АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/820/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

10 квітня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України і на наявність перешкод для відкриття апеляційного провадження апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року повернуто прокурору обвинувальний акт від 16.03.2015 року у кримінальному провадженні №0000366 від 18.02.2014 року за фактом вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27 , п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 30 травня 2015 року, включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції в частині продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 01.04.2015 року шляхом скасування або зміни запобіжного заходу ОСОБА_3 на будь-який інший не пов`язаний з позбавленням волі.

Дослідивши апеляційну скаргу, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_3 слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
За ч. 4 ст. 314 КПК України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про повернення обвинувального акту. У такому випадку в апеляційній скарзі мають бути викладені мотивування та доводи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.
При цьому, розгляд клопотання про обрання, зміну, чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого, є процесуальною дією, яку суд фактично здійснює до постановлення процесуального рішення за результатами розгляду.
Крім того, згідно з положеннями ст. 331 КПК України на суд покладається обов`язок незалежно від наявності клопотань сторін обвинувачення чи захисту розглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зі змісту ухвали суду убачається, що 01.04.2015 року в судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 звернулася з клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , оскільки не відпали ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, які були підставою для обрання такого виду запобіжного заходу.
Судом першої інстанції, 01.04.2015 року під час підготовчого судового засідання по розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , за клопотанням прокурора останнім продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30 травня 2015 року включно.

При цьому, виражаючи свою незгоду з ухвалою суду першої інстанції та оспорюючи зазначене судове рішення, захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 фактично лише порушує питання про зміну запобіжного заходу, наводячи мотиви своєї незгоди з ухвалою лише в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 . Більш того, за змістом апеляційної скарги, апелянт не заперечує проти висновків суду про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

Таким чином, захисником обвинуваченого фактично оспорюється ухвала суду лише в частині неправильного, на його думку, рішення суду щодо продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою, що в силу наведених раніше вимог КПК України не підлягає окремому апеляційному оскарженню, та заперечення проти таких рішень можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

З огляду на викладене, вважаю, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого подана на судове рішення у тій частині, яке не підлягає апеляційному оскарженню, а тому у відкритті провадження за його апеляційною скаргою слід відмовити.

Керуючись ст. 392, ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому ст. ст. 424, 426 КПК України.

Суддя
Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2