Справа
№1-157/07
ВИРОК

ім'ям України

смт. Кегичівка 20
вересня 2007 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі
головуючого судді Криворотова СВ.,
при секретареві Куст
Н.М., з участю сторін: з боку обвинувачення - прокурора Новікова Ю.О. та
потерпілого ОСОБА_3., з боку захисту - підсудного ОСОБА_1 та його захисника
ОСОБА_8., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу, за
якою

ОСОБА_1 що народився ІНФОРМАЦІЯ_1. в м. Харкові,
українець, громадянин України, освіта середня, військовозобов'язаний,
одружений, має двох неповнолітніх дітей, працює шофером Харківської
механізованої АДРЕСА_1, не засуджений, обвинувачується за ч.1 ст. 121 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2007 року, приблизно о 20 год., ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, у приміщенні домоволодіння ОСОБА_2, розташованому в с. Мажарка
Кегичівського району Харківської області, наніс умисні удари руками у голову
ОСОБА_3, завдавши потерпілому гостру закриту важку черепно-мозкову травму у
вигляді забиття головного мозку тяжкого ступеню зі здавлюванням, підгострої
субдуральної гематоми правої височно-потиличної області, з набряком головного
мозку та глибокою комою, тобто, тяжкі тілесні ушкодження.

У пред'явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 121 КК України у
судовому засіданні підсудний винним себе визнав повністю, дати пояснення
погодився і пояснив:

24 березня 2007 року, приблизно о 20 гад., коли він
знаходився в с Мажарці
Кегичівського району, до нього підійшов ОСОБА_4. і попросив утихомирити
ОСОБА_3, який б'є бабусю ОСОБА_5. Останню він знав, оскільки раніше купував у
неї картоплю, тому погодився, пішов до будинку, де жив потерпілий, звідти чути
було сварку. Він залишився стояти на вулиці, а ОСОБА_4 викликав ОСОБА_3, той
був п'яний, лаявся, став звинувачувати їх та свою співмешканку у інтимних
стосунках, розмахував руками. Щоб упередити потерпілого, він декілька раз
ударив його кулаком по голові. Був тверезий, зараз вину свою повністю
усвідомив, щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілого і просить суд не позбавляти
його волі.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3
показав, що того дня він випив горілки, знаходився у будинку зі своєю
співмешканкою ОСОБА_2 та її матір'ю ОСОБА_5 Після розмови з останньою, вона
вийшла з дому і сказала, що „вона йому зробить". Через деякий час зайшов
раніше незнайомий йому ОСОБА_4, покликав його з кімнати, потерпілий нікому не
погрожував. На вулиці стояв підсудний ОСОБА_1, якого він також раніше не знав,
декілька ударив його кулаком по голові, він упав на землю, той ударив іще. Він
став просити, щоб його не били, що у нього болить голова. Після цьогд/підсудний
перестав бити, разом з ОСОБА_4 примусив його стати на коліна перед ОСОБА_5, яка
вийшла з дому, і попросити у неї вибачення. Як тільки він це зробив і попросив вибачення,
чоловіки пішли. Через два дні йому стало погано, і його госпіталізували до
лікарні. Зараз скарг на стан здоров'я та претензій до підсудного не має,
завдану шкоду йому повністю відшкодовано, просить винного не позбавляти волі.

У судовому засіданні досліджені також наступні докази:

·висновок
експертизи №232 від%):04.2007р. про те, що внаслідок побиття підсудним, ОСОБА_3
заподіяно гостру закриту важку черепно-мозкову .травму у,вигляді забиття
головного мозку тяжкого ступеню зі здавлюванням, підгострої субдуральної
гематоми правої височно-потиличної області, з набряком головного мозку та
глибокою комою, тобто, тяжкі тілесні ушкодження (а.с.37-38);

·копія
паспорту ОСОБА_1 МН № НОМЕР_1 з підтвердженням анкетних даних підсудного
(а.с.42);

·довідки
з характеристикою ОСОБА_1 про те, що за місцем проживання скарги на нього не
надходили, а також долучену у судовому засіданні характеристику з місця роботи,
згідно з якою підсудний зарекомендував себе як сумлінний працівник, виробничі
завдання виконує відповідально, своєчасно, чуйний, доброзичливий, має
взаєморозуміння із товаришами (а.с.44,52);

·довідка
про те, що на наркологічному обліку за місцем проживання підсудний не перебуває
(а.с.45);

·довідка
про т, що підсудний придатний до військової служби та проходив її у
встановленому порядку (а.с.47);

·копія
наказу про прийняття підсудного на роботу в ХМК №16 (а.с.48);

·довідка
про те, що підсудний у 1996р. притягувався до кримінальної відповідальності за
ст. 140 ч.2 КК України, справу закрито на підставі ст.6 п.4 КПК України
(а.с.51);

·довідка
з місця проживання та про склад сім'ї, а також долучені у судовому засіданні
копії свідоцтв про шлюб та про народження дітей ОСОБА_6, 2001 р. н., та
ОСОБА_7, 2006р. народження (а.с.53);

·протокол
про затримання ОСОБА_1 в якості підозрюваного 9 липня 2007 року о 17-00 годині
(а.с.69-70);

·постанова
суду про взяття ОСОБА_1 під варту від 12 липня 2007 року (а.с.131).

Суд визнає, що зазначені докази по справі зібрані у
порядку і відповідно до вимог закону, є стосовними, допустимими, достовірними
та достатніми для постановления
вироку.

2

Відповідно до ст. 299 КПК України, суд, за
ініціативою та згодою усіх учасників процесу, вважає недоцільним дослідження
решти доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки вони відповідають
показанням підсудного і ніким не оспорюються. При цьому з"ясовано, що
підсудний та інші учасники розгляду правильно розуміють зміст цих обставин,
тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також у
розумінні того, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці
фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Заслухавши пояснення підсудного, показання потерпілого та дослідивши докази
у справі, суд вважає, що пред'явлене обвинувачення у судовому засіданні
доведене повністю.

Суд вважає доведеним, що підсудний умисно завдав потерпілому тяжкі тілесні
ушкодження. Враховуючи, що дії підсудного певною мірою були викликані
поведінкою потерпілого, суд не знаходить підстав для висновку про те, що
ОСОБА_1 перебував у стані необхідної оборони чи діяв з перевищенням її меж,
оскільки переконливих доказів цього у судовому засіданні не надано. Отже, його
дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України.

Тому суд вбачає всі підстави для того, щоб визнати підсудного винним у
вчиненні цього злочину. Суд виходить із того, що вчинення підсудним злочину є
доведеним, а підсудний є його суб'єктом, а об'єктом його діянь є права
потерпілого, непорушність яких захищена ст. 21, заборона на їх посягання та
обов'язок неухильно додержуватись законів встановлені ст. 68 Конституції
України. Згідно зі ст. 2 КПК України, кожний, хто вчинив злочин, має бути
притягнутий до відповідальності.

Призначаючи підсудному покарання, суд, відповідно до класифікації,
встановленої ст. 12 КК України, визнає, що вчинений злочин є тяжким. Суд
враховує особу підсудного: те, що він раніше не засуджений, у вчиненні злочину
щиро розкаявся, вину свою усвідомив і вжив заходів до повного відшкодування
завданої шкоди, має постійне місце роботи, де характеризується позитивно, на
утриманні має двох малолітніх дітей. При цьому береться до уваги також те, що
потерпілий ніяких претензій до підсудного не має і просить не позбавляти його
волі.

Як обставина, що пом'якшує покарання, відповідно до п. 1,2 ч.1 ст. 66 КК
України, визнається щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, що
мають бути враховані при призначенні покарання. Проте суд не вважає, що ці
обставини істотною мірою знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому
підстав для застосування ст.69 КК України не вбачає. Згідно зі ст. 67 КК,
обставин, які обтяжують покарання підсудного, не знайдено.

При вирішенні питання про призначення покарання та визначенні умов його
відбування, суд враховує обставини злочину, наслідки якого підсудним усунені, у
зв'язку з чим потерпілий від претензій відмовився. Крім того, взято до уваги
особу підсудного, який раніше засудженим не був, характеризується позитивно, є
батьком двох малолітніх дітей, його ставлення до вчиненого, що знайшло свій
вираз у щирому каятті та відшкодуванні завданої шкоди, суд вважає обґрунтованим
висновок про наявність підстав для застосування ст.75 КК України, звільнивши
підсудного від покарання з випробуванням та встановивши іспитовий строк, при
умові, що протягом нього він не вчинить нового злочину. Заборони для
застосування положень зазначеної статті Кодекс не встановлює. Таке покарання
суд визнає достатнім для виправлення та перевиховання підсудного, а також
попередження нових злочинів. Водночас, з метою посилення впливу призначеного
покарання, визнано доцільним покласти на нього обов'язки, які обмежують права
на зміну місця проживання або роботи, згідно з п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

У зв'язку з цим, вирішуючи питання щодо обраної міри запобіжного заходу у
вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги, що підстави для її продовження
відпали, тому підсудний вчинив тяжкий злочин, за який встановлене покарання у
вигляді позбавлення волі на.строк понад 3 роки, тому підстав для її зміни не
знаходить.

Керуючись
ст.ст.323,324 КПК України, суд

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК
України, і призначити йому покарання - 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з
випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в два роки. Згідно з
п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на засудженого обов'язки не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої
системи, повідомляти їх про зміну свого місця проживання або роботи.

Міру запобіжного заходу засудженому змінити з тримання під вартою на
підписку про невиїзд негайно у залі судового засідання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області, через
Кегичівський районний суд, протягом 15 діб: засудженим - з моменту отримання
копії вироку, іншими учасниками - із часу його проголошення.

Вирок віддруковано в нарадчій кімнаті.