КПК України слідчим, проте досудове розслідування на вказану дату було завершеним.
Тому є безпідставним твердження суду, що обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та цивільний позов ОСОБА_7 необґрунтовано не вручено, оскільки остання відмовилась від отримання, але ознайомлена з даними документами, що вбачається із її заяви, і звернулась з клопотанням щодо невідповідності обвинувального акту.
Також не можна визнати істотним порушенням КПК, відсутність захисника при врученні обвинувального акту ОСОБА_7 , оскільки норми КПК не передбачають, що обвинувальний акт має бути врученим лише в присутності захисника.
Ст. 293 КПК України передбачає, що одночасно з переданням обвинувального акту до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію підозрюваному, захиснику, але це не означає, що у відсутність захисника заборонено вручити обвинувальний акт підозрюваній особі.
Це вбачається із ч. 4 ст. 291 КПК України, де зазначено, що до обвинувального акту додається, зокрема розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову і реєстру матеріалів досудового розслідування, розписка захисника в цьому переліку відсутня.
Щодо самого обвинувального акту, то суд прийшов до вірного висновку, що він відповідає зазначеним вимогам Закону, оскільки не може повертатись обвинувальний акт, якщо на думку підозрюваної особи цивільний позов та реєстр матеріалів досудового розслідування складені з порушенням.
Це вбачається із вимог ст. 314 КПК України, де зазначено, що може бути повернуто лише обвинувальний акт, в разі якщо вони не відповідають вимогам КПК, а не додатки до обвинувального акту, зазначені в ст. 291 КПК України.
В обвинувальному акті зазначено, що витрати на залучення експерта відсутні, а тому виконані вимоги і щодо цих відомостей, які мали би міститися в обвинувальному акті.
Також не передбачено на стадії підготовчого засідання передачу матеріалів кримінального провадження разом з обвинувальним актом.
Щодо інших порушень, які зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченої, то оцінка зібраним доказам, може бути дана лише в ході судового слідства, а також підозрювана має право скористатись правом заявляти клопотання в ході підготовчого засідання.
Щодо наявності підстав за яких суд мав би закрити на даному етапі кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , то суд враховує наступне, що апеляційний суд тільки встановивши обставини, передбачені ч. 2 ст. 284 КПК України може скасувати ухвалу і закрити кримінальне провадження, зокрема, підлягає закриттю кримінальне провадження в разі смерті підозрюваного, обвинуваченого, коли існує вирок або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню, а щодо ОСОБА_7 існує постанова про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 129 КК України, а не ст. 125 КК України за якою ОСОБА_7 оголошена підозра, також якщо потерпілий чи прокурор відмовився від обвинувачення, що відсутнє в справі.
Також не може бути звільнена відповідальності особа за закінчення строків давності, якщо підозрюваний чи обвинувачений заперечує проти цього, а ОСОБА_7 підтвердила, що вона заперечує, оскільки вважає, що в її діях відсутній склад кримінального правопорушення, до такого висновку суд може прийти після дослідження всіх доказів, зібраних досудовим слідством.
За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню, з поверненням до суду першої інстанції, на стадію підготовчого засідання.
На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора задовільнити, апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2015 року щодо повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 прокурору м. Вінниці скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути до Вінницького міського суду, на стадію підготовчого засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом вірно: