Дата документу Справа № 316/1861/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/337/15
Єдиний унікальний № 316/1861/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 122 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження № 0000502 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка - Дніпровська Запорізької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, працюючого на посаді машиніста Енергоблоку по турбіні КТЦ - 1 ДТЕК Запорізька АЕС, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 04 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження зазначає, що суд ретельно не перевірив свідчення потерпілого та свідків на предмет їх правдивості та відповідності дійсним обставинам, хоча при їх допиті виявилося, що їх покази в судовому засіданні не співпадають з тими показами, на підставі яких ОСОБА_6 було повідомлено про підозру та складено обвинувальний акт. Не надав належної уваги послідовним показанням обвинуваченого, наданих як на досудового слідстві, так і в суді стосовно того, що він не бив потерпілого та не мав наміру на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, а тілесні ушкодження у потерпілого виникли у зв`язку з тим, вони впали, при цьому потерпілий ОСОБА_9 при падінні з висоти свого зросту вдарився головою об асфальтне покриття дороги, що в свою чергу підтверджено показаннями свідка ОСОБА_10 , які було викривлено слідчим та судом. Не дав відповідної критичної оцінки показанням потерпілого ОСОБА_9 , наданим під час складення протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, допиту в якості потерпілого, а в подальшому в судовому засіданні, які суттєво різняться між собою щодо обставин вказаної події, а також неправдивим та суперечливим показанням свідка ОСОБА_11 наданим на досудовому слідстві та в суді, які до того ж суперечать показанням свідка ОСОБА_10 , суттєвим порушенням КПК України під час проведення таких слідчих дій, як впізнання особи за фотознімками (протокол від 15.07.2014 р.) та слідчого експерименту (протокол від 24.07.2014 р.) Крім того, не навів у вироку мотиви, за яких показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 не взяв до уваги, а про свідка ОСОБА_14 допитаного в судовому засіданні за ініціативою сторони захисту, який повністю спростовує обвинувачення ОСОБА_6 , зовсім забув, не проаналізувавши свідчення останнього.

Тому просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити за відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисника, прокурор, який брав участь у провадженні, просить вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , який зокрема в останньому слові, просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін; колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 04 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов ОСОБА_9 залишено без розгляду.

Згідно вироку, 11 травня 2014 року, приблизно о 00 годин 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, наніс ОСОБА_9 три удари кулаком правої руки в область голови та щелепи, після чого ОСОБА_9 втратив рівновагу та впав, вдарившись при цьому головою об асфальт. Після цього в той же день, знаходячись в під`їзді № 3 будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, наніс ОСОБА_9 удари кулаком правої руки в область правої частини голови.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: перелому тіла правої виличної кістки, перелом передньої і латеральної стінки правої гайморової пазухи, перелом бокової стінки правої орбіти, синця у виличній області справа , які згідно з висновком експерта № 121 від 24.06.2014 року не були небезпечними для життя в момент спричинення, але потягли розлад здоров`я більше, ніж двадцять один день, та кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження, та закриту черепно - мозкову травму, забій головного мозку 1 ступеню, рану тім`яної області, згідно із вищевказаним висновком експерта кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Доводи захисника про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Висновки місцевого суду про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 про те, що 10.05.2014 року він пішов на день народження подруги своєї співмешканки ОСОБА_15 квартирі була компанія, там він познайомився з обвинуваченим. Разом розпивали самогон, співали, пригощалися. Близько 23 годин стали розходитись. Компанія зупинилась біля магазину Вадим, він хотів забрати ОСОБА_16 та піти додому, вона не хотіла. Тоді він неправильно повівся, став на неї кричати та ображати словами. ОСОБА_17 за неї заступився, тоді він і його обізвав. Розізлився та пішов додому. Конфлікту, агресії до цього між ним та обвинуваченим не було. Коли він стояв біля під`їзду АДРЕСА_3 , побачив, що підійшли ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , та як з`ясувалось ОСОБА_19 . Він за ревнував ОСОБА_16 , став знову кричати на неї, обзивати нецензурно її та ОСОБА_20 , потім кинув ключі та пішов. Його наздогнав ОСОБА_17 і вдарив з спини по обличчю. Він впав, ОСОБА_17 його бив, але він не може сказати конкретно чим і як довго, бо знепритомнів. Чув як ОСОБА_18 говорила щоб ОСОБА_17 не бив. Коли він підвівся з носа і вух йшла кров, на асфальті також була кров. Він пішов до ОСОБА_21 в квартиру, вона допомогла вмитись, притуляла лід. ОСОБА_17 також заходив в квартиру, помив руки. Коли він пішов з квартири, ОСОБА_17 вийшов за ним, штовхнув в спину. Він викликав таксі і поїхав додому, але відновилась кровотеча з носової порожнини і він на таксі поїхав до приймального покою;

