АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1086/15 Справа № 173/1249/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Верхньодніпровська, Дніпропетровської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.367 КК України,
- якою задоволено клопотання прокурора про закриття кримінального провадження;
За участю:

прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора про закриття кримінального провадження за обвинувальним актом старшого прокурора прокуратури Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_9 за обвинуваченням ОСОБА_7 , - закрито.
В апеляції:
Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою, прийнятою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального Закону. На думку захисту порушення кримінального провадження щодо його підзахисної- є безпідставним кримінальним переслідуванням. Вважає, що на заяві (Т.1 а.п.4) стоїть підпис не заявника ОСОБА_10 , а іншої, невідомої особи. На думку апелянта порушено принцип презумпції невинуватості щодо ОСОБА_7 , яка пережила нервові страждання та переживання, остільки даний злочин вона не скоювала. Вважає, що доводи обвинувачення були спростовані результатами судової почеркознавчої експертизи, за результатами якої стало достеменно відомо, що підписи на актах від імені обвинуваченої були виконані не нею, а іншою особою. Посилається, що кримінальне обвинувачення було висунуто ОСОБА_7 необґрунтовано, що є істотним порушенням ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає, що порушено вимоги ст.28 КПК України про розумність строків кримінального провадження, та в цей період з боку обвинувачення було залякування її, та членів родини. Сторона захисту також вважає, що порушено принцип змагальності сторін на стадії судових дебатів, оскільки судом першої інстанції не надано право виступу в дебатах а ні обвинуваченій, а ні її захиснику, не надана змога обмінятися репліками, та суд позбавив обвинувачену права на останнє слово. Захисник вважає, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , яка на його думку, не скоювала даний злочин, можливо припинити лише за реабілітуючими обставинами, оскільки в суді було доведено про необґрунтованість навіть початку кримінального переслідування відносно підзахисної, даного злочину вона не скоювала. На його думку підзахисна підлягала виправданню, але суд необґрунтовано закрив кримінальне провадження у зв`язку з декриміналізацією ч.1 ст.367 КК України.
Просить суд скасувати вказану ухвалу, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Районний суд, приймаючи вказане рішення вказав, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що вона працюючи головною медичною сестрою в Комунальному закладі «Верхньодніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги», згідно посадової інструкції, будучи службовою особою, відповідала за облік, розподіл, витрати і зберігання матеріалів та медикаментів, та при цьому скоїла злочин за наступних обставин. Відповідно до рішення Верхньодніпровської районної ради №115-8/VІ від 10.10.2011року та розпорядження голови Верхньодніпровської районної адміністрації №Р-96 від 16.03.2012 року, на виконання комплексної програми «Здоров`я нації на 2002-2012 роки» Комунальним закладом «Верхньодніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги» було отримано медикаментів для безоплатного забезпечення ветеранів Великої Вітчизняної Війни, які проживають на території району на загальну суму 25 357,43 грн. 31 січня 2013 року головним спеціалістом контрольно-ревізійного відділу при департаменті охорони здоров`я Дніпропетровської облдержадміністрації ОСОБА_11 було проведено перевірку фактичногобезоплатного забезпечення ветеранів війни медикаментами та встановлено, що згідно амбулаторних карток ветеранів війни 104 особи у період з 01 грудня 2011 року по 17 січня 2013 року взагалі не отримували ліків на виконання вказаної программи, чим були позбавлені медичної допомоги. При цьому медикаменти, які були придбані на виконання вказаної комплексної програми, станом на 29 січня 2013 року знаходилися на складі комунального закладу, що в свою чергу утворило надлишки медикаментів, придбаних за бюджетні кошти на суму 15 068,33 грн. Крім того, перевіркою встановлена наявність медикаментів, придбаних за бюджетні кошти для безкоштовного забезпечення ветеранів війни, термін придатності яких минув та які підлягали знищенню на загальну суму 3 071,36 грн.

Далі суд вказав, що органами досудового розслідування дії обвинуваченої кваліфіковані за ч.1 ст. 367 КК України, як невиконання та неналежне виконання обвинуваченою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди, яка полягає у підриві авторитету та престижу органів державної влади, порушенні охоронюваних законом прав окремих громадян, які не реалізували своє право на безоплатне отримання медикаментів.

В той же час, суд послався на те, що кваліфікація дій обвинуваченої в частині визначення шкоди, обмежується нанесенням немайнової шкоди. В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з декриміналізацією відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 367 КК України. Задовольняючи вказане клопотання, суд вказав, що оскільки дії обвинуваченої за ч.1 ст. 367 КК України, кваліфіковані за ознакою спричинення тільки немайнової шкоди, кримінальна відповідальність за які скасована Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України», який набув чинності, то кримінальне провадження підлягає закриттю. Також суд вказав, що кримінальне провадження закривається за п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, остільки набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за таке діяння.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка вважає, що є законною та обґрунтованою, її необхідно залишити без змін, а апеляцію адвоката - без задоволення; обвинувачену ОСОБА_7 ,її захисника ОСОБА_6 , які просили задовольнити вказану апеляцію, ухвалу скасувати, а матеріали направити на новий судовий розгляд, проаналізувавши доводи, викладені в апеляції та в судовому засіданні, співставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є законою, а апеляцію захисника необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду щодо необхідності закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване раніше діяння, передбачене ч.1 ст.367 КК України, належно обґрунтовано та правильно наведено в ухвалі.

