В И Р О К

іменем України

"11" травня 2012 р.
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Леньо С.І.

при секретарі Станько Р.О.

з участю прокурора
Букаловського Р.О.

за участю законного представника
потерпілого ОСОБА_1

представника потерпілого ОСОБА_2

представника цивільного відповідача
ОСОБА_3

захисника підсудного ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_5

законного представника підсудного
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Львові кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Нововолинська Волинської області,
українця, громадянина України, з
середньою освітою, не працюючого,
студента Нововолинського
електромеханічного коледжу, не
одруженого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ст.121
ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:

Підсудний ОСОБА_5, будучи
неповнолітнім, 12.05.2007 року близько 10.30
год., знаходячись на коридорі учбового
корпусу у Львівському Державному ліцеї
ім. Героїв Крут, що на вул. Пасічна, 68 у м.
Львові, маючи умисел на спричинення
тяжкого тілесного ушкодження, наніс
удар неповнолітньому ОСОБА_7 в живіт, в
результаті чого у потерпілого під час
обстеження і лікування у військовому
госпіталі № 1120 було встановлено
діагноз: закрита травма живота,
травматичне пошкодження селезінки,
внутрішньочеревна кровотеча,
крововтрата середнього ступеня
важкості. Вказана травма живота із
пошкодженням селезінки потребувала її
видалення. Під час оперативного
втручання відмічено: «розрив селезінки
в ділянці воріт з пошкодженням
судинного пучка і поверхневими
ушкодженнями капсули по
діафрагмальній поверхні селезінки».
Травма живота з розривом селезінки
утворилась від прямої дії сили, в тому
числі ударі тупим предметом в проекцію
селезінки, а саме від удару рукою в ліву
половину живота 12 травня 2007 року і
відноситься до тяжкого тілесного
ушкодження по ознаці небезпеки для
життя в момент її спричинення. Таким
чином, ОСОБА_5 своїми діями вчинив
умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто
умисне тілесне ушкодження небезпечне
для життя в момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні
підсудний ОСОБА_5 в інкримінованому
йому вчиненні тяжкого тілесного
ушкодження свою вину не визнав та
пояснив, що 12.05.2007 року біля 10.30 год. він
з іншими учнями перебували в коридорі
учбового корпусу у Львівському
Державному ліцеї ім. Героїв Крут.
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 штовхалися між собою,
під час чого ОСОБА_7 став підсудному на
ногу. Він відразу інтуїтивно
відштовхнув від себе потерпілого двома
руками, одною - в області живота, іншою в
плече, умислу на завдання йому тілесних
ушкоджень не мав, ударів не наносив.
Після чого на уроці ОСОБА_7 попросив
вийти, оскільки йому було погано,
потерпілого провели в медчастину.
Надалі він дізнався, що у ОСОБА_7 важкий
стан, йому видалили селезінку. Вважає,
що у потерпілого були раніше проблеми з
селезінкою, що призвело до таких
наслідків. Проти цивільного позову
підсудний заперечив, на його думку
шкода має бути відшкодована ліцеєм.

Незважаючи на невизнання вини
підсудним, його винуватість у вчиненні
злочину повністю і об'єктивно
стверджується зібраними в ході
досудового слідства та перевіреними в
судовому засіданні доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_7 даними в
судовому засіданні про те, що 12.05.2007
року під час перерви, він із ОСОБА_8
стояли в коридорі учбового корпусу у
Львівському Державному ліцеї ім.
Героїв Крут, жартома штовхалися, поряд
були і інші хлопці. ОСОБА_8 став ОСОБА_5
на ногу. На що останній двічі вдарив
його кулаком, а тоді підійшов до нього і
вдарив кулаком правої руки в ліву
половину живота та лівою рукою в плече.
Від удару потерпілий відчув
дискомфорт в животі і присів біля
стінки. Протягом наступних уроків
відчував цей дискомфорт, біль, йому
було погано, паморочилася голова, тому
попросив дозволу вийти. Надалі був
оглянутий в медчастині та доставлений
в військовий госпіталь, де провели
операцію по видаленню селезінки.
Вказав, що фізично здоровий, ніколи не
мав серйозних захворювань, в тому числі
проблем із селезінкою. Аналогічні
покази потерпілий давав і в ході
судового слідства, в яких стверджував,
що підсудний наніс йому удар в ліву
половину живота та в плече, після чого
він відчув дискомфорт, надалі біль і
його самопочуття поступово
погіршувалося (а.с.16-17 том 1).

Показами законного представника
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1,
який пояснив в судовому засіданні, що
12.05.2007 року він з дружиною приїхали в
ліцей на батьківські збори, де їх
попросили пройти в медпункт. Його син
ОСОБА_7 лежав на кушетці, тримався рукою
за лівий бік, на запитання вихователя
відповів, що його вдарили. Після цього
сина доставили в лікарню де провели
обстеження, встановили розрив
селезінки та провели операцію по її
видаленню. На наступний день син
розповів, що ОСОБА_5 вдарив в плече
ліцеїста ОСОБА_8, а тоді несподівано
наніс удар в плече і живіт йому за те, що
йому наступили на ногу. Повідомив, що
раніше в сина не було захворювань
селезінки, він ріс здоровою дитиною.
Пред»явив цивільний позов про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
надав показання про те, що 12.05.2007 року на
перерві ОСОБА_7 та ОСОБА_8 жартома
штовхалися в коридорі, внаслідок чого
ОСОБА_7 наступив ОСОБА_5 на ногу, за що
він наніс йому удар в області живота і в
плече, потерпілий схилився і схопився
за живіт. Також підсудний вдарив ОСОБА_8
в плече. На уроці ОСОБА_7 сидів поклавши
голову на парту і сказав вчителю, що
йому погано чи щось болить, точно не
пригадує. В подальшому дізнався про
видалення селезінки. Свідок аналогічно
і детально описав ці події на
досудовому слідстві (а.с.31 том 1).

Згідно показань свідка ОСОБА_8 даних на
досудовому слідстві та перевіреними в
судовому засіданні встановлено, що
12.05.2007 року біля 10.30 год. їх взвод
знаходився біля кабінету фізики на
перерві, він з ОСОБА_7 жартома
штовхалися і останній випадково став
на ногу ОСОБА_5 і обернувся до нього
обличчям. Підсудний відштовхнув ОСОБА_7
від себе двома руками одночасно, одна
рука попала в плече, а друга в живіт,
потерпілий присів біля стіни. ОСОБА_5
штовхнув свідка в плече і сказав бути
обережнішим. На уроці потерпілий сидів
поклавши голову на парту, пізніше йому
стало погано, вчитель перевірив пульс,
повідомив, що він слабо відчувається та
направив ОСОБА_7 в медпункт. Після чого
свідок дізнався, що йому проводять
операцію на селезінку (а.с.42 том 1).

З показів свідка ОСОБА_10 даних на
досудовому слідстві та перевіреними в
судовому засіданні вбачається, що
12.05.2007 року біля кабінету фізики в ліцеї
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 жартома штовхали один
одного і ОСОБА_7 відходячи назад
випадково став ОСОБА_5 на ногу. Він
відштовхнув від себе ОСОБА_8, а тоді
однією рукою штовхнув ОСОБА_7 в плече, а
другою штовхнув в живіт з лівої сторони
і він вдарився до стіни. На уроці
потерпілий сидів поклавши голову на
парту, сказав, що йому погано,
попросився вийти. Надалі стало відомо,
що йому видалили селезінку. Також
свідок доповнив, що в коридорі було
багато ліцеїстів, він стояв на відстані
від підсудного приблизно 4м, тому йому
здавалося, що ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_7
долонею, а не бив кулаком (а.с.28 том 1).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11
вказав, що 12.05.2007 року в коридорі ліцею
розмовляв з ОСОБА_12, їх хтось окликнув і
він побачив, що ОСОБА_5 одночасно двома
руками штовхає ОСОБА_7, одною -в плече,
другою -в область живота. Пізніше
підсудний пояснив, що ОСОБА_7 наступив
йому на ногу. На уроці потерпілому
стало погано, як наслідок всі
дізналися, що йому видалили селезінку.
Дані показання аналогічні даним на
досудовому слідстві (а.с.29 том 1).

Допитаний на досудовому слідстві
свідок ОСОБА_12 надав показання
перевірені в засіданні, які за змістом
та по суті аналогічні показам свідка
ОСОБА_11 (а.с.30 том 1).

Свідок ОСОБА_13 на досудовому слідстві
показав, що 12.05.2007 року біля 10.30 год. їх
взвод знаходився біля кабінету фізики.
Він почув звук від удару, повернувся і
побачив як ОСОБА_5 вдарив кулаком
здається в праве плече ОСОБА_7, після
цього він тримаючись за живіт відійшов
в сторону. Тоді підсудний наніс удар в
плече ОСОБА_8 На уроці потерпілий
поклав голову на парту і так лежав,
надалі відпросився з уроку, бо йому
було погано. Як дізнався пізніше
потерпілому видалили селезінку. Дані
покази перевірені в ході судового
розгляду (а.с.27 том 1).

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_14 показав, що підсудний та
потерпілий були в його особистому
підпорядкуванні. 12.05.2007 року в ліцеї
були батьківські збори і батькам
ОСОБА_7 повідомили про інцидент, який
виник з підсудним. В хлопців відбирали
пояснення, як зрозуміли із ситуації, то
між ними не було бійки. ОСОБА_5
пояснював, що він лише відштовхнув
потерпілого, однак такі дії призвели до
операції. Вказав, що у ОСОБА_7 не було
проблем із здоров»ям і не могло бути,
оскільки в ліцеї значні фізичні
навантаження. Разом з тим, суд звертає
увагу, що в своїх первісних поясненнях
та наданих показаннях на досудовому
слідстві (а.с.8, 26 том 1) свідок вказував,
що зі слів потерпілого знав, що ОСОБА_5
вдарив його кулаком в живіт.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні
показала, що 12.05.2007 року в ліцеї були
батьківські збори. Старшина викликав
маму ОСОБА_7, а тоді ОСОБА_5, повідомив
про випадок. З пояснень хлопців зробили
висновок, що підсудний не бив
потерпілого.

Протоколом відтворення обстановки та
обставин подій від 10.08р. (а.с.149-150 том 1)
встановлено, що потерпілий ОСОБА_7
виявив бажання показати яким чином
йому було нанесено удар підсудним та
відтворив як ОСОБА_5 наніс йому удар
лівою рукою в плече та другий удар
правою рукою в живіт, після чого
потерпілий відійшов в сторону.

При проведенні ставок віч-на-віч між
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с.165-167 том 1), між
свідком ОСОБА_9 та ОСОБА_5 (а.с.172-173 том 1),
між потерпілим та кожним із свідків
-ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13 (а.с.115-125 том 1) кожен з
учасників настояв на своїх показах,
окрім ОСОБА_13, що суд оцінює критично.
При цьому, свідки ОСОБА_8, ОСОБА_13
зазначали, що бачили як підсудний
штовхнув ОСОБА_7, але після цього він
присів біля стіни.

Як вбачається з повідомлення № 612 від
14.05.07р. (а.с.12 том 1) 1120 центральний
військовий клінічний госпіталь
проінформував правоохоронні органи, що
ОСОБА_7 поступив в заклад з діагнозом:
«Закрита травма живота. Травматичне
пошкодження селезінки.
Внутрішньочеревна кровотеча.
Крововтрата середнього ступеня
важкості. Спленектомія, дренування
черевної порожнини».

Відповідно до висновку судово-медичної
експертизи № 1380 від 24.05.2007 року у
неповнолітнього ОСОБА_7 під час
обстеження і лікування у військовому
госпіталі № 1120 було встановлено
діагноз: «Закрита травма живота.
Травматичне пошкодження селезінки.
Внутрішньочеревна кровотеча.
Крововтрата середнього ступеня
важкості». Вказана травма живота із
пошкодженням селезінки потребувала її
видалення і утворилась від дії тупого
предмета, можливо, від удару рукою в
ліву половину живота 12 травня 2007 року і
відноситься до тяжкого тілесного
ушкодження по ознаці небезпеки для
життя в момент її спричинення (а.с.23-24
том 1).

Згідно з висновком комісійної
судово-медичної експертизи № 166 від
06.11.2008 року у неповнолітнього ОСОБА_7 у
травні 2007 року лікарями військового
госпіталю № 1120 було встановлено
діагноз: «Закрита травма живота.
Травматичне пошкодження селезінки.
Внутрішньочеревна кровотеча.
Крововтрата середнього ступеня
важкості». Під час оперативного
втручання відмічено: «розрив селезінки
в ділянці воріт з пошкодженням
судинного пучка і поверхневими
ушкодженнями капсули по
діафрагмальній поверхні селезінки».
Інших тілесних ушкоджень у ОСОБА_7
-зовнішніх і внутрішніх, записами
лікарів госпіталю та оглядом
судмедексперта не виявлено. Травма
живота з розривом селезінки утворилась
від прямої дії сили, в тому числі, ударі
тупим предметом в проекцію селезінки
незадовго до поступлення в госпіталь.
Враховуючи характер розриву селезінки,
локалізацію розташування пошкоджень
її, слід вважати, що травма селезінки
виникла внаслідок удару кулаком руки 12
травня 2007р., а не внаслідок поштовху
долонею в передню черевну стінку
потерпілого. Будь-яких захворювань,
аномалій розвитку селезінки у ОСОБА_7,
які би могли слугувати самовільному
розриву її, при оперативному втручанні
та при вивченні гістологічних
препаратів не знайдено (а.с.156-159 том 1).

Допитаний в судовому засіданні експерт
Мицик О.І. підтримав висновки двох
зазначених експертиз та вказав, що
розрив селезінки у ОСОБА_7 міг
спричинитися лише від прямої дії удару,
а не поштовху. Такий удар не обов'язково
супроводжується зовнішніми тілесними
ушкодженнями, гематомами. Зібрані
докази в сукупності не давали підстав
для висновку про двох етапний розрив
селезінки. При дослідженні експерти
знайомилися з медичною документацією
ОСОБА_7 до травми та проводили також
диференціальну діагностику:
взаємозв'язок між наслідком та
попередніми захворюваннями, і
будь-яких захворювань, аномалій, змін,
які б могли слугувати розриву
селезінки не було встановлено. Після
отриманої трави на УЗД було
встановлено, що селезінка збільшених
розмірів, що в даному випадку є
об'єктивним станом при її розриві.

Наведеними висновками експертиз та
показаннями експерта Мицика О.І.
об'єктивно спростовується висновок
спеціаліста ОСОБА_17 за № 129 від 03.04.2009
року та його пояснення про те, що
відсутність зовнішніх тілесних
ушкоджень, а також травматичних змін
стінки тулуба та інших внутрішніх
утворень, крім ізольованого розриву
патологічно збільшеної селезінки,
вказує, що основним, можливо у двох
етапному розриві селезінки у
неповнолітнього ОСОБА_7, були
хворобливі зміни суттєво збільшеного
органу, а силова дія руками у виді
поштовху, могла стати провокуючим
фактором для розриву хворої селезінки
з подальшим її хірургічним видаленням
(а.с.4-12 том 2).

Як вбачається з висновку повторної
комісійної судово-медичної експертизи
№ 162/11 від 31.01.2012 року (а.с.87-94 том 2) за
відсутності докладного опису розриву
на мікропрепараті селезінки,
характеристики клітинної реакції в
ділянках розривів при мікроскопічному
дослідженні, ненадання
мікропрепаратів селезінки на повторне
судово-гістологічне дослідження в
зв'язку зі знищенням, об'єктивно та
однозначно судити чи є розрив
селезінки у неповнолітнього ОСОБА_7
результатом її спонтанного розриву або
зовнішнього травматичного впливу, як і
про його ступінь тяжкості -не є
можливим. При цьому експерти
зазначають, що ушкодження селезінки
виникають при механічних травматичних
діях за механізмом удару, струсу,
стиснення, або виділяють спонтанний
розрив патологічно (хворобливо)
зміненої селезінки. Таким чином, з
об'єктивних причин експерти не могли
провести повторне дослідження та
надати відповіді на запитання суду.

Разом з тим, судом прийнято до уваги як
належні докази згадані вище висновки
судово-медичної та комісійної
судово-медичної експертиз, які
проведені на підставі медичної
документації потерпілого, матеріалів
справи, з врахуванням проведеного
гістологічного дослідження препаратів
селезінки, даних оперативного
втручання і за якими експерти
об'єктивно встановили відсутність
будь-яких захворювань, аномалій
розвитку селезінки у ОСОБА_7, які би
могли слугувати самовільному розриву
її . Відтак, ними не встановлено
хворобливих змін селезінки до травми, а
відповідно ушкодження селезінки
настало при механічній травматичній
дії -внаслідок удару кулаком руки
ОСОБА_5 в проекцію селезінки ОСОБА_7 При
цьому, факт завдання підсудним удару в
живіт потерпілому в сукупності з
висновками даних експертиз
стверджується показаннями потерпілого
ОСОБА_7, свідка ОСОБА_9, який чітко бачив
як підсудний наніс удар кулаком в
живіт, після чого той схилився і
схопився за живіт, свідка ОСОБА_13, який
ствердив, що чув звук від удару і бачив
як ОСОБА_7 тримаючись за живіт відійшов
в сторону. Свідок ОСОБА_10 не може
ствердно сказати чи це був удар чи
поштовх, оскільки стояв на відстані 4м.
Інші свідки вказують, що ОСОБА_5
відштовхнув потерпілого від себе, не
всі описали даний момент детально, тому
такі показання суд не приймає до уваги,
вони спростовуються висновками
експертиз, іншими наведеними доказами,
і не відповідають фактичним
встановленим обставинам.

Окрім цього, суд критично оцінює
заперечення підсудним своєї вини у
вчиненні злочину та розцінює це як
обраний ним метод захисту. Аналізуючи
показання підсудного дані в ході
досудового слідства як підозрюваного і
обвинуваченого (а.с.34, 45 том 1), а також в
судовому засіданні, з протоколу
відтворення обстановки та обставин
події від 11.08р. (а.с.151-152 том 1)
вбачається, що він штовхнув
потерпілого, що не знаходиться в
об'єктивному зв'язку з іншими
встановленими доказами, з причинами
настання ушкодження селезінки
потерпілого.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в
своїх первісних вільних поясненнях
відібраних належним чином в
присутності законного представника
відразу після подій (а.с.6-7 том 1) ОСОБА_5
вказував, що він саме вдарив
потерпілого кулаком внизу живота і
надалі бачив, що його самопочуття
погіршилося. Щодо наявності умислу на
завдання тяжкого тілесного ушкодження
слід зазначити, що ОСОБА_5 в реакцію на
поведінку ОСОБА_7, який наступив йому на
ногу, усвідомлюючи суспільно
небезпечний характер свого діяння,
завдав йому удар кулаком в живіт в
районі селезінки і хоча не бажав
настання небезпечних наслідків, але
враховуючи характер пошкодження
свідомо припускав їх настання,
оскільки зважаючи, що після удару
ОСОБА_7 відчув дискомфорт, надалі біль
та погіршення самопочуття, що призвело
до видалення селезінки, то очевидно, що
удар був сильним.

Враховуючи наведене та оцінюючи
зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що винуватість підсудного у вчиненні
злочину доведено повністю, його дії
вірно кваліфіковані за ст. 121 ч.1 КК
України -умисне тяжке тілесне
ушкодження, тобто умисне тілесне
ушкодження, небезпечне для життя в
момент заподіяння.

При призначенні підсудному покарання
суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, який є тяжким
злочином; особу винного, який раніше не
судимий; вчинення злочину
неповнолітнім як обставину, яка
пом'якшує покарання; тяжкі наслідки,
завдані злочином як обставину, яка
обтяжує покарання та приходить до
висновку, що покарання слід обрати в
межах санкції статті, за якою
кваліфіковано злочин, у вигляді
позбавлення волі.

Із врахуванням особи підсудного, який
раніше не притягався до кримінальної
відповідальності, вчинив злочин будучи
неповнолітнім, позитивно
характеризується за місцем проживання
та посередньо -за місцем колишнього
навчання, на обліку в наркологічному та
психоневрологічному диспансерах не
перебуває, навчається (а.с.49-53 том 1),
враховуючи тяжкість злочину, обставини
справи суд приходить до висновку, що
його виправлення можливе без
відбування покарання, а тому до нього
слід застосувати ст. 75 КК України.

Цивільний позов законного
представника неповнолітнього (на той
час) потерпілого ОСОБА_7 до підсудного
ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_6 (в разі
недостатності майна неповнолітнього)
про відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 7125,40 грн., що включає витрати на
лікування, медикаменти, юридичне
забезпечення, а також про стягнення
моральної шкоди в розмірі 110 000 грн.,
підлягає до задоволення частково
(а.с.103-113, 233-247, 272-278, 340-343 том 1, а.с.117-125 том
2).

Так, у відповідності до ст. ст. 1166,
1167 ЦК України матеріальна та моральна
шкода відшкодовується винною особою на
загальних підставах. Ст. ст. 1168, 1195 ЦК
України передбачено відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров»я. При
цьому, відповідальність за завдану
шкоду повинен нести особисто підсудний
ОСОБА_5, який на даний час досяг
повноліття (ст. 1180 ЦК України) і вина
якого встановлюється вироком суду. На
думку суду відсутні правові підстави
для стягнення шкоди з Львівського
Державного ліцею ім. Героїв Крут, і
заперечення представника є
обґрунтованими, оскільки нормами ЦК
України, положенням про ліцей, статутом
ліцею (а.с.291-311 том 1) в даному випадку не
передбачено відповідальність
юридичної особи за шкоду завдану їх
неповнолітнім учнем. Окрім цього,
обставинами справи встановлено, що
завдана потерпілому шкода не є
наслідком несумлінного здійснення
своїх обов'язків працівниками ліцею, а
відтак завдана не з їх вини.

Щодо розміру матеріального
відшкодування, слід стягнути з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_7 948 грн. витрат на
санаторне лікування (ст. 1195 ЦК України)
-(а.с.108 том 1). В задоволенні решти вимог
про відшкодування матеріальної шкоди
слід відмовити, оскільки надані
потерпілим квитанції та чеки про
придбання ліків не підтверджують того
факту, що саме ці ліки прописувалися
ОСОБА_7 та купувалися для його
лікування, пов'язаного з травмою. Крім
цього, ряд придбаних препаратів
розраховані на лікування інших
захворювань, причинного зв'язку між
ушкодженням і придбанням таких ліків
судом не встановлено, як і необхідність
проведення вакцинацій, тому суд вважає
не доведеними вимоги в цій частині.
Однак, при наявності належного
обґрунтування, відповідних доказів,
потерпілий вправі пред'явити позов про
відшкодування матеріальної шкоди в
порядку цивільного судочинства.

Згідно із ст. 28 КПК України
цивільний позивач і цивільний
відповідач при розгляді цивільного
позову в кримінальній справі
звільняються від сплати державного
мита. Нормами КПК України не віднесено
до судових витрат кошти сплачені за
послуги адвоката потерпілого (ст. 91 КПК
України), як і державне мито. Тому позов
в частині стягнення судових витрат і
витрат на правову допомогу понесених
цивільним позивачем суд вважає за
необхідне залишити без розгляду, що не
позбавляє права ОСОБА_7 пред'явити його
в порядку цивільного судочинства.

При визначенні розміру моральних
збитків суд виходить з п.п. 3, 5,9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року №4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до Постанови, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо), та з
урахуванням інших обставин. Зокрема
враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих та виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.

Внаслідок винних дій ОСОБА_5
потерпілому було завдано моральну
шкоду, яка полягала в тому, що будучи
неповнолітнім він переніс дві
операції, втратив селезінку, надалі не
може переносити фізичних навантажень,
у зв'язку з чим не міг продовжити
навчання в ліцеї, змушений постійно
приймати ліки, зазнав значних фізичних,
душевних, психічних страждань, дані
обставини призвели до складних
вимушених змін у його житті.

Виходячи з наведеного суд вважає
за необхідне частково задовольнити
позов про відшкодування моральної
шкоди та стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_7 15 000 грн. моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров»я,
оскільки такий розмір об'єктивно
відповідає завданим потерпілому
моральним стражданням.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд ,-

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні
злочину передбаченого ст. 121 ч.1 КК
України та призначити покарання у
вигляді 5 (п'яти) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України
звільнити засудженого ОСОБА_5 від
відбування покарання з
випробуванням, призначивши йому
іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки,
якщо він протягом визначеного судом
іспитового строку не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього
обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на
засудженого ОСОБА_5 обов'язок не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти про зміну місця проживання
та періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчій
інспекції.

Строк відбуття покарання засудженому
рахувати з моменту проголошення
вироку.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 948
(дев'ятсот сорок вісім) грн. витрат на
санаторне лікування та 15 000 (п'ятнадцять
тисяч) грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог
-відмовити за недоведеністю, вимоги про
стягнення судових витрат -залишити без
розгляду, що не позбавляє права ОСОБА_7
пред'явити його в порядку цивільного
судочинства

Запобіжний захід засудженому до вступу
вироку в законну силу залишити
попередньо обраний -підписку про
невиїзд.

На вирок може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду Львівської
області протягом п'ятнадцяти діб з
моменту його проголошення через
Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя:
,