№ 1-кп/269/252/2013
В И Р О К

іменем України

20 грудня 2013 року Совєтський районний
суд м.Макіївки Донецької області у
складі:

головуючого судді
Мельника Ю.А.

при секретарі
Кондратьєвій І.О.

за участю прокурора
Іграка С.В.

потерпілої
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі в м. Макіївка
кримінальне провадження № 0001411
стосовно обвинуваченого

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Макіївки, громадянина України,
українця, із середньою освітою, не
одруженого, маючого на утриманні двох
неповнолітніх дітей, не працюючого,
раніше судимого: 09.03.1993 року Гірницьким
районним судом м.Макіївки за ст. 140 ч.3 КК
України до 3 років позбавлення волі з
випробувальним строком на 2 роки, 28.12.1994
року Старобешевським районним судом за
ст.ст. 94, 43 КК України до 10 років
позбавлення волі, 23.05.2008 року
Совєтським районним судом м.Макіївки
за ст. 121 ч.1 КК України до 5 років
позбавлення волі, 14.11.2011 року
звільнився умовно-достроково на 1 рік 7
місяців 20 днів, який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, -

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.
185 КК України;

В С Т А Н О В И В :

08 серпня 2013 року о 01.30 годин,
обвинувачений ОСОБА_2, знаходячись за
адресою: АДРЕСА_1, побачив на лавочці
мобільний телефон «LG-Т370», який
належить ОСОБА_1. В цей час у
обвинуваченого ОСОБА_2 виник злочинний
намір, направлений на заволодіння
вищевказаним майном. Реалізуючи свій
злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_2,
знаходячись у стані алкогольного
сп'яніння та скориставшись тим, що за
його діями ніхто не спостерігає, діючи
умисно, незаконно, з корисливих
мотивів, з метою здобуття наживи,
шляхом вільного доступу, повторно,
таємно викрав мобільний телефон
«LG-Т370», вартістю 551 гривень 70 копійок, у
якому знаходились дві сім-картки
мобільних операторів «МТС», та «ЛАЙФ»,
та карта пам'яті на 2Гб, котрі
матеріальної цінності для потерпілої
не становлять. З викраденим майном
обвинувачений ОСОБА_2 з місця вчинення
кримінального правопорушення зник,
розпорядившись викраденим майном на
свій розсуд, чим спричинив потерпілій
ОСОБА_1 матеріальну шкоду на суму 551
гривень 70 копійок.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_2 вину за ч.2 ст. 185
КК України визнав повністю і пояснив,
що 07.08.2013 року ввечері приїхав з роботи
додому в Совєтський район м.Макіївки в
с. Об'єднане, з друзями вжив декілька
пляшок пива, десь о 20.00-21.00 години до
нього підійшла потерпіла ОСОБА_1,
проживає в сусідньому домі, попросила
грошей. Коли підійшов до свого будинку
АДРЕСА_1 побачив, що потерпіла ОСОБА_1
свариться зі своєю подругою. Піднявся
до себе в квартиру, зі знайомив вжив
знову декілька пляшок пива. Вночі
вийшовши у двір будинку, побачив біля
лавки мобільний телефон «LG», сенсорний,
бордового кольору. Спробував його
виключити, потім поклав до своєї
кишені. Діждавшись знайомого, він разом
з ним поїхали до банкомату в м-ні
«Зелений» та продовжили вживати
алкогольні напої. Повернувшись додому,
телефон кинув до коробки з пилососом.
Через два-три дні зустрів потерпілу, за
телефон останній нічого не сказав. За
телефон забув. Через тиждень до нього
прийшов знайомий ОСОБА_3 та попросив
пилосос. Коли він побачив в коробці
телефон, запропонував купити телефон
за 500 гривень в розстрочку. Він продав
ОСОБА_3 телефон, через деякий час до
нього приїхали співробітники міліції
та стали питати про телефон. У скоєному
щиро кається.

Крім повного визнання своєї провини і
свідчень, винність обвинуваченого
ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого йому
злочину підтверджується поясненнями
потерпілої, свідків.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні
пояснила, що 07.08.2013 року разом з поругою
ОСОБА_4 була у знайомих. Повертаючись
додому вночі 08.08.2013 року 01.30 годині біля
будинку АДРЕСА_1, зупинились на лавочці,
на декілька хвилин відійшли від лавки,
коли повернулись, то вона зрозуміла, що
в неї немає телефону. Спробували
подзвонити на телефон, проте мобільний
телефон був вимкнутий. Телефон був
марки «LG-Т370» сенсорний,
темно-бордового кольору. На наступний
день звернулась до міліції з заявою,
через три дні, побачивши
обвинуваченого спитала за телефон,
проте останній нічого їй не відповів. В
наступний час їй все повернуто, ніяких
матеріальних претензій до
обвинуваченого вона не має.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснив, що дійсно в серпні 2013 року
придбав у обвинуваченого мобільний
телефон марки «LG-Т370» сенсорний,
темно-бордового кольору. Обвинувачений
повідомив, що цей телефон він знайшов.
Коли він став користуватись телефоном
за призначенням, до нього приїхали
співробітники міліції, які повідомили
про крадіжку телефону.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 пояснила, що дійсно вночі з
07.08.2013 року по 08.08.2013 рік у її подруги
ОСОБА_1 зник мобільний телефон марки
«LG-Т370» сенсорний, темно-бордового
кольору. В цей час вони разом
перебували біля будинку АДРЕСА_1. До
цього інциденту бачили обвинуваченого.