Доводи апелянта про необґрунтованість закриття кримінального провадження щодо підзахисної за п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, спростовано належним посиланням суду на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» від 13.05.2014р., які відповідно були внесені до п. 3 примітки ст.. 364 КК України, яка визначає поняття «істотної шкоди» при кваліфікації злочинів, у тому числі, за ст. 367 КК України. Відповідно до цих змін «істотною шкодою» вважається лише майнова шкода. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням вказаного Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» набув чинності з 04.06.2014р., тому з цієї дати і відбулася декриміналізація злочинних діянь, які кваліфіковані, зокрема за і за ст. 367 КК України, з кваліфікуючою ознакою спричинення немайнової шкоди.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а згідно з ч. 1 ст. 5 Кримінального Кодексу України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, на день розгляду вказаного питання про закриття провадження у справі -17.04.2015 року, вже набрав чинності закон, яким фактично скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене ОСОБА_7 .. Отже районний суд правильно дійшов висновку щодо необхідності закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване раніше діяння, передбачене ч.1 ст.367 КК України.

Доводи в апеляції захисника, що районний суд не мав права закривати провадження за даною підставою, бо проти цього заперечувала, обвинувачена та апелянт, зазначаючи, що вона не винна у вчиненні інкримінованого їй злочину, не ґрунтуються на вимогах Закону, остільки в такому випадку не потрібна згода обвинуваченої, остільки злочин декриміналізовано.

Також є помилковою і думка адвоката, що закриття провадження у зв`язку з декриміналізацією не відноситься до категорії реабілітуючих обставин, остільки в ст.284 КПК України вказано про те, що в разі закриття провадження за п.п.1-4 даної статті, таке рішення вважається здійсненим за реабілітуючи ми обставинами.

Довід в апеляції захисника, що клопотання прокурором було подано на стадії судових дебатів, тому не могло бути предметом розгляду, є також невірним і не ґрунтується на вимогах Закону, остільки при виступі в дебатах прокурор обґрунтовано запропонував закрити кримінальне провадження за п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване раніше діяння, передбачене ч.1 ст.367 КК України. При цьому із журналу судового засідання вбачається, що після заявленого прокурором клопотання судом була надана можливість виказати свою думку як захиснику, так і обвинуваченій. З журналу судового засідання також вбачається, що в ході судового розгляду були ретельно досліджені всі обставини справи, перевірені заявлені клопотання та доводи обвинуваченої, захисту, в тому числі і аналогічні наведеним в апеляції.

Як видно з ухвали, судом надано оцінку доводам обвинуваченої щодо неможливості закриття провадження у зв`язку з декриміналізацією, остільки вона незгодна з закриттям за даною підставою. На думку колегії суддів, районний суд вірно обґрунтував свою позицію посиланням на п.7 ст. 284 КПК України, де вказано, що суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок (а ні закрити провадження) тільки у разі якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення) виявляються під час судового розгляду. Одночасно з цим, закриття кримінального провадження у разі якщо обвинувачений проти цього заперечує не допускається тільки з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої ст. 284 КПК України - у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, що передбачено ч. 8 ст. 284 КПК України. В зв`язку з тим, що закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 здійснювалось не з підстави звільнення її від кримінальної відповідальності (п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України), а в зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою (п.4 ч.1 ст. 284 КПК України), то згода обвинуваченої в цьому випадку не потрібна, остільки не передбачена діючим законодавством. Вказаний висновок районного суду відповідає вимогам Закону.

Посилання в апеляції захисника що в період судового розгляду з боку обвинувачення було залякування ОСОБА_7 , та членів родини, аби вона надала згоду на закриття справи за терміном давності, чи за іншою нереабілітуючою обставиною, не знайшло свого підтвердження в ході перевірки наявних матеріалів, з яких вбачається, що будь-яких заяв з цього приводу до прокуратури з боку обвинуваченої та захисту не надходило.

В ході перевірки також встановлено, що в ході судового розгляду не було допущено суттєвих порушень вимог Закону, які б слугували підставою для скасування судового рішення.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне внести уточнення в резолютивну частину ухвали стосовно підстави закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , остільки в мотивувальній частині ухвали належним чином було обґрунтовано викладено необхідність закриття кримінального провадження за п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, але в резолютивній частині про це не уточнено.

Керуючись ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 , - уточнити.

Слова: «кримінальне провадження за обвинувальним актом старшого прокурора прокуратури Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - закрити, замінити словами «кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст.367 ч.1КК України, - закрити у зв`язку з набранням чинності Закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може касаційну скаргу до вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3