Справа № 146/1332/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" лютого 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого- судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілих ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_12 ,
захисника ОСОБА_13 ,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, освіта неповна вища, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
14 лютого 2014 року близько 20.00 год. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , керуючи власним автомобілем ВАЗ 2109, під час руху заднім ходом по вул. Комсомольська смт Вапнярка, неподалік магазину Люкс, допустив дотичне зіткнення з автомобілем Мерседес - Бенц, що належить ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , що стояв на узбіччі біля вказаного магазину, в якому знаходився ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 , на пасажирському сидінні. Після зіткнення автомобілів між громадянами ОСОБА_9 та ОСОБА_12 виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_12 на грунті неприязних стосунків, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів в область обличчя потерпілому ОСОБА_9 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді двох саден в ділянці перенісся, які згідно висновку експерта № 035 від 17.02.2014 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Коли на крик з квартири АДРЕСА_4 вийшов зять потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підійшов до ОСОБА_12 , де між ними виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_12 умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів в область обличчя потерпілому ОСОБА_10 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках обох орбіт, садна на нижньому повіці правого ока, травматичного осколу, коронкової частини, обох перших зубів на верхній щелепі, які згідно висновку експерта № 034 від 17.02.2014 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Незважаючи на те, що ОСОБА_12 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав, його вина в скоєнні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними по справі та перевіреними у судовому засіданні доказами.
Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що до даної події знав обвинуваченого. Вказав, що 14 лютого біля 20.00 він був вдома та грався із дитиною. В цей час почув, що його кличе теща та просить вийти на вулицю, оскільки там знаходиться ОСОБА_9 . Попросила забрати ОСОБА_9 додому. Вийшовши на вулицю, ОСОБА_10 побачив багатьох людей, які там стояли, в тому числі і свого тестя, який стояв та сперечався із ними. Обличчя останнього було у крові. Побачивши ОСОБА_10 , ОСОБА_12 почав виражатись нецензурною лайкою та сказав, щоб ОСОБА_10 підійшов до нього, інакше останній отримає. Коли ОСОБА_10 підійшов до обвинуваченого, ОСОБА_12 відразу вдарив його в обличчя. Згодом ОСОБА_10 та ОСОБА_12 деякий час боролися, потім їх розборонили. Після цього потерпілий витерся снігом та вже думав прямувати до себе у двір, однак обвинувачений знову його покликав. Вважаючи, що обвинувачений бажає просто поспілкуватися та розповісти чому та із-за чого все це сталося, потерпілий підійшов до ОСОБА_12 , де знову отримав від обвинуваченого удар в обличчя. Вони знову почали боротися. Після цього ОСОБА_10 попрямував до себе у двір, а ОСОБА_12 спочатку залишався біля автомобіля, потім сів у нього та поїхав у напрямку стадіону.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом обвинуваченого. Вказав, що 14 лютого 2014 року ОСОБА_14 підвіз його автомобілем додому. Біля кафе Люкс зупинилися, оскільки до ОСОБА_14 хтось зателефонував. Зупинившись, ОСОБА_9 із ОСОБА_14 поговорили на особисті теми. Коли потерпілий мав виходити із автомобіля, щоб іти додому, почувся удар в автомобіль ззаду. Вийшовши із автомобіля, ОСОБА_9 побачив ОСОБА_12 , який стояв біля свого автомобіля. Потерпілий запитав, що він зробив, а ОСОБА_12 одразу ж безпричинно вдарив ОСОБА_9 в обличчя, від чого той впав на землю. Коли ОСОБА_14 та ОСОБА_16 підняли ОСОБА_9 із землі, він помітив на обличчі у себе кров. ОСОБА_9 знову підійшов до обвинуваченого та запитав останнього, за що він його вдарив, на що ОСОБА_12 знову вдарив ОСОБА_9 .
Потерпілий зазначив, що при ньому був ніж, за допомогою якого він готував їжу для кролів. Під час бійки випадково у шоковому стані схопився за ножа, та, падаючи, наніс удар ОСОБА_12 . Вказав, що ця подія відбулася до того, як ОСОБА_9 пішов до будинку.