Крім повного визнання своєї провини і
свідчень, винність обвинуваченого
ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого йому
кримінальному правопорушенні
підтверджується наданими стороною
обвинувачення іншими письмовими
доказами.

До них відносяться: витяг з
кримінального провадження №0001411,
заява потерпілої ОСОБА_1 про вчинений
злочин, протокол огляду місця події від
09.08.2013 року, довідка про вартість
мобільного телефону, протокол місця
події від 18.09.2013 року, висновок судової
товарознавчої експертизи №713 від 20.09.2013
року, протокол проведення слідчого
експерименту від 25.09.2013 року, .

Сукупність доказів, що узгоджуються
між собою дають суду підстави
кваліфікувати дії обвинуваченого
ОСОБА_2 за ст. 185 ч.2 КК України як таємне
викрадення чужого майна (крадіжка),
вчинене повторне.

До закінчення судового розгляду
кримінального провадження від
учасників розгляду провадження :
потерпілої та обвинуваченого, -
надійшла угода про примирення.

Згідно даної угоди обвинувачений
ОСОБА_2 повністю визнав свою
винуватість у вищезазначеному діянні.
Між сторонами досягнуто згоду на
призначення покарання ОСОБА_2 за ч.2
ст.185 КК України у вигляді 2 років
позбавлення волі, із застосуванням ст.
75 КК України обвинуваченого звільнити
від відбування основного покарання та
на підставі ст. 76 КК України покласти
обов'язок виконувати наступні
обов'язки: не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти КВІ про зміну місця
проживання, періодично з'являтись в КВІ
для реєстрації строком на 1 рік. В угоді
зазначено наслідки укладення та
затвердження угоди, наслідки
невиконання угоди.

В судовому засіданні обвинувачений
вину у скоєній крадіжки визнав
повністю та просив суд затвердити
укладену угоду про примирення з
потерпілою, повністю погоджуючись з
визначеною в ній мірою покарання.

Потерпіла ОСОБА_1 просила суд
затвердити укладену нею угоду про
примирення з обвинуваченим.

Прокурор вважає, що укладена угода про
примирення відповідає вимогам закону
та інтересам суспільства, не порушує
інтереси сторін, а тому може бути
затверджена судом.

Розглянувши питання затвердження
угоди про примирення, суд дійшов
наступного висновку.

Відповідно до п.1 ст.468 КПК України у
кримінальному провадженні може бути
укладено угоду про примирення між
потерпілим та підозрюваним чи
обвинуваченим.

В ч.3 ст.469 КПК України передбачено, що
угода про примирення може бути
укладена у провадженні щодо злочинів
невеликої чи середньої тяжкості.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні
якого ОСОБА_2, визнав себе винуватим,
відповідно до ст.12 КК України є
злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом з'ясовано, що
обвинувачений ОСОБА_2 цілком розуміє
права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України,
наслідки укладення та затвердження
даної угоди, передбачені ст.473 КПК
України, характер обвинувачення, вид
покарання, а також інші заходи, які
будуть застосовані до нього у разі
затвердження угоди судом. Також, суд
переконався, що потерпіла ОСОБА_1
розуміє наслідки затвердження угоди,
передбачені ст.473 КПК України.

На підставі викладеного суд з'ясував,
що укладення угоди сторонами є
добровільним, тобто не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз або наслідком обіцянок чи дій
будь-яких інших обставин, ніж ті, що
передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної
угоди відповідають вимогам КПК України
та КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов до
висновку про можливість затвердження
угоди про примирення від 20.12.2013 року і
призначення обвинуваченому ОСОБА_2
узгодженої сторонами угоди міри
покарання.

Запобіжний захід відносно
обвинуваченого не обирався.

Речовий доказ: мобільний телефон марки
«LG-Т370» сенсорний, темно-бордового
кольору, переданий на збереження
потерпілій ОСОБА_1, після набрання
вироком законної сили підлягає
залишенню останній по приналежності.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про примирення від 20
грудня 2013 року, укладену між
обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілою
ОСОБА_1

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та
призначити узгоджене сторонами угоди
про примирення покарання у вигляді 2
(двох) років позбавлення волі.

У відповідності ст.ст.75, 76 КК України
звільнити ОСОБА_2 від відбування
покарання з випробуванням на 1 (один)
рік, поклавши на нього обов'язки: не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти органам
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання, роботи
періодично з'являтися для реєстрації
до органів кримінально-виконавчої
інспекції.

Речовий доказ: мобільний телефон марки
«LG-Т370» сенсорний, темно-бордового
кольору, переданий на збереження
потерпілій ОСОБА_1, після набрання
вироком законної сили залишити
останній по приналежності.

На вирок може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду Донецької
області протягом 30 днів з дня його
проголошення через Совєтський
районний суд м. Макіївки Донецької
області.

Суддя
Ю. А. Мельник