АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/705/13-к
Номер провадження 11-кп/786/351/2013
Категорія: ч.2 ст. 125 КК УКраїни Н.Т.
Головуючий у 1-й інстанції Сімонова С. Г.
Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Полтавської області
в складі:

головуючого, судді
Маліченка В.В.

суддів
Корсун О.М., Давиденка Е.В.

з участю:

секретаря судового засідання
Котенко А.С.

прокурора
Гринь А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві кримінальне
провадження за апеляційною скаргою
захисника обвинуваченої ОСОБА_2
адвоката ОСОБА_3 на вирок
Пирятинського районного суду
Полтавської області від 3 жовтня 2013
року.

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.
Лазірки Оржицького району Полтавської
області, мешканка АДРЕСА_1,

визнана винною у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та
призначено їй покарання у виді штрафу в
розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, що становить 1020 грн.

Заявлений потерпілою ОСОБА_4 у
кримінальному проваджені цивільний
позов задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 139,55
гривень матеріальної шкоди та 1000 грн.
компенсації за заподіяну моральну
шкоду, а всього стягнуто 1139 грн. 55 коп, у
решті позову відмовлено.

Згідно вироку суду, 24 вересня 2012 року
близько 12 години на АДРЕСА_2
обвинувачена ОСОБА_2 під час сварки з
потерпілою ОСОБА_4, що виникла на ґрунті
неприязних відносин, навмисне,
набравши в руку цементний розчин,
розтерла його по обличчю потерпілої, а
потім почала виштовхувати потерпілу зі
свого двору, коли та впала біля воріт,
намагалася закривати ворота свого
подвір'я, спричинивши такими діями
потерпілій тілесні ушкодження, які за
ступенем тяжкості відносяться до
легких тілесних ушкоджень, що
спричинили короткочасний розлад
здоров'я.

В апеляційній скарзі захисник
обвинуваченої ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3
просить скасувати вирок суду та
закрити кримінальне провадження,
посилаючись на те, що обвинувачена
правомірно захищалась від нападу
ОСОБА_4, у справі відсутні докази про те,
що вона умисно спричинила потерпілій
тілесні ушкодження, отже її дії не
можуть кваліфікуватись як злочин,
передбачений ч.2 ст.125 КК України.

Інші учасники судового розгляду
вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, прокурора, який
просив вирок суду залишити без змін,
перевіривши матеріали кримінального
провадження та обговоривши доводи
апеляції в межах апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Вина обвинуваченої у нанесенні
легких тілесних ушкоджень потерпілій
ОСОБА_4, що потягли короткочасний
розлад здоров'я підтверджується
зібраними та дослідженими у судовому
засіданні доказами.

Як зазначала в судовому засіданні
потерпіла, вона пішла до обвинуваченої
щоб застерегти її від протиправних дій,
щодо спалювання сміття поряд з її
будинком, але вона навіть не встигла їй
сказати ні слова, як обвинувачена
накинулася на неї, почала штовхати в
груди, шматком цеглини вдарила в ліву
сторону обличчя, кинула на неї
цементним розчином. Виштовхавши аж до
воріт, сильно штовхнула її, від чого та
впала на спину так, що її ноги були на
лінії хвіртки після чого декілька
разів умисно ударила її металевою
хвірткою по ногах. Вона кричала від
болю, але обвинувачена не реагувала на
її крик.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
стверджувала, про те, що вона особисто
бачила як обвинувачена наносила
потерпілій тілесні ушкодження, а саме
штовхала її в груди, обкидала цементним
розчином та била по ногах металевою
хвірткою. Вона просила обвинувачену
припинити протиправні дії, але та не
реагувала на неї. Це вона бачила через
відчинені металеві ворота.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
також пояснив, що бачив як обвинувачена
виштовхувала потерпілу із двору, а коли
остання впала на рівні лінії воріт то
обвинувачена виштовхувала її
металевою хвірткою. Крім цього
зазначив, що ворота були відчинені,
оскільки він заїжджав машиною у двір.

Крім цього у висновку експерта №034 від
12.02.2012 року (т.1 а.с.93), зазначено, що у
потерпілої ОСОБА_4 встановлено тілесні
ушкодження у вигляді гематоми лівої
вилицево-скроневої ділянки обличчя,
гематоми середньої третини правої
гомілки, кровопідтіку грудей та
гомілок, що утворилися від дії тупих
твердих предметів по ударному
механізму можливо в строк та
обставинах вказаних потерпілою.

Зазначене у висновку експерта повністю
узгоджується з показаннями потерпілої,
стосовно нанесення їй обвинуваченою
тілесних ушкоджень, які вона давала в
судовому засіданні.

На зазначені докази суд першої
інстанції послався у вироку. Тому
твердження захисника обвинуваченої
про відсутність умислу у обвинуваченої
на нанесення потерпілій тілесних
ушкоджень не ґрунтується на
досліджених у судовому засіданні
доказах.

Не ґрунтується на доказах і твердження
захисника про те, що потерпіла
протиправно проникла на подвір'я
обвинуваченої та накинулася на неї і
та захищалася. Як було встановлено в
судовому засіданні, ворота не були
зачинені, будь яких попереджень про
заборону входу на подвір'я не було і у
обвинуваченої не виявлено будь яких
тілесних ушкоджень, чи ушкоджень одягу,
які б свідчили про агресивні дії з боку
потерпілої і про вимушену оборону
обвинуваченої від потерпілої.

Не ґрунтуються на доказах і твердження
захисника про те, що потерпіла ОСОБА_4
не могла пояснити в судовому засіданні
як вона хотіла розібратись із
обвинуваченою, оскільки та глухоніма і
щось говорити, пред'явити якісь
претензії не могла.

Так, у судовому засіданні потерпіла
пояснила, що вона тільки погано чує, але
говорити може. Про те, що потерпіла може
чітко говорити свідчить звукозапис
судового засідання, з якого чути, як
потерпіла дає пояснення. До того ж і сам
захисник, стверджуючи що потерпіла не
могла нічого говорити бо є глухонімою,
тут же зазначає, що потерпіла впала та
почала кричати.

Не ґрунтується на доказах твердження
захисника про те, що свідок ОСОБА_5 не
могла бачити що відбувається у дворі.

Як зазначалося вище, цей свідок
пояснила під час допиту в судовому
засіданні, що металеві ворота у двір
були відчинені і вона бачила, як
обвинувачена била потерпілу. Про це
свідчить і той факт, що її показання
співпадають із показаннями потерпілої
та висновком експерта з приводу
локалізації тілесних ушкоджень. Про
відкриті ворота давав пояснення і
свідок ОСОБА_6

Твердження захисника обвинуваченої,
зазначені в апеляції, не спростовують
висновку суду про винуватість
обвинуваченої у вчиненні
кримінального правопорушення
передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання суд першої
інстанції призначив його в межах
санкції статті за цей злочин,
врахувавши всі обставини справи, особу
обвинуваченої та обставини які
пом'якшують покарання обвинуваченій.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що постановлений вирок
є законним, обґрунтованим і
справедливим, тому його необхідно
залишити без змін, а апеляцію захисника
обвинуваченої без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника
обвинуваченої ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 -
залишити без задоволення, а вирок
Пирятинського районного суду
Полтавської області від 3 жовтня 2013
року відносно ОСОБА_2, залишити без
змін.

СУДДІ:

Маліченко В.В. Давиденко Е.В.
Корсун О.М.