Справа № 696/956/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року м. Кам`янка
Кам`янський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янка Черкаської області кримінальне провадження № 0000014 від 07.04.2015 року з обвинувальним актом, що надійшов 01 липня 2015 року від військового прокурора Черкаського гарнізону відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України, -

встановив :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являючись військовослужбовцем військової частини польова пошта В НОМЕР_1 у військовому званні солдата, призваним на військову службу під час мобілізації згідно із Указом Президента України № 454 від 06.05.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 1240-VII від 06.05.2014 року, 28 жовтня 2014 року, діючи умисно, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст. 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року та ст..ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року без поважних на те причин, не прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_2 та у подальшому у період з 28.10.2014 року по 07.11.2014 року, тобто понад десять днів, постійно перебував за межами частини у АДРЕСА_1 , офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 03.06.2015 року, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочину, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе.

Дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять днів, але не більше місяця, вчиненого військовослужбовцем (крім строкової служби).

26.06.2015 року між старшим прокурором військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі його захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України в обсязі підозри, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 407 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн.

ОСОБА_4 із запропонованим видом та мірою покарання згоден, кошти для сплати штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян має.

У судовому засіданні обвинувачений вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені судом в ході судового засідання. Також в судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав судові згоду на призначення узгодженого покарання.

На підставі пояснень обвинуваченого, суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, а шкода завдана лише державним та суспільним інтересам. Згідно ч. 5 ст.469 КПК України , угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Під час перевірки угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 26 червня 2015 р., встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст. 474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять днів, але не більше місяця, вчиненого військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Так ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, віднесений до категорії середньої тяжкості. ОСОБА_4 . Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення зі зізнанням. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене з ОСОБА_4 покарання у виді штрафу відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України, а ОСОБА_4 в судовому засіданні однозначно заявив, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, в т.ч. по сплаті штрафу.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст 474 КПК України суд, враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно ст 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 122, 124, 373, 374, 468-470,472-476 Кримінального процесуального кодексу України та на підставі ч. 2 ст.263 КК України суд, -

ухвалив :
Затвердити угоду від 26 червня 2015 року про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Початок відбування покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя