ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
Ухвала

іменем україни

27 листопада 2014 року м.
Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ

у складі колегії:

головуючого
Колесниченка В.М.,

суддів
Дембовського С.Г., Слинька С.С.,

при секретарі Гладкіх
Л.М.,

розглянувши у судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0001486, за
касаційними скаргами засудженого
ОСОБА_1 з доповненням до неї та в його
інтересах захисника ОСОБА_2 на вирок
Червоноградського міського суду
Львівської області від 25 квітня 2014 року
та ухвалу Апеляційного суду Львівської
області від 18 липня 2014 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, уродженця м. Луцька Волинської
області, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимого,
востаннє: 19 липня 2012 року за ч. 2 ст.
307, ст. ст. 69, 71 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6
місяців з конфіскацією Ѕ частини майна,
яке є його власністю,

якого визнано винуватим у
пред'явленому обвинуваченні у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст.
317 КК України,

за участю прокурора
Кравченко Є.С.,

в с т а н о в и в:

до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ звернулись
засуджений ОСОБА_1 та в його інтересах
захисник ОСОБА_2 із касаційними
скаргами на вищевказані судові
рішення.

У касаційних скаргах, які є
аналогічними за змістом, засуджений
ОСОБА_1 та захисник ОСОБА_2 порушують
питання про скасування вищевказаних
судових рішень та призначення нового
розгляду у суді першої інстанції через
істотне порушення вимог кримінального
процесуального закону. Зазначають, що
прокурор Пастух А.Є. 11.12.2013 року брав
участь у судовому засіданні без
належних повноважень. Посилаються на
те, що негласна слідча дія - контроль за
вчиненням злочину у формі оперативної
закупівлі проведений без дотримання
порядку, визначеного нормами
кримінального процесуального закону,
та відповідної Інструкції про порядок
проведення контрольованої поставки,
контрольованої та оперативної закупки
товарів, предметів, речей, послуг,
документів, засобів і речовин, у тому
числі заборонених до обігу, у фізичних
та юридичних осіб, незалежно від форм
власності, затвердженої спільним
наказом МВС, СБУ та Міністерства
доходів і зборів України від 16.09.2013
року, а тому отримані на досудовому
розслідуванні докази є недопустимими.
Вказують, що ухвала суду про обшук за
місцем проживання ОСОБА_1 не відповідає
вимогам ст. 235 КПК України, а тому докази
отримані у ході обшуку також є
недопустимими. Вважають, що долучення
судом всіх матеріалів досудового
слідства, наданих прокурором свідчить
про порушення принципу рівності сторін
на подання доказів. Крім цього захисник
зазначає, що судом не мотивовано
встановлення кваліфікуючої ознаки
злочину - зберігання наркотичного
засобу. Вважає, що апеляційний суд на
вказані порушення уваги не звернув.

Вироком Червоноградського міського
суду Львівської області від 25
квітня 2014 року ОСОБА_1 визнано
винуватим у пред'явленому
обвинуваченні у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК
України та йому призначено покарання у
виді позбавлення волі:

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом
часткового складання призначених
покарань ОСОБА_1 визначено остаточне
покарання у виді позбавлення волі на
строк 6 років і 6 місяців із
конфіскацією усього майна, яке є його
власністю.

Вироком суду також вирішено долю
речових доказів, питання щодо
запобіжних заходів та судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду вирок щодо
ОСОБА_1 залишено без змін.

Судом ухвалено визнати винуватим
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК
України за таких обставин.

02 листопада 2013 року близько 15 год. 30 хв.
ОСОБА_1, діючи повторно, завчасно
придбавши наркотичні засоби для
подальшого збуту, та зберігаючи їх за
місцем свого проживання за адресою:
АДРЕСА_1, незаконно збув ОСОБА_3, який
діяв у рамках контролю за вчиненням
злочину у виді оперативної закупки, за
150 грн. особливо небезпечний
наркотичний засіб - опій ацетильований,
загальною масою у перерахунку на суху
речовину 0,0498 гр.

Крім цього, 06 листопада 2013 року
приблизно о 16 год. 15 хв. ОСОБА_1, завчасно
придбавши наркотичні засоби для
подальшого збуту, та зберігаючи їх за
місцем свого проживання, діючи
повторно, незаконно збув ОСОБА_3, який
діяв у рамках контролю за вчиненням
злочину у виді оперативної закупки, за
150 грн. опій ацетильований, загальною
масою 0,0617 гр.

Також упродовж жовтня-листопада 2013
року ОСОБА_1 неодноразово збував ОСОБА_4
опій ацетильований та надавав їй
приміщення власної квартири для
незаконного вживання наркотичних
засобів.

ОСОБА_1 зберігав особливо небезпечний
наркотичний засіб - опій ацетильований,
та макову солому (екстракційний опій)
за місцем свого проживання за
вищевказаною адресою до 14 листопада 2013
року, коли їх було виявлено та вилучено
у ході обшуку, загальною масою у
перерахунку на суху речовину
відповідно по 0,5082 гр. та 0,85 гр.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який не підтримав касаційні
скарги, перевіривши матеріали
кримінального провадження,
обговоривши доводи касаційних скарг,
колегія суддів дійшла наступного
висновку.

Відповідно до ст. 433 КПК України суд
касаційної інстанції не має права
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в оскаржуваному
судовому рішенні, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу. З урахуванням вимог ст. 438 КПК
України однобічність та неповнота
досудового та судового розгляду, про що
також фактично посилаються засуджений
ОСОБА_1 та його захисник у касаційних
скаргах, не може бути предметом
перевірки суду касаційної інстанції.
Отже, касаційний суд при касаційному
розгляді виходить із обставин справи,
встановлених судами.

При перевірці матеріалів
кримінального провадження касаційним
судом установлено, що свої висновки про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.
307, ч. 1 ст. 317 КК України та кваліфікацію
його дій за даними нормами
кримінального закону судами зроблено
на підставі доказів, досліджених та
оцінених у сукупності із дотриманням
вимог кримінального процесуального
законодавства, про що у судових
рішеннях наведено докладні мотиви.

Так, в основу вироку обґрунтовано
покладено дані, встановлені із
показань свідка ОСОБА_3, який у судовому
засіданні підтвердив обставини
оперативних закупок особливо
небезпечного наркотичного засобу -
опію ацетильованого, що був вилучений
після закупок у присутності понятих,
ОСОБА_4, яка підтвердила, що ОСОБА_1
неодноразово надавав їй наркотичні
засоби, які вона з його дозволу вживала
за його місцем проживання, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, які були залучені у
якості понятих при проведенні
оперативної закупки та підтвердили
окремі обставини проведення контролю
за вчиненням злочину, зокрема, вручення
закупнику грошових коштів, занесення
до протоколу номерів та серії
помічених купюр, та видачу ним
наркотичного засобу одразу після
закупок тощо.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів, підтверджуються
також даними, встановленими із аналізу
сукупності зібраних у ході досудового
розслідування письмових доказів, у
тому числі протоколів огляду грошових
купюр, огляду покупця, огляду місця
події від 02 та 06 листопада 2014
року, висновків судових експертиз,
протоколу обшуку за місцем проживання
ОСОБА_1, речових доказів та інших
детально наведених у судових рішеннях
доказах.

Висновки суду щодо оцінки доказів
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів
належним чином обґрунтовані та
вмотивовані, а вирок суду відповідає
вимогам статей 370, 374 КПК України.

За встановлених судом фактичних
обставин провадження дії засудженого
ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 2
ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України.

У ході перевірки матеріалів
кримінального провадження істотних
порушень процесуального порядку
збирання наведених у вироку доказів,
які могли б перешкодити ухвалити
законні й обґрунтовані судові рішення,
чи таких, які були б безумовними
підставами для їх зміни чи скасування,
не встановлено.

