АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, Стуковенкової Т.Г.

суддів - Капелюхи В.М., Васецької В.В.

за участю прокурора Грамми О.А.

засудженої ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_2 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2013 року, якою відмовлено засудженій в задоволенні її клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська,

Встановила:

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року ОСОБА_2 визнана винною та засуджена за ч.1 ст.203-2 КК України з застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафа в дохід держави в розмірі 127500 грн. з конфіскацією ігорного обладнання.

10 жовтня 2013 року в суд першої інстанції надійшло клопотання від засудженої ОСОБА_2 про поновлення пропущеного нею строку апеляційного оскарження постановленого відносно неї вироку від 21.12.2012 року.

Заявлене клопотання засуджена мотивувала тим, що на момент постановлення вироку обєктивно не сприймала серйозності призначеного їй покарання і знаходилася в депресивному стані в звязку зі смертю матері.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні клопотання суд послався на відсутність обставин, які б з поважних причин заважали їй оскаржити вирок суду.

В апеляції засуджена ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду від 14.10.2013 року та поновити їй строк на апеляційне оскарження постановленого відносно неї вироку суду від 21.12.2012 року. При цьому вказує на незаконність, як на її думку, вироку, оскільки в ході досудового слідства їй не розяснили всіх обставин справи, серйозності наслідків, які в звязку з цим наступили, а тому вважає, що було порушено її право на захист. Слідчий переконав її, що захисник не потрібен, так як нічого серйозного їй не загрожує, а тому вона добровільно на стадії досудового слідства і при розгляді справи в суді відмовилась від реалізації свого права на захист. Тільки на стадії виконання вироку, вона зрозуміла, що постановлений відносно неї вирок є незаконним і її безпідставно притягнули до кримінальної відповідальності., в її діях відсутня обєктивна і субєктивна сторона злочину, за який її засуджено.

В силу обставин які склалися, а саме юридична неграмотність, хвороба і смерть матері, знаходження в депресивному стані, обєктивно завадили їй сприймати дійсні обставини справи, вона не розуміла що відбувається, а тому пропустила строк на апеляційне оскарження вироку, в вважає названі причини поважними.

Вказує, що при вирішенні питання про відстрочку виплати призначеного штрафу їй надавав юридичну допомогу адвокат Барабаш, який не підказав їй можливість оскарження вироку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_2 на підтримання апеляції, думку прокурора про відсутність поважних причин для відновлення засудженій строку на апеляційне оскарження вироку суду, законність і обґрунтованість постанови суду, в звязку з чим просив в задоволенні апеляційних вимог засудженої відмовити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Як вбачається із постанови від 14 жовтня 2013 року, суд першої інстанції, відмовляючи засудженій ОСОБА_2 у відновленні строку на апеляційне оскарження вироку суду від 21.12.2012 року в звязку з відсутністю у останньої поважних причин, які б перешкодили їй в установлені законом строки оскаржити вирок суду, належним чином мотивував своє рішення.

При цьому суд обґрунтовано послався на те, що ОСОБА_2 була присутня в судовому засіданні 21 грудня 2012 року при проголошенні вироку по справі, в резолютивній частині якого зазначений строк і порядок його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, на стадії виконання вироку, судом була розглянута заява ОСОБА_2 про розстрочку невиплаченої нею суми штрафу. При розгляді даної заяви в судовому засіданні, права і законні інтереси засудженої захищав адвокат Барабаш Г.В. Відповідно до постанови Кіровського районного суду від 3.07.2013 року ОСОБА_2 розстрочено невиплачену суму штрафу у розмірі 127 000 грн. на шість місяців, та зобовязано щомісячно виплачувати по 21 166 грн.

В звязку з невиконанням засудженою вироку суду та постанови суду від 3.07.2013 року, судом неодноразово, останній раз 26.09.2013 року, дана кримінальна справа призначалась до розгляду для вирішення питання про заміну засудженій ОСОБА_2 призначеного покарання у виді штрафу на позбавлення волі , про що в установленому законом порядку повідомлялась засуджена. В звязку з неявкою її в судове зсідання, розгляд справи було перенесено на 4 жовтня 2013 року.

Тільки 10 жовтня 2013 року, майже через 10 місяців, ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою на вирок суду від 21.12.2012 року, в якій поставила питання про поновлення їй строку на подачу апеляції.

Причини, на які посилається засуджена в апеляції як на такі, що перешкоджали їй своєчасно, в установлені законом строки, подати апеляцію на вирок суду, постановлений відносно неї 21.12.2012 року, обєктивно нічим не підтверджуються і їх, як правильно указав суд , не можна визнати поважними.

Так, у відповідності зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_4, яка є матірю засудженої, з причин тривалої хвороби вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до постановлення вироку. Посилання засудженої в апеляції, що адвокат, який захищав її права на стадії виконання вироку, не розяснив їй про можливість оскарження вироку, в звязку з чим вона своєчасно не подала апеляцію, являються не обґрунтованими, оскільки порядок оскарження вироку засудженій було розяснено при його проголошенні, і не було перешкод для одержання його копії, яку вона отримала 25.06.2013 року.

Крім того, договір про надання юридичних послуг з адвокатом Барабаш С.В. нею був укладений 1.07.2013 року, тобто після спливу установленого законом строку на оскарження вироку суду від 21.12.2012 року. Доводи засудженої, що після постановлення вироку вона не давала собі звіт про дійсність, в звязку з чим пропустила строк для апеляційного оскарження вироку, при перевірці матеріалів справи свого підтвердження не знайшли.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність у засудженої ОСОБА_2 поважних причин для пропуску установленого законом строку на апеляційне оскарження вироку, а тому апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів на цій стадії не входить в обговорення питання про законність вироку, постановленого відносно засудженої ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.365,366 КПК України 1960 року, п.п. 11,15 розділу XI Перехідних положень КПК України 2012року, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженої ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2013 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженої про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Судді

Т.Г. Стуковенкова В.В. Васецька В.М. Капелюха

Справа №11/774/1587/13 Суддя у 1 інстанції- Гончаров А.В.

Категорія ч.1 ст.203 - 2 КК України Доповідач Стуковенкова Т.Г.