Справа №1490/6106/12 29.01.2013 29.01.2013 29.01.2013
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/784/121/13 Головуючий у І-інстанції: Літвіненко Т.Я.
Категорія: ч. 1 ст.122 ККУкраїни Доповідач апеляційного суду: Хомік І.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Хоміка І.М.

суддів: Погорєлової Г.М., Губи О.О.,

за участю прокурора: Іванова А.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_3 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2012 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Первомайськ Миколаївської області, українець, громадянин України, з повною вищою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_4, займається підприємницькою діяльністю, проживає в АДРЕСА_1, раніше не судимий

засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років обмеження волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов'язку повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Крім того, вироком суду постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 - 2 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що 12 серпня 2012 року близько 18-00 год. він, проходячи по літньому майданчику кафе «Малахіт», що знаходиться по вул. Уманський спуск, 1 в м. Первомайську Миколаївської області, та побачивши сидячого з жінкою за столиком в кафе потерпілого ОСОБА_4, з яким перебував в неприязних стосунках, достовірно знаючи про свою фізичну перевагу над потерпілим, з мотивів ревнощів вирішив помститися останньому. Реалізуючи свій умисел та діючи умисно, ОСОБА_3, підійшовши до ОСОБА_4 з правого боку, наніс удар кулаком правої руки в область голови, від чого останній впав на асфальт під стіл. Потім, притиснувши потерпілого до асфальту, засуджений наніс 7 йому 7 ударів - 4 в голову та 3 по тулубу. Останній удар ОСОБА_3 наніс кулаком правої руки в область тулуба з лівої сторони, від чого потерпілий відчув різкий біль. Протиправні дії ОСОБА_3 припинив лише тоді, коли працівники кафе вигукнули, що викликали міліцію.

Вказаними діями засуджений завдав потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому 9-го ребра зліва по передній паховій лінії, множинні садна та крововиливи грудної клітки, крововиливи волосяної частини голови, садна верхніх кінцівок, що відносяться до категорії середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров'я.

В апеляції засуджений просить вирок суду першої інстанції скасувати і постановити свій вирок, яким його виправдати за відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Зазначає, що з висновками суду, що покладені в основу вироку, повністю незгодний, так як вони не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що кримінальна справа була розглянута не об'єктивно, упереджено, а його умисна форма вини в спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому органами досудового слідства не доведена.

Так, звертає увагу суду, що метою нанесення ним ударів ОСОБА_4 був самозахист, адже потерпілий під час сварки витяг з кишені складний ніж та погрожував фізичною розправою. Вказане підтверджується показами свідка ОСОБА_5, проте ці свідчення, як і свідчення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6, суд до уваги не взяв.

Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції було безпідставно відхилені його численні клопотання, зокрема щодо допиту свідків, проведення комісійної експертизи, витребування роздруківки дзвінків потерпілого, які засвідчили б неодноразові погрози з боку останнього на адресу апелянта та його сім'ї, а також усунули б наявні протиріччя в матеріалах кримінальної справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3,, потерпілий ОСОБА_4 просить апеляцію залишити без задоволення, а вирок суду -без змін. Категорично запевняючи про відсутність у нього ножа під час конфлікту з апелянтом, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, в достатній мірі мотивувавши свій висновок наявними в матеріалах справи показами свідків, дослідженим відеозаписом бійки, зафіксованим камерами відеоспостереження кафе «Малахіт» та іншими матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що апеляція не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали кримінальної справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, при обставинах, встановлених судом, повністю знайшли своє підтвердження в сукупності досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, допитаний під час досудового та судового слідства в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_4, пояснив, що 12.08.2012 року близько 18-00 год. він разом із знайомою ОСОБА_5 сидів за столиком на літньому майданчику кафе «Малахіт». Через деякий час помітив ОСОБА_3, який проходив повз кафе, проте раптово останній без будь-який пояснень підійшов до потерпілого та відразу наніс удар кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_4 впав на землю, а засуджений продовжував наносити йому удари по тулубу і голові, аж поки хтось із свідків бійки не вигукнув про виклик міліції, після чого ОСОБА_3 втік.

Зазначені покази потерпілого узгоджуються з показами свідка ОСОБА_5, які були досліджені та оголошені в судовому засіданні у суді першої інстанції. Свідок повністю підтверджувала покази потерпілого про обставини події, що відбулася 12.08.2012 року.

Більш того, наведені покази потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 щодо зазначеної події, фактично підтвердив в судовому засіданні у Первомайському міськрайонному суді і сам засуджений ОСОБА_3, проте із вказівкою, що не ламав потерпілому ребра.

Крім того, вина засудженого ОСОБА_3 підтверджується узгодженими між собою показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що були надані ними на досудовому та судовому слідстві в суді першої інстанції. Останні пояснювали, що 12.08.2012 року вони, перебуваючи на роботі в кафе «Малахіт», стали свідками бійки, що сталася того дня між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та детально викладали обставини вчинення засудженим злочину та вказали на спосіб і механізм нанесення ударів потерпілому.

Крім того, вина засудженого у вчиненні вказаного злочину також підтверджена дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції висновком експерта № 570-М від 30.08.2012 року про характер, механізм утворення та тяжкість тілесних пошкоджень в потерпілого ОСОБА_4, а також відеозаписом бійки, зафіксованим камерами відеоспостереження кафе «Малахіт».

Отже, висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим у судовому засіданні та викладеним у вироку доказам.

Викладені докази, а також пояснення допитаного під час судового слідства експерта ОСОБА_9, повністю спростовують надані засудженим на досудовому і судовому слідстві покази про відсутність у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а твердження ОСОБА_3, які він виклав в апеляційній скарзі про те, що він наносив удари ОСОБА_4.з метою самозахисту, колегія суддів вважає неспроможними, адже вказані доводи спростовуються сукупністю зібраних по справі доказів.

Вказівки апелянта в своїй апеляційній скарзі на процесуальні порушення, які, на його думку, були допущені судом під час розгляду справи, колегія суддів вважає безпідставними і такими, що є лише намаганнями засудженого уникнути кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, усі обставини справи досліджені судом всебічно, повно й об'єктивно, зібраним доказам дана належна оцінка в їх сукупності.

Що стосується міри покарання, то воно призначене засудженому у відповідності до вимог ст. 65 КК України. При цьому, як вбачається з вироку, судом враховано характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу засудженого, які обґрунтовано дали підстави суду першої інстанції прийти до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, з випробуванням відповідно до вимог ст.ст.75,76 КК України.

Отже, колегія суддів підстав для задоволення апеляції засудженого та скасування рішення суду першої інстанції не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2012 року щодо ОСОБА_3 - залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: