Справа № 456/4987/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/406/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів апеляційного судуОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5

у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001828 від 03 жовтня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, за участі

прокурораОСОБА_7 ,
обвинуваченоїОСОБА_8
та її захисникаОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_10 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2015 року,-

встановила:
вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2015 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Великий Бичків Рахівського району, Закарпатської області, українку, громадянку України, з неповною середньою освітою, неодружену, не працюючу, інваліда ІІ групи, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше неодноразово судиму, останній раз, 29.10.2014 року вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі, судимість не знята та не погашена,

визнано винною за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань до призначеного судом покарання за даним вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.10.2014 року у виді 2-ох місяців обмеження волі, що відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 1-му місяцю позбавлення волі, і остаточно визначено обвинуваченій ОСОБА_11 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 суд першої інстанції постановив рахувати з моменту фактичного її затримання - з 04 грудня 2014 року. Вироком суду запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою, обвинуваченій ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Судом першої інстанції також вирішено питання з речовими доказами та стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_10 судові витрати в сумі 196,56 грн.
Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2015 року обвинувачена ОСОБА_12 визнана винною і засуджена за те, що вона 02 жовтня 2014 року близько 22.00 год. за попередньою змовою, групою осіб, невстановлених під час досудового розслідування, перебуваючи на проспекті Чорновола, 1, у м. Стрию Львівської області, повторно, відкрито викрали зі штанів та куртки потерпілого ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Самсунг SGH-Е250» вартістю 160 грн., разом з картою флеш-пам`яті, об`ємом 2 Гб, вартістю 70 грн. та стартовим пакетом мобільного оператора зв`язку «Київстар», вартістю 15 грн., а також грошові кошти в сумі 50 грн., тим самим заподіявши потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 295 грн.

Не погоджуючись з вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2015 року, обвинувачена ОСОБА_12 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та постановити новий, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи допустив однобічність та неповноту судового слідства, при цьому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання.

В обґрунтуванні апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_12 зазначає, що вона не вчиняла інкримінованого їй злочину, а судом також не було враховано те, що вона є інвалідом ІІ групи із захворювання на туберкульоз.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_14 та її захисника адвоката ОСОБА_15 про визнання своєї вини обвинуваченою та пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання, думку прокурора про відмову в задоволенні апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_10 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З показань неповнолітніх свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , допитаних в суді першої інстанції убачається, що 02 жовтня 2014 року близько 22.00 год. до них підійшла ОСОБА_12 і запропонувала їм купити у неї мобільний телефон за 50 грн., однак у них грошей не було і вони запропонували їй продати цей телефон його братові ОСОБА_18 , яка в цей же день і купила цей мобільний телефон в ОСОБА_10 та який був вилучений у ОСОБА_18 за місцем її проживання працівниками міліції 03.10.2014 року відповідно до протоколу огляду місця події.

Показання неповнолітніх свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_19 підтверджують показання потерпілого ОСОБА_13 про те, що обвинувачена ОСОБА_12 02 жовтня 2014 року близько 22.00 год., за попереднім зговором групи осіб, відкрито заволоділа його мобільним телефоном марки «Самсунг SGH-Е250» вартістю 160 грн., разом з картою флеш-пам`яті, об`ємом 2 Гб, вартістю 70 грн. та стартовим пакетом мобільного оператора зв`язку «Київстар», вартістю 15 грн., а також грошовими коштами в сумі 50 грн., а всього на суму 295 грн.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_12 визнала свою вину у вчиненому і просила пом`якшити призначене їй покарання.

Таким чином, на думку колегії суддів, вина обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їй злочину повністю доведена доказами, дослідженими судом першої інстанції та показаннями обвинуваченої ОСОБА_10 в засіданні апеляційного суду про визнання нею своєї вини.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано не взяв до уваги покликання обвинуваченої ОСОБА_10 про відсутність слідів її пальців на вилученому телефоні та про процесуальні порушення слідчого під час досудового розслідування, оскільки вони спростовуються доказами дослідженими судом і направлені на уникнення кримінальної відповідальності обвинуваченою за скоєне.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та сукупності доказів, досліджених судом першої інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано і підставно дійшов висновку, що обвинувачена ОСОБА_12 своїми умисними діями вчинила відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, за попередньою змовою групою осіб, та правильно кваліфікував її дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_10 , суд першої інстанції, на думку колегії суддів, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів, данні про особу, зокрема те, що вона неодноразово судима, є хворою (туберкульоз) та дійшов правильного висновку, що обвинуваченій ОСОБА_10 необхідно призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Таким чином, на думку колегії суддів, в задовольненні апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_10 необхідно відмовити, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано вирішив долю речових доказів на підставі ст. 100 КПК України та правильно стягнув з обвинуваченої ОСОБА_10 судові витрати в сумі 196,56 грн.

Керуючись ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:
відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_10 , а вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2015 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвалу можна оскаржити в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 місяців після її проголошення.
Судді:
підпис підпис підпис
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Копія відповідно до оригіналу.
Суддя апеляційного суду ОСОБА_20 .

Ухвала вступила в законну силу «09» червня 2015 року.

Копію виготовлено «___» ___________ 2015 року

Помічник судді ОСОБА_21