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що 10.05.2014 року вона була запрошена на день народження ОСОБА_13 . Там зібрались давно знайомі люди, співали, випивали, пригощались, їй подзвонив співмешканець ОСОБА_9 , вона, спросивши дозволу у ОСОБА_13 , запропонувала йому прийти на святкування дня народження. Коли стали розходитись, вся компанія зупинилась біля магазину Вадим. ОСОБА_9 наполягав їй йти додому, при цьому обзивав нецензурними словами. За неї заступився ОСОБА_17 , якого вона знає біля 20 років. ОСОБА_22 розізлився та пішов. Вона попросила ОСОБА_20 та ОСОБА_23 провести її додому. Коли підійшли до 3 під`їзду будинку АДРЕСА_2 , вона побачила що там стоїть ОСОБА_22 , який став погано говорити про неї та про ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_22 розвернувся і пішов в бік 4 під`їзду. ОСОБА_17 пішов за ним. На деякий час вона відволіклась, але почула глухі удари, коли подивилась в їх бік, побачила, що між ними щось відбувається. ОСОБА_22 лежав на асфальті, ОСОБА_17 його бив, вона крикнула йому щоб не бив, коли підбігла ближче побачила розбите обличчя в районі ока у ОСОБА_24 , лужу крові на асфальті. ОСОБА_17 на асфальт не падав, руки в нього були в крові, інших осіб в цей час біля ОСОБА_20 та ОСОБА_24 не було. Освітлення було достатнє від ламп на 3 та 4 під`їздах. Вона допомогла ОСОБА_25 дійти до її квартири, при цьому ОСОБА_17 не допомагав вести ОСОБА_26 квартирі вона витерла обличчя потерпілого, прикладала лід. ОСОБА_17 помив руки, сказав, що викличе міліцію. Зі свого телефону робив кудись дзвінки, але сказав, що не додзвонився. ОСОБА_22 пішов з її квартири, за ним ОСОБА_27 . Вона залишилась вдома і що відбувалось далі не знає;

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 про те, що точної дати він не пам`ятає, але було тепло всі ходили в літньому одязі, близько 00 годин він повертався з дачі додому. Йшов через місто додому в районі будинку АДРЕСА_2 біля 3-4 під`їзду, він спочатку почув шум, жіночий крик, звернув увагу, що стояли троє: два чоловіки і жінка. Чоловіки штовхали один одного, жінка бігала кругом них і щось кричала. Потім він оглянувся і побачив, як обвинувачений, якого він впізнає в залі судового засідання, кулаком наносить людині, яка лежала на асфальті удари по голові. Скільки ударів наніс не пам`ятає, після чого пішов далі. На запитання учасників процесу показав, що колись мав проблеми з законом. Раніше був судимий, деколи його визивають оперативники. Коли черговий раз прийшов в міліцію, його спитали, що нового чув, бачив в місті, він розповів про бійку. Так він став свідком по даній справі. За давністю часту багато чого забув і деталізувати пояснення не може.

- висновком експерта № 121 від 24.06.2014 року (т. 1 а.п. 1-2), згідно з яким по даним медичної документації у гр. ОСОБА_28 , мала місце черепно - мозкова травма, забій головного мозку 1 ст., закритий оскольчатий перелом кісток обличчя черепа, пара

орбітальна гематома справа, рана теменної області. Перелом тіла правої виличної кістки, перелом передньої і латеральної стінки правої гайморової пазухи, перелом бокової стінки правої орбіти, крововилив у виличній області справа, не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли розлад здоров`я більше, ніж двадцять один день, та кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження, та закриту черепно - мозкову травму, забій головного мозку 1 ступеню, рану тім`яної області, згідно із вищевказаним висновком експерта кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- показаннями у судовому засіданні експерта ОСОБА_29 про те, що він робив висновок щодо тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 . Висновки експертизи підтвердив. На запитання учасників процесу показав, що тілесні ушкодження описані в експертизі № 121 від 24.06.2014 року могли бути спричинені потерпілому коли б він міг знаходитися в любому положенні і виникли вони від дії тупого твердого предмета в область голови і в строк, який вказав потерпілий;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.07.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_9 з фототаблицею (т. 1 а.п. 53-61), відповідно до якого потерпілий показав і розказав, за яких обставин обвинувачений завдав йому тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.07.2014 року з фототаблицею за участю свідка ОСОБА_11 , який розказав і показав місце, де обвинувачений наносив удари потерпілому не менше трьох ударів в голову, після того той упав і вдарився головою об асфальт. Дані обставини відбулись біля будинку № 28 по пр. Будівельників 11.05.20014 року (т. 1 а.п. 75-81);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.07.2014 року (т. 1 а.п. 71-74), згідно з яким свідок ОСОБА_11 11.05.2014 року близько 00 годині проходячи біля будинку № 28 по пр. Будівельників в м. Енергодарі бачив чоловіка, який наносив удари іншому. Чоловіка, який наносив удари, він впізнав по статурі, зачісці, ним виявився ОСОБА_6 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.07.2014 року з фототаблицею за участю свідка ОСОБА_10 , яка розказала і показала як почула глухі удари в тій стороні куди пішли потерпілий і обвинувачений, коли обернулась, то побачила лежачого на асфальті потерпілого. Крикнула обвинуваченому, щоб не бив, коли підбігла побачила лужу крові на асфальті, та розбите обличчя потерпілого (т. 1 а.п. 82-88).

