Справа №1-175/10 01.07.2010 01.07.2010 01.07.2010
Справа № 11-405/2010р. Головуючий І-ї інстанції
Категорія: ст.185 ч.2 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Царюка В.В.

суддів: Войтовського С.А., Маркової Т.О.

за участю прокурора: Данчука В.М.

засудженого: ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимий: 1) 08.01.2002р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; 2) 04.11.2002р. цим же судом, за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнився 02.04.2005р. умовно-достроково; 3) 14.01.2009р. цим же судом за ч.1 ст. 186 КК України на 2 роки позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

засуджений за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, шляхом частково складення покарань остаточно призначено 3 роки позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за те, що 08.09.2009 року приблизно о 00.10год., знаходячись в стані алкогольного спяніння та перебуваючи на майданчику бару «12 місяців», розташованого по пр. Миру біля зупинки громадського транспорту вул. Васляєва в м. Миколаєві, таємно викрав мобільний телефон»Сіменс АХ 72» з сім-картою, який належав ОСОБА_4, спричинивши йому матеріальну шкоду на суму 160 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить перекваліфікувати його дії або помякшити призначене покарання, а також зарахувати в строк покарання строк перебування під вартою з 30.09.2008р. по 14.01.2009р. за попереднім вироком від 14.02.2009р.

Заперечує вчинення крадіжки, стверджує, що попросив мобільний телефон потерпілого, щоб зателефонувати своїй дівчині. Під час розмови між ним та його дівчиною виникла суперечка, внаслідок чого він з осереддя викинув телефон у траву, про що повідомив, повернувшись, потерпілому. В подальшому, в присутності працівників міліції, мобільний телефон потерпілого був виявлений саме там, де він ( ОСОБА_3І.) його викинув. Стверджує, що умислу на вчинення крадіжки не мав. Дати первинні показання його змусили працівники міліції, які також змусили написати заяву потерпілого.

Просить врахувати знаходження на утриманні хворої матері, яка знаходиться у нього на утримання, відсутність батька.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_3 на підтримку апеляції, думку прокурора про залишення вироку без зміни, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволення на таких підставах.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині відповідає фактичним обставинам та ґрунтується на зібраних у справі доказах, які судом перевірені.

В судовому засіданні засуджений вину в інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що увечері 08.09.2009 року знаходився в барі «12 місяців», звідки дзвонив своїй дівчині. Розмовляючи з нею вони посварилися. Через деякий час він знову подзвонив їй, але вона не відповіла на його дзвінок. Тоді він спросив «У кого є «Лайф». Потерпілий дав йому свій телефон. В барі було шумно, тому він з телефоном вийшов на вулицю, щоб подзвонити своїй дівчині. В розмові вони знову посварилися, він рознервувався и викинув телефон. Визнає, що взяв у потерпілого телефон, однак вказує, що вкрасти телефон не хотів.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що дійсно ОСОБА_3 взяв у нього телефон, але після того як він подзвонив, телефон йому не повернув. Телефон знайшли працівники міліції у траві біля бару.

Згідно даним протоколу огляду місця події від 07.09.2009 року біля ларька прийому скла, який розташований по вул. Ізмалкова в м. Миколаєві навпроти будинку по пр. Мира,42, біля лівої сторони в траві знайдено мобільний телефон «Сіменс» чорного кольору у виключеному стані. (а.с.3-5)

Допитаний в ході досудового слідства свідок ОСОБА_5, які судом перевірені, поясняв, що він разом із потерпілим ОСОБА_4 у вересні 2009 року знаходились в барі «12 місяців». До них за столик підсів ОСОБА_3 і попросив у ОСОБА_4 телефон щоб подзвонити та вийшов із бару. Через деякий час ОСОБА_3 повернувся, але телефон ОСОБА_4 не ввідав. ОСОБА_4 почав вимагати, щоб ОСОБА_3 повернув телефон, а потім звернувся до міліції.

Крім цього, свідок пояснив, що коли ОСОБА_4 повернувся до бару разом з працівниками міліції, то ОСОБА_3 визнав, що він вкрав телефон у ОСОБА_4 та сховав його в траві під кіоск.(а.с.11-12)

Аналогічні показання на досудовому слідстві і в суді давав і ОСОБА_6, який підтвердив, що ОСОБА_3 визнавав, що він вкрав телефон у ОСОБА_4 та сховав його біля кіоску в траві. Телефон був у виключеному стані. ( а.с.13)

З урахуванням викладеного, суд правильно кваліфікував дії засудженого за ст.185 ч.2 КК України як таємне викрадення чужого майна вчинене повторно.

Твердження засудженого про те, що він не мав умислу на крадіжку телефону не відповідають матеріалам справи.

В ході досудового слідства ОСОБА_3 визнавав, що украв у ОСОБА_4 телефон та сховав його у траві біля ларька.( а.с.23, 26)

Твердження ОСОБА_3 про те, що ці визнавальні показанні він дав під впливом працівників міліції судом перевірені, однак в процесі перевірки прокуратурою Ленінського району м. Миколаєва не підтвердились, про що свідчить постанова про відмову в порушені кримінальної справи від 05.03.2010 року (а.с.95-97)

Що стосується призначеного ОСОБА_3 покарання, то суд відповідно до вимог ст. 65, 71 КК України врахував як характер і тяжкість вчиненого ним злочину, так і дані, що характеризують особу засудженого посередньо. Крім того, судом враховано вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Як вбачається із матеріалів справи на момент вчинення злочину ОСОБА_3 ніде не працював, тому його твердження про знаходження на його утриманні матері безпідставні.

Покарання засудженому призначено в мінімальних розмірах санкції ст. 185 ч. 2 КК України і є справедливим і достатнім для його виправлення. В зв'язку з викладеним судова колегія підстав для пом'якшення призначеного судом покарання не вбачає, про що просить апелянт.

Враховуючи наведене, керуючись ст.365, 366 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2010 року відносно ОСОБА_3 залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: