АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2015 року,
за участі :
прокурора ОСОБА_6
заявника ОСОБА_5
ВСТАНОВИЛА
Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження ОСОБА_5 на дії слідчого та прокурорів Дарницького району м.Києва.
Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати не обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 12.06.2015 року та ухвалити нову ухвалу, з провадженням строків досудового розслідування та підготовчого провадження у суді, та притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності згідно ч.3 ст.190 КК України через новий судовий процес. В своєму рішенні, обявити гр. ОСОБА_7 в розшук, зобов`язати правоохоронні органи затримати його, та доставити до залу суду.
В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилається на те, що 7 липня він по пошті отримав відповідь з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва за підписом судді, з яким він не згоден, оскільки не враховано при його винесенні ряд важливих моментів, не повно, однобоко, поверхнево з`ясовані обставини, що мають значення для справи, та зроблені висновки, що не відповідають дійсності ухвали, за ознаками вчиненого злочину гр. ОСОБА_7 , передбаченного ч.3 ст.190 КК України. Тому, ця ухвала підлягає скасуванню з наступних причин

На думку ОСОБА_5 , слідчий суддя з порушенням процесуального (КПК) не мала права фізично в день подачі скарги ознайомитися з матеріалами кримінальної справи та винести ухвалу. Не було повідомлено та визвано до суду слідчого та прокурору, а також скаржника.

На переконання апелянта, 15 травня 2014 р. цей суддя вже виносив незаконне рішення на захист дій слідчого та прокурору, яке було скасовано Апеляційним судом м. Києва 23.05.14 р.

В ухвалі суддя посилається на норми КПК України ст.303-304, які не підлягають оскарженню. В ухвалі судді явно видно однобокість підходу на захист непрофесійності слідчого по наявним матеріалам справи.

На думку апелянта суддя не ознайомлений з рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.05.2014 р., в якому дано вказівку прокуратурі згідно ст.314-316 КПК України здійснити підготовче впровадження з поданням необхідних матеріалів до суду.

Також, згідно ст.479 КПК України, судом першої інстанції, в порушенні вимог даної статті, проігноровано та нездійснена спроба до ОСОБА_7 щодо відшкодування шкоди потерпілому. Він в своїх показах не відмовлявся від того, що машини «фіат доблу» у нього немає, що автомобіль було розібрано та продано ним по деталях. Слідством та судом першої інстанції не було доведено та встановлено, що ОСОБА_7 бажає виплатити нанесену шкоду своїми діями.

Слідством та судом не було встановлено та доведено документально факт ДТП, на який посилається гр. ОСОБА_7 . Не було викликано власника автомобіля на місце ДТП. На думку апелянта, слідством по показах гр. ОСОБА_7 встановлено факт знищення та розібрання автомобіля з метою продажі деталей та наживи. Ці діяння гр. ОСОБА_7 підлягають згідно з КК України під дії за ст.190 ч.3.

В ході досудового слідства зустрітися з слідчим та прокурором було неможливо, вони давали телефонні номера, на які мені не відповідали. Апелянт вважає, що суд, також, не дослідив те, що на слідчого та прокурора за весь період досудового слідства було направлено більше 60 скарг, заяв, клопотань, на що не було належної реакції, та беззмістовні відписки.

Слідчий ОСОБА_8 за рік до судового слідства жодного разу не викликав ОСОБА_9 для надання пояснень, йому не було пред`явлено підозру в скоєному злочині згідно ч.3 ст.190 КК України. Заявник вбачає непрофесійний підхід слідчого та ознаки корупційних дій , введення в оману прокурорів та суду.

Також, на думку апелянта, слідством було грубо порушено ст.53-1 КПК України ( 1960) .

Згідно ст.98-100 КПК України, слідством було грубо порушено збирання речових доказів ( ОСОБА_7 в своїх показах стверджував, що автомобіль «фіат доблу» був розібраний ним та його знайомими та продано). Також, слідством не встановлені особи, яки вчинили злочин спільно з ОСОБА_7 .. Не біло встановлено місце злочину, а також не вилучені корпус автомобіля, та деталі, які залишились, який був знаряддям вчинення злочину.

На думку апелянта протоколи слідчих дій та інші носії інформації щодо цих дій у матеріалах справи або відсутні або спотворенні слідством.

Згідно ст.95-97 КПК України слідством ігноровані факти того, що покази зібрані по справі с порушенням законодавства та норм КПК України. Слідством тричі порушувались строки проведення досудового слідства, справа затягувалась, замінювались слідчі.

На переконання апелянта згідно ст.127 ч.1 КПК України, слідство не зобов`язало ОСОБА_7 на виконання рішення суду та виплати по завданій шкоді в сумі 236,200 грн. потерпілому. Він відмовляється від виконання рішення суду.

Слідством не були проведені виклики до слідчого ОСОБА_7 , не отримував повісток та не зявлявся до нього. Не мав жодного примусового приводу до слідчого, не був слідчим оголошений в розшук.
Також слідством грубо порушені процесуальні принципи підозри до ОСОБА_7 в скоєному злочині, а суд не дослідив цього.

На думку апелянта, ОСОБА_7 переховується, відхиляється від виконання рішення суду по сплаті заподіяної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_5 який підтримав свою апеляційну скаргу , просив її задовольнити та надав суду пояснення , думку прокурора не підтримавшого апеляційну скаргу заявника , перевіривши матеріали скарги , обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного .

Приймаючи рішення одноособово відповідно до вимог ч.4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовив у відкритті провадження за скаргою заявника ОСОБА_5 тому , що скарга подана на рішення , дію чи бездіяльність слідчого , прокурорів що не підлягають оскарженню виходячи із змісту ч.1 ст. 303 КПК України .

На думку колегії суддів слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку який міститься на вимогах ч.1 ст. 303 КПК України , яка містить вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень , дій чи бездіяльності сторони обвинувачення на досудовому розслідуванні
Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України , на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення , дії чи бездіяльність слідчого або прокурора : 1) бездіяльність слідчого , прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення , у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України , а також у нездійсненні інших процесуальних дій , які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк заявником , потерпілим , його представником чи законним представником , підозрюваним його захисником чи законним представником , представником юридичної особи , щодо якої здійснюється провадження , володільцем тимчасово вилученого майна ; 2) рішення слідчого , прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим , його представником чи законним представником , підозрюваним його захисником чи законним представником , представником юридичної особи щодо якої здійснюється провадження ; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником , потерпілим його представником чи законним представником ; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та / або провадження щодо юридичної особи заявником , потерпілим його представником чи законним представником , підозрюваним , його захисником чи законним представником , представником юридичної особи , щодо якої здійснюється провадження ; 5) рішення прокурора , слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою якій відмовлено у визнані потерпілою ; 6) рішення дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами , до яких можуть бути застосовані заходи безпеки , передбачені законом ; 7) рішення слідчого , прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих ( розшукових ) дій , негласних слідчих ( розшукових ) дій особою , якій відмовлено у задоволенні клопотання , її представником , законним представником чи захисником ; 8) рішення слідчого , прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами , передбаченими главою 39 цього кодексу , - підозрюваним , його захисником чи законним представником , потерпілим його представником чи законним представником .
Як вбачається із змісту скарги заявника на дії слідчого в кримінальному провадженні № 0000049 відносно ОСОБА_7 , поданої слідчому судді , він просив продовжити строки досудового розслідування , зобов`язати орган досудового розслідування оголосити ОСОБА_7 у розшук , затримати його та притягнути до кримінальної відповідальності посилаючись на те , що з червня 2014 року досудове розслідування проводилося поверхнево та не вчинено всіх дій для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні .

Приймаючи рішення одноособово відповідно до вимог ч.4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовив у відкритті провадження за скаргою заявника ОСОБА_5 тому , що скарга подана на рішення , дію чи бездіяльність слідчого , прокурорів що не підлягають оскарженню виходячи із змісту ч.1 ст. 303 КПК України .

На думку колегії суддів слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку який міститься на вимогах ч.1 ст. 303 КПК України , яка в свою чергу містить вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень , дій чи бездіяльності сторони обвинувачення на досудовому розслідуванні . Заявник же ставить питання які не охоплюються диспозицією вказаної частини статті 303 КПК України . Відповідно вимоги апеляційної скарги в частині скасування ухвали слідчого судді не ґрунтуються на процесуальному законі як і інші апеляційні вимоги про продовження строків досудового розслідування, притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності «через новий судовий процес» , оголошення його в розшук , доводи щодо неякісного проведення досудового розслідування , не відшкодування матеріальної шкоди за рішенням суду в порядку цивільного судочинства , скасування апеляційним судом раніше постановленої ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття даного кримінального провадження , які також не ґрунтуються на вимогах КПК України і знаходяться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції визначених ст. 407 КПК України при розгляді апеляцій на ухвали слідчих суддів .
Щодо клопотання заявника про поновлення строку на апеляційного оскарження , то колегія суддів виходить з того , що відповідно до матеріалів судового провадження та наведених доводів заявником , ним строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 12.06.2015 року не пропущений. Відповідно до матеріалів судового провадження , слідчий суддя відповідно до вимог ч.4 ст. 304 КПК України одноособово відмовив у відкритті провадження , а згідно ч.5 ст. 304 КПК України , копію ухвали про відмову у відкритті провадження було надіслано особі яка подала скаргу . Таким чином , строк на апеляційне оскарження починається з часу коли особа отримала копію судового рішення , що передбачено ч.3 ст. 395 КПК України .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376 , 303, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді від 12 червня 2015 року , про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на дії слідчого та прокурорів Дарницького району міста Києва , - залишити без задоволення .

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2015 року , якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на дії слідчого та прокурорів Дарницького району міста Києва , - залишити без змін .
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає .
Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3