Зокрема, посилання захисника на
наявність провокації злочину не можна
визнати прийнятними. Так, на думку
колегії суддів, орган досудового
розслідування, використовуючи
негласного агента, діяв у межах закону,
а оперативна закупка здійснювалась з
метою отримання доказів злочинної
діяльності ОСОБА_1, пов'язаної з
незаконним обігом наркотичних засобів
у рамках здійснення розслідування у
кримінальному провадженні, дані про
яке внесено до Єдиного реєстру
досудових розслідувань на підставі
відповідної заяви про злочин. З
установлених судом даних не
убачається, що закупник умовляв чи
іншим чином схиляв (провокував)
засудженого на збут йому наркотичного
засобу.

Доводи про порушення вимог
кримінального процесуального
законодавства та нормативно-правових
актів, які регламентують порядок
проведення оперативних закупівель є
необґрунтованими та матеріалами
кримінального провадження не
підтверджуються.

Так, із матеріалів кримінального
провадження убачається, що оперативні
закупки проведені на підставі
постанови прокурора про проведення
контролю за вчиненням злочину від 16
жовтня 2013 року, яка оформлена із
дотриманням загальних вимог,
визначених ст. ст. 251, 271 КПК України
щодо змісту цього процесуального
документу. З огляду на положення ст. ст.
86, 87 КПК України та враховуючи, що
контроль за вчиненням злочину у виді
оперативних закупок проведений у
рамках визначеного законом строку
досудового розслідування, відсутність
у вказаній постанові чіткого
зазначення строку проведення цієї
слідчої дії не свідчить про істотне
порушення вимог кримінального
процесуального закону при її
проведенні. При цьому, згідно зі ст. 1
КПК України порядок кримінального
провадження визначається лише
кримінальним процесуальним
законодавством, до якого віднесено
відповідні положення
Конституції України, міжнародних
договорів, цього Кодексу та інших
законів України. Положеннями
кримінального процесуального закону
не встановлено заборони щодо
проведення контролю за вчинення
злочину у кілька етапів. Відсутність у
матеріалах провадження даних про
видачу коштів спеціального
призначення не є підставою для
визнання доказів недопустимими.

Не встановлено колегією суддів і
істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону у ході
проведення обшуку. Так, обшук проведено
на підставі ухвали слідчого судді, яка
за змістом відповідає вимогам вказаної
норми кримінального процесуального
закону, оскільки мотивувальна частина
ухвали містить необхідні відомості,
передбачені положеннями ч. 2 ст. 234
КПК України.

Долучення судом матеріалів досудового
розслідування до матеріалів
кримінального провадження за
клопотанням прокурора не свідчить про
порушення засад змагальності сторін у
кримінальному провадженні, оскільки є
реалізацією права на подання доказів
на підтвердження висунутого
обвинувачення, як це передбачено ст. 22
КПК України.

Доводи касаційних скарг про
підтримання державного обвинувачення
не уповноваженим прокурором є
безпідставними та спростовуються
постановою про призначення групи
прокурорів від 04 лютого 2014 року, до якої
включено також прокурора Пастуха А.Є.
При цьому та обставина, що він брав
участь у судовому засіданні 11 грудня 2013
року без належного підтвердження
повноважень з урахуванням того, що
цього дня було оголошено перерву і
розгляд кримінального провадження по
суті не здійснювався, не свідчить про
істотне порушення вимог кримінального
процесуального закону, яке перешкодило
суду ухвалити законне і обґрунтоване
судове рішення.

З огляду на викладене, підстав для
задоволення касаційних скарг
засудженого ОСОБА_1 з доповненням до
неї та в його інтересах захисника
ОСОБА_2 колегія суддів не убачає.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 433, 434, 436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 з
доповненням до неї та в його інтересах
захисника ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Вирок Червоноградського міського суду
Львівської області від 25 квітня 2014 року
та ухвалу Апеляційного суду Львівської
області від 18 липня 2014 року щодо ОСОБА_1
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і:

В.М. Колесниченко С.Г. Дембовський С.С.
Слинько