Справа № 375/445/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/784/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 23.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
23 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000500 за апеляційними скаргами обвинуваченого та захисника на вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 19 травня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області; мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, останній раз 29 грудня 2011 року Погребищенським райсудом за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого на підставі ухвали Піщанського райсуду Вінницької області від 12 червня 2014 за ст.2 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 19 квітня 2014,

засуджено ч. 1 ст. 121 КК України і призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі; постановлено стягнути на користь ОСОБА_9 13 710 грн. 28 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди, а всього 63 710 грн. 28 коп.,

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до вироку суду, 18 жовтня 2014 року обвинувачений разом зі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 перебував у орендованому будинку в АДРЕСА_2 , де святкували день народження ОСОБА_15 . Біля 23 години чоловік ОСОБА_15 ОСОБА_16 зателефонував дружині ОСОБА_15 і намагався з нею переговорити, але ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та інші почали по телефону заспокоювати його, а потім почали нецензурно ображати.

Почувши вказані розмови, ОСОБА_16 взяв з собою брата дружини ОСОБА_17 , його знайому та попрохав сусіда потерпілого ОСОБА_9 належним тому автомобілем поїхати з с. Телешівка в смт. Рокитне забрати ОСОБА_15 з дітьми.

Біля 01 години 19 жовтня 2014 року вказані особи приїхали до будинку АДРЕСА_2 , де зайшли в будинок і почали з`ясовувати у присутніх, що вони там святкують і де діти. При цьому ОСОБА_17 вдарив кулаком обвинуваченого по обличчю, після чого ОСОБА_11 та обвинувачений вибігли з будинку і ОСОБА_7 , взявши в руки дерев`яну палицю, яку знайшов під будинком, став за будинком. В цей час потерпілий ОСОБА_9 вийшов з будинку і пішов в напрямку машини, яка стояла за ворітьми двору. Побачивши останнього, обвинувачений, з метою спричинення тілесних ушкоджень, без наявних на те причин чи загроз життю, вибіг з-за рогу будинку, підбіг до потерпілого та наніс умисний удар по голові, спричинивши забійну рану в тім`яній області голови; забійну рану на верхньому віці лівого ока; крововиливи на віках обох очей; саден на вилиці справа; тяжку відкриту черепно-мозкову травму з переломом кісток склепіння і основи черепа; перелом кісток лицьового скелета; забій головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи №8 Д від 06 березня 2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений просить скасувати вирок Рокитнянського районного суду від 19 травня 2015 року, застосувати щодо нього ст. 69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги ті обставини, що йому загрожувала небезпека фізичної розправи з боку потерпілого, який створив конфліктну і провокаційну ситуацію, внаслідок якої він був змушений вжити мір самозахисту.

- захисник просить вирок Рокитнянського районного суду від 19 травня 2015 року змінити, пом`якшивши призначене ОСОБА_7 покарання та застосувати щодо нього ст. 69 та 75 КК України, тобто призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням; зменшити суми стягнення заподіяної матеріальної шкоди, виключивши суми на придбання продуктів харчування згідно чеків, поданих до позовної заяви, до суми 10 947 грн. (затрати на придбання ліків). Дану позицію обґрунтовує тим, що міра покарання за вироком суду першої інстанції не відповідає обставинам вчинення злочину та особі обвинуваченого, при постановлені вироку не враховано поведінку самого потерпілого в ситуації, що склалася. Обвинувачений не заперечує факт вчинення злочину, як під час досудового, так і під час судового слідства свою вину визнав повністю, сприяв розкриттю злочину, заявлений цивільний позов визнав повністю, що, на думку апелянта, дає підстави для застосування ст.ст. 69 та 75 КК України. Захисник вказує, що стосовно заявленого цивільного позову, то суд мав би задовольнити лише витрати на лікування, а не на придбання продуктів харчування.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який в дебатах та останньому слові підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника та просив пом`якшити йому покарання; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку та вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України.

Винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні є доведеною та підтверджується як визнавальними показаннями самого ОСОБА_7 , так і дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

-показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 .. ОСОБА_12 , які пояснили, що 18 жовтня 2014 року дійсно мав місце конфлікт, під час якого обвинувачений, наздоганяючи потерпілого, ззаду наніс останньому удар дерев`яною палицею по голові;

-карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону 19 жовтня 2014 року о 01 годині 15 хвилин, згідно якого до приймального відділення Рокитнянської ЦРЛ доставлений ОСОБА_9 /а.п. 7/;

-висновком судово-медичної експертизи №8 Д від 06 березня 2015 року, яким встановлено, що у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження: забійна рана в тім`яній області голови; забійна рана на верхньому віці лівого ока; крововиливи на віках обох очей; садна на вилиці справа; тяжка відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток склепіння і основи черепа; перелом кісток лицьового скелета; забій головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи могли утворитися в строк і при обставинах, вказаних в постанові (від куска деревини) і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння /а.п. 20-21/;

-протоколом слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_7 , який на місці розповів та показав про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення /а.п. 113-119/.

Що стосується посилання захисника та обвинуваченого на суворість призначеного ОСОБА_7 покарання, то частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Положеннями ч. 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.

З матеріалів провадження вбачається, що при призначенні обвинуваченому покарання судом першої інстанції було враховано обставини, які пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання. Інших обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, судом не встановлено.

Окрім того, судом було взято до уваги протиправну поведінку потерпілого, яка викликала конфліктну ситуацію з подальшими наслідками у вигляді спричинення йому обвинуваченим умисного тяжкого тілесного ушкодження.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив особу обвинуваченого, зокрема, той факт, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Погребищенського районного суду Вінницької області / а.п. 125-126/ та вірно дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.

З приводу аргументів обвинуваченого щодо вжиття мір самозахисту, то колегія суддів зазначає, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, в момент заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, обвинувачений не мав ніякої реальної загрози для свого життя та здоров`я, оскільки, як було встановлено слідством та судом, обвинувачений чекав потерпілого за рогом будинку з дерев`яною палицею в руці і після того, як потерпілий вийшов з будинку та направився до воріт, наздогнав його та наніс удар ззаду по голові. Агресивна поведінка ОСОБА_7 в даному випадку може свідчити про його суспільну небезпеку.

Крім того слід зазначити, що посилання обвинуваченого на наявність в нього тілесних ушкоджень не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи захисника щодо зменшення суми стягнення матеріальної шкоди на користь потерпілого.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 1 статті 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. У ч. 5 вищенаведеної статті вказано, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України; якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Так, згідно із положеннями ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що не всі понесені потерпілим витрати є вмотивованими і такими, що перебувають у причиново -наслідковому зв`язку із вчиненим щодо нього кримінальним правопорушенням, тому розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, має бути зменшений.

Зокрема, до позовної заяви надані чеки про придбання продуктів харчування, а також книжок, шоколаду коньяку та іншого, що не входить в перелік посиленого харчування, яке відповідно до законодавства має ґрунтуватися на лікарському висновку.

Разом з тим, захисником нічим не вмотивовано розмір витрат які, на його думку, підлягають стягненню з обвинуваченого, зокрема, не надано жодних розрахунків на обґрунтування суми у розмірі 10 947 грн.

Враховуючи викладене, апеляційний суд, перевіривши надані чеки, провів розрахунки, відповідно до яких, витрати, що підлягають відшкодуванню, в якості матеріальної шкоди потерпілому, складають 11 139 грн. 39 коп., а тому сума матеріальної шкоди підлягає зменшенню, в зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення.

Наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 19 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 , в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди змінити, зменшивши суму відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 11 139 грн. 39 коп. матеріальної шкоди.

В решті вирок залишити без змін.

Судді : підписи

З оригіналом згідно: Суддя: ОСОБА_2