Після того, як потерпілий зайшов до будинку, він у дзеркалі побачив, що увесь був у крові. Переодягнувшись, потерпілий знову вийшов на вулицю. За ним вийшла його дружина ОСОБА_15 та зять ОСОБА_10 . Побачивши ОСОБА_10 , обвинувачений сказав, щоб той підійшов до нього, при цьому запитав, чи він так само не хоче получити.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною ОСОБА_9 та тещею ОСОБА_10 . Обвинуваченого знала раніше, так як він є її сусідом та вони працювали у одній організації. Вказала, що 14 лютого 2014 року біля 20.00 год. вона була із зятем та дочкою вдома. Коли до будинку зайшов ОСОБА_9 , дочка, помітивши, що він був весь в крові, запитала, що із ним сталося. Підійшовши до дзеркала, ОСОБА_9 побачив відображення та сказав сам до себе: Боже, за що це він мене так?. Знявши куртку, ОСОБА_9 попрямував на вулицю. Тоді ОСОБА_15 повідомила ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_9 побили, після чого ОСОБА_15 та ОСОБА_10 також вийшли на вулицю. Вийшовши на вулицю, ОСОБА_15 побачила обвинуваченого, який стояв біля автомобіля, та свого чоловіка, який стояв біля хлопців. Підійшовши до ОСОБА_12 , ОСОБА_15 в нецензурній формі почула запитання, чи вона також хоче получити. При цьому ОСОБА_10 сказав, що він не збирається битися із ОСОБА_12 , а прийшов сюди, щоб лише забрати тестя. Коли ОСОБА_15 підійшла ближче до обвинуваченого, останній штовхнув її в калюжу, яка була позаду неї. Потім ОСОБА_12 пішов до свого автомобіля, взяв звідти щось та пішов у напрямку до ОСОБА_10 . Згодом ОСОБА_10 та ОСОБА_12 побилися. Коли хлопці їх розборонили, ОСОБА_10 хотів піти до свого будинку, однак ОСОБА_12 знову напав на потерпілого та вони почали битися. Згодом ОСОБА_12 сів у свій автомобіль та поїхав у сторону свого будинку.
Також свідок зазначила, що згодом ОСОБА_9 розповів їй причину конфлікту, а саме те, що, коли потерпілий йшов із іншого двору, де у їх сім`ї знаходяться корма для худоби, до нього під`їхав ОСОБА_14 та запропонував підвезти. Під`їхавши до будинку, вони ще сиділи в автомобілі та розмовляли, коли відчули сильний удар в автомобіль. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_9 побачив ОСОБА_12 та запитав його, що той зробив. Однак обвинувачений відразу вдарив ОСОБА_9 в обличчя, після чого останній впав без свідомості. Коли ОСОБА_14 підняв ОСОБА_9 із землі, ОСОБА_12 ще раз вдарив потерпілого в обличчя.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що знає обвинуваченого та потерпілих, як жителів смт Вапнярки. Вказав, що 14 лютого 2014 року він знаходився в смт Вапнярка в кафе Люкс на святкуванні дня св. Валентина з товаришами. Біля 18.00 свідок із ОСОБА_17 вийшли на вулицю покурити. Вийшовши, вони побачили на відстані 50-60 м. кілька автомобілів, зі сторони яких доносилася лайка. Свідок та ОСОБА_18 підійшли туди для того щоб вияснити, у чому справа. ОСОБА_16 побачив ОСОБА_9 , який був із розбитим у крові лицем, у брудному одязі. ОСОБА_16 запитав у потерпілого, що з ним сталося, на що ОСОБА_9 відповів, що його побив ОСОБА_12 . Згодом, ОСОБА_16 побачив, що із сторони будинку вийшла ОСОБА_15 , яка підійшла до ОСОБА_9 . В цей час до ОСОБА_16 підійшов ОСОБА_19 та попросив його піти назад у кафе.
Свідок зазначив, що він не бачив, щоб ОСОБА_12 когось бив.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною ОСОБА_10 та донькою ОСОБА_9 . Обвинуваченого раніше не знала. Коли вона, ОСОБА_15 , ОСОБА_10 були у будинку, з двору в будинок зайшов ОСОБА_9 . Побачивши його збуджений стан, вона запитала батька що з ним сталося, на що останній про себе сказав: За що це він мене так?. Переодягнувшись, ОСОБА_9 знову пішов на вулицю, а ОСОБА_15 покликала ОСОБА_10 , після чого вони також вийшли на вулицю за ОСОБА_9 . ОСОБА_20 залишилася при цьому у будинку із дитиною. Також ОСОБА_20 зазначила, що коли ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повернулися додому, у них з носів йшла кров та були гематоми під очима.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що перебуває в гарних стосунках з сім`ями ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . 14 лютого 2014 року біля 18-00 години, коли він повертався додому, по дорозі зустрів ОСОБА_9 та запропонував останньому підвезти його. Під`їхавши до кафе Люкс, що неподалік будинку обвинуваченого, свідок зупинив автомобіль і декілька хвилин вони про щось ще розмовляли. Коли ОСОБА_9 тільки почав виходив з автомобіля, обоє почули удар в автомобіль. ОСОБА_9 одразу ж пішов подивитися, що сталось, а свідок заглушив мотор та також направився до задньої частини автомобіля, де побачив ОСОБА_9 , який лежав на землі, а біля нього стояв ОСОБА_12 . ОСОБА_14 запитав ОСОБА_9 , що сталося, на що останній відповів, що нічого не сталося. Проте свідок побачив, що ОСОБА_9 був весь брудний. Звернувшись до обвинуваченого, він запитав, як це все сталося, на що ОСОБА_12 сказав, що вони самі розберуться в ситуації. Свідок допоміг потерпілому піднятися з землі, відвів його в сторону та почав розмову із обвинуваченим про ремонт автомобіля. В ході розмови до них підійшов ОСОБА_9 та запитав ОСОБА_12 , за що той його вдарив, після чого між ними виникла словесна суперечка, в ході якої обоє виражалися нецензурною лайкою. Дана суперечка переросла в бійку. Свідок відразу сів у свій автомобіль та від`їхав на декілька метрів, щоб ніхто не пошкодив транспортний засіб. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_14 побачив, як ОСОБА_16 відтягував ОСОБА_9 в сторону, після чого свідок поїхав з місця події. При цьому ОСОБА_14 зазначив, що він не бачив сам момент нанесення удару ОСОБА_12 ОСОБА_9 .
Також вказав, що коли піднімав ОСОБА_9 з землі, обличчя у останнього було забрудненим, однак, чи то була кров, чи болото він не бачив, оскільки було темно.
Крім того, винуватість ОСОБА_12 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема:
а.с. 2 протоколом прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення від 15 лютого 2014 року, згідно якого слідчим Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_23 прийнято усну заяву від ОСОБА_9 про вчинене щодо нього кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
а.с. 15 протоколом прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення від 15 лютого 2014 року, згідно якого слідчим Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_24 прийнято усну заяву від ОСОБА_10 про вчинене щодо нього кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
а.с. 13 висновком експерта № 035 від 15 лютого 2014 року, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , приймаючи до уваги обставини справи, викладені у постанові слідчого про призначення експертизи, встановлено, що у ОСОБА_9 виявлено два садна в ділянці перенісся. Садно, яке вказане в п.1., утворилось від дії тупого-твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, якими можуть бути кулак дорослої людини, або-ж іншого предмета, що має такі-ж властивості, і згідно описової частини висновку експерта, відповідає строку утворення, який вказаний у постанові слідчого про призначення експертизи та на який посилається ОСОБА_9 . Садно має скороминущі наслідки, тривалістю не більше як 6 днів і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи розташування ушкодження, утворення його при падінні з висоти власного зросту виключається. Кількість ударів, згідно описової частини не менше одного.
а.с. 26-27 висновком експерта № 034 від 15 лютого 2014 року, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , приймаючи до уваги обставини справи, викладені у постанові слідчого про призначення експертизи, встановлено, що у ОСОБА_10 виявлено синці в ділянках обох орбіт, садно на нижньому повіці правого ока. Травматичний оскол коронкової частини обох перших зубів на верхній щелепі. Ушкодження вказані в п.1.,виникли від дії тупих-твердих предметів (предмета) з обмеженою контактуючою поверхнею, якими можуть бути кулак дорослої людини, або-ж іншого предмета, що має такі-ж властивості, і згідно описової частини висновку експерта, можуть відповідати строку утворення, які вказані у постанові слідчого про призначення експертизи та на який посилається ОСОБА_10 , тобто 14.02.2014 року. Всі ушкодження мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи розташування ушкоджень, утворення їх при падінні з висоти власного зросту виключається. Кількість ударів, згідно описової частини не менше трьох.
а.с. 96-105 протоколом проведення слідчого експерименту від 24 червня 2014 року та фототаблицею до нього, згідно якого було проведено слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_12 , де останній показував, як ОСОБА_10 наносив йому удари та як йому було завдано удар в область спини зліва ОСОБА_9
а.с. 105 - 118 протоколом проведення слідчого експерименту від 24 червня 2014 року та фототаблицею до нього, згідно якого було проведено слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_10 , який показав, як ОСОБА_12 наносив йому удари в обличчя, та обставини, за яких відбулася сутичка між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що винність ОСОБА_12 у скоєнні злочину повністю доведена і його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто легкі тілесне ушкодження.
Даючи оцінку дослідженим доказам у їх сукупності, суд дійшов об`єктивного висновку, що показання обвинуваченого та твердження захисника про те, що він лише оборонявся, є спробою уникнути відповідальності за злочин, який йому інкримінуються, оскільки досліджені у судовому засіданні належні та допустимі докази, які суд поклав у основу підтвердження встановлених обставин, свідчать про зворотнє.
Суд ставиться критично до позиції обвинуваченого, що перші бійку розпочали потерпілі, оскільки свідок ОСОБА_14 вказав, що, вийшовши з автомобіля, побачив, що на землі лежав ОСОБА_9 . Також, як вбачається з вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 липня 2014 року, ОСОБА_14 вказував, що коли допомагав піднятися потерпілому з землі, то бачив, що у ОСОБА_9 була на обличчі кров. Тобто, виходячи з даних показів, бійку розпочав ОСОБА_12 .
Так, в ході даної бійки ОСОБА_9 наніс ОСОБА_12 удар ножем, за що був засуджений вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 липня 2014 року, проте на думку суду це не свідчить про те, що ОСОБА_9 перший розпочав бійку та не отримав тілесних ушкоджень.
Крім того, те що ОСОБА_10 перший почав наносити удари обвинуваченому, на сьогоднішній день не підтверджено. Матеріали кримінального провадження, які були оглянуті у судовому засідання по відношенню ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КК України знаходяться на стадії розслідування, тому суд не може їх брати до уваги, як підтверджуючий доказ нанесення побоїв ОСОБА_12 .
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
З урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, на диспансерному психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, але вину не визнав, не розкаявся, потерпілі наполягають на суворому покаранні обвинуваченого, тому суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, є призначення покарання у виді громадських робіт.
Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.
Пунктами 4,5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено - у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При недотриманні позивачем зазначених вимог настають наслідки, передбачені ст. 139 ЦПК України.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженню підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
По справі заявлені цивільні позови потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 на їх користь по 5000 грн. моральної шкоди кожному та по 4000 грн. кожному витрат на правову допомогу адвоката.
В ході судового розгляду встановлено, що в результаті винних дій ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали легкі тілесні ушкодження.
Згідно із ст.ст. 23,1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні розміру відшкодування - враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що дійсно неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_12 потерпілим було завдано моральної шкоду, що виразилась у фізичних та душевних стражданнях, порушенні звичного способу життя. Суд вважає, що із врахуванням глибини моральних страждань, які зазнали потерпілі, а також виходячи з засад розумності та справедливості, сума морального відшкодування в розмірі по 1000 гривень буде справедливою.
Вирішуючи питання щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 понесених ними витрат на правову допомогу в розмірі по 4000 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до ст.124 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.
Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач. Допомога захисника, залученого для здійснення захисту за призначенням у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, надається за рахунок коштів Державного бюджету України і є безоплатною для підозрюваного, обвинуваченого. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законодавством.
Статтею 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні..
Згідно ст.ст. 26, 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину.
Тому відповідно до вказаного розрахунку адвоката, а саме 40% від мінімальної заробітної плати, що становить: (1218 х 40 %= 487,20) грн.; 487,20 х 8 годин = 3897,60 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що з обвинуваченого ОСОБА_12 підлягає стягненню сума витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 3897,60 грн. на користь ОСОБА_9 та 3897,60 грн. на користь ОСОБА_10 , разом 7795,20 грн.
Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ Про судовий збір за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди з ціною позову до 5 розмірів мінімальної заробітної плати, ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плат.
При подання позовної заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди в сумі по 5000 грн., було сплачено судовий збір в розмірі по 243,60 грн., що підтверджується квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи, та які в контексті ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 395 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт.
Запобіжний захід ОСОБА_12 до вступу вироку у законну силу не обирати.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 кошти в сумі 5141,20 грн (п`ять тисяч сто сорок одну гривню 20 копійок), які складаються із: 1000 грн (одна тисяча гривень), як відшкодування моральної шкоди, 3897,60 грн (три тисячі вісімсот дев`яносто сім гривень 60 копійок) витрат на правову допомогу та 243,60 грн (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 , кошти в сумі 5141,20 грн (п`ять тисяч сто сорок одну гривню 20 копійок), які складаються із: 1000 грн (одна тисяча гривень), як відшкодування моральної шкоди, 3897,60 грн (три тисячі вісімсот дев`яносто сім гривень 60 копійок) витрат на правову допомогу та 243,60 грн (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.
Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок Томашпільського районного суду Вінницької області за результатами розгляду обвинувального акта може бути оскаржений в апеляційному порядку на протязі тридцяти днів із дня проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: ОСОБА_1