Колегія суддів вважає, що показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 експерта ОСОБА_29 , протоколи слідчих дій та висновки експерта є достовірними та співпадають між собою, як в деталях, так і в цілому, щодо обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. У цих осіб немає підстав для обмовлення останнього, а тому ці докази обґрунтовано були покладені районним судом в основу обвинувального вироку.

Доводи захисника про те, що районний суд безпідставно поклав в основу обвинувального вироку суперечливі та неконкретизовані показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зокрема не надав відповідної критичної оцінки показанням потерпілого ОСОБА_9 , наданим під час складення протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, допиту в якості потерпілого, а в подальшому в судовому засіданні, які суттєво різняться між собою щодо обставин вказаної події, а також неправдивим та суперечливим показанням свідка ОСОБА_11 наданим на досудовому слідстві та в суді, які до того ж суперечать показанням свідка ОСОБА_10 , а також суттєвим порушенням КПК України під час проведення таких слідчих дій, як впізнання особи за фотознімками (протокол від 15.07.2014 р.) та слідчого експерименту (протокол від 24.07.2014 р.), є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно до ч. 1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що із матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у судовому засіданні дали показання щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає ці показання в цілому, несуперечливими та конкретними, тобто належними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), та які у сукупності з іншими доказами, зокрема з протоколами слідчих дій та висновками експерта, свідчать про те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 умисно завдав потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При цьому деякі розбіжності щодо викладання потерпілим ОСОБА_9 та свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розвитку подій та послідовності дій учасників конфлікту зумовлені особистим сприйняттям кожним із них тих моментів, які вони спостерігали з різних місць та в нічний час, властивістю людської пам`яті (з моменту вчинення злочину та розгляду кримінального провадження минуло багато часу), а тому відсутні підстави для визнання показань цих осіб недостовірними. Голослівними є також доводи захисника про те, що під час проведення таких слідчих дій, як впізнання особи за фотознімками (протокол від 15.07.2014 р.) та слідчого експерименту (протокол від 24.07.2014 р.), істотно були порушенні вимоги кримінального процесуального закону, оскільки ці слідчі дії виконані у відповідності до вимог ст. ст. 104, 223, 228, 240 КПК України.

Не спростовують висновків суду і доводи захисника про те, що під час складення протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення потерпілий ОСОБА_9 вказав, що його побили невідомі, а також те, що свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні не давала показань про те, що вона бачила, як обвинувачений ОСОБА_6 бив потерпілого ОСОБА_9 , оскільки, по-перше, потерпілий в судовому засіданні пояснив, що в міліції сказав неправду, так як хотів зберегти відносини з ОСОБА_10 , а тому не хотів поганого для її друзів, а по-друге, свідок ОСОБА_10 під час слідчого експерименту, в присутності понятих, зокрема розповіла, що вона почула глухі удари в тій стороні куди пішли потерпілий і обвинувачений, коли обернулась, то побачила лежачого на асфальті потерпілого. Крикнула обвинуваченому, щоб він не бив, коли підбігла, то побачила лужу крові на асфальті, та розбите обличчя потерпілого.

Колегія суддів вважає також необґрунтованими доводи захисника про те, що показаня вищевказаних осіб в судовому засіданні не співпадають з тими показами, на підставі яких ОСОБА_6 було повідомлено про підозру та складено обвинувальний акт, оскільки згідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає також необґрунтованими доводи захисника і про те, що місцевий суд не навів у вироку мотивів, за яких показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 він не взяв до уваги, оскільки свідок ОСОБА_13 не був очевидцем спричинення потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесного ушкодження. Що стосується показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 зокрема про те, що вони не бачили як ОСОБА_6 наносив удари потерпілому ОСОБА_9 , то колегія суддів відноситься до цих показань критично, так як перший є кумом, а другий знайомий обвинуваченого, а тому вони заінтересовані, щоб той не був притягнутий до кримінальної відповідальності. При цьому колегія суддів звертає увагу на протиріччя в показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_14 , якщо перший пояснив в судовому засіданні, що потерпілий впав на нього, то останній, навпаки, показав, що ОСОБА_6 впав на потерпілого.

Таким чином, доводи захисника про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, є необґрунтованими, а дії останнього правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 1 ст. 122 КК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання відповідно до вимог ст. ст. 65, 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 04 грудня 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді: