Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5917/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року Подільський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0001213, внесеного до ЄРДР 21.02.2015 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровоградської області, м. Знамянка, громадянина України, українця, в цивільному шлюбі з ОСОБА_8 , працюючого водієм в таксі «Рок-н-рол», дружина вагітна 6 місяців, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ),
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
21.02.2015 року, приблизно о 02 год. 00 хв., за адресою м. Київ, вул. Сирецька, 108 у ОСОБА_7 з корисливих мотивів виник умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_7 21.02.2015 року приблизно о 02 год. 00 хв., застосовуючи силу, взявши за куртку витягнув ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, з автомобіля, після чого зняв у нього з плеча сумку з якої відкрито викрав майно останнього, а саме: портмоне з наступними документами на ім`я ОСОБА_5 : - паспорт громадянина України; - ідентифікаційний номер; - посвідчення ветерана військової розвідки; - технічний паспорт на автомобіль Тойота Венза, д.н.з. НОМЕР_2 ; - посвідчення водія; - посвідчення «Преса» та дозвіл на зберігання зброї, спричинивши матеріального збитку в сумі 500 грн., вартість портмоне. Документи для ОСОБА_5 майнової цінності не представляють. Продовжуючи свій умисел ОСОБА_7 , демонструючи свою зухвалу поведінку до ОСОБА_5 , змусив віддати йому мобільний телефон «Айфон 5с», вартість якого складає 7499 грн. та грошові кошти в сумі 1500 грн..
Всього ОСОБА_7 заволодів майном ОСОБА_5 на загальну суму 9499 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.1 ст. 186 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні, визнав цивільний позов, та дав показання, що він 21.02.2015 року приблизно о 02 год. 00 хв. ночі, застосовуючи силу, взявши за куртку ОСОБА_5 витягнув його з автомобіля, після чого зняв у нього з плеча сумку з якої викрав майно потерпілого, портмоне з документами на ім`я ОСОБА_5 : - паспорт громадянина України; - ідентифікаційний номер; - посвідчення ветерана військової розвідки; - технічний паспорт на автомобіль Тойота Венза, д.н.з. НОМЕР_2 ; - посвідчення водія; - посвідчення «Преса» та дозвіл на зберігання зброї. Потім змусив потерпілого віддати йому мобільний телефон «Айфон 5с» та грошові кошти в сумі 1500 грн. суму цивільного позову відшкодував частково на суму 500 гривень, решту суми зобов`язується погасити найближчим часом.
Він повністю погоджується з обвинуваченням, кається у вчиненому, запевняє, що більше злочинів скоювати не буде. Просив суд суворо не карати його.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.1 ст.186 КК України, що даний злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_8 , яка перебуває на 6 місяці вагітності на його утриманні, офіційно працює де характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України та добровільне відшкодування завданого збитку, що передбачено п 2 ч 2 ст 66 КК України.
Обставин, передбачених ст.67 КК України, що обтяжують покарання, скоєного ОСОБА_7 , судом не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, його наслідки, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону, за яким визнав його винуватим, яке в даному випадку є необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, враховуючи особу винного, його характеристику з місця роботи, наявність пом`якшуючих покарання обставин, те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатрів не перебуває, те, що вину свою визнав, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, тяжких наслідків не настало, має постійне місце проживання, проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_8 , яка перебуває на 6 місяці вагітності на його утриманні, суд прийшов до висновку, що він може бути виправлений та перевихований без ізоляції від суспільства. Суд вважає можливим звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки згідно ст.76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Також суд прийшов до висновку, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
У ч.1 ст. 128 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
ч.1 ст. 129 КПК України передбачає, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Під час судового розгляду судом встановлено, що потерпілим ОСОБА_5 заявлено до обвинуваченого цивільний позов у розмірі 1500 гривень, частина якого відшкодована обвинуваченим в розмірі 500 гривень, що підтверджується квитанцією про переказ грошових коштів потерпілому ОСОБА_9 , решта не відшкодована, тому повинна бути відшкодована ОСОБА_7 у розмірі 1000 грн.
Суд також вважає за необхідне керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію (п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України).
Цивільний позов ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_7 суму матеріальної шкоди в розмірі 1000 грн. в іншій частині позову відмовити.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_7 особисте зобов`язання залишити без змін.
Речові докази: - паспорт громадянина України; - ідентифікаційний номер; - посвідчення ветерана військової розвідки; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Тойота Венза, д.н.з. НОМЕР_2 ; - посвідчення водія; - посвідчення «Преса»; - дозвіл на зберігання та носіння зброї; візитівки; мобільний телефон Айфон 5с, ІМЕІ НОМЕР_4 .- залишити потерпілому ОСОБА_5 , як законному власнику.
Стягнути з ОСОБА_7 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в дохід держави витрати за проведення судової експертизи у розмірі 368 грн. 28 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суду м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СуддяОСОБА_1