АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/795/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 610/4723/14-К
Категорія: ст.185 ч.3 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0001310 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 12 січня 2015 року стосовно ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Балаклія, Харківської області, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не працюючого на день скоєння злочину, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 26.09.2013 року за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт; вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 24.03.2014 року за ч.2 ст.389 КК України до 6 місяців арешту,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч.1 ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 24.03.2014 року за ч.2 ст.389 КК України у виді 3-х місяців арешту, та остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертизи в сумі 1042,15 грн.
Згідно вироку, ОСОБА_8 , будучи засудженим Балаклійським районним судом Харківської області 26.09.2013 року за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт, 24.03.2014 року за ч.2 ст.389 КК України до 6 місяців арешту і не відбувши покарання знову вчинив умисний злочин при наступних обставинах:
01.09.2014 року близько 00.00 години - ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, таємно,протиправно, та повторно зайшов на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де вчинив крадіжку металевих труб довжиною по 1,30 м і загальною вагою 37 кг і вартістю згідно товарознавчої експертизи №3070 від 17.09.2014 року 59,20 грн., після чого відкрив кватирку та проник в будинок де вчинив крадіжку пилососу «Audra» вартістю згідно товарознавчої експертизи №3070 від 17.09.2014 року - 100 гривень, праски електричної УТП1000, Г70СТ 307-81, вартістю - 50 гривень, а також килиму вартість якого встановити не виявилось можливим, після чого зник з місця злочину, розпорядившись викраденим на свій розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 209 гривень 20 коп.
До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , на підставі норм ч. 1 ст. 403 КПК України, відмовився від своєї апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі, не оспорюючи кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені вироком, обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити, у зв`язку з його суворістю, та зменшити призначене йому покарання, застосувавши норми ст. 69 КК України. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що він визнав вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся, допомагав своїми показаннями у розкритті злочину, має мати похилого віку, яка потребує його допомоги, а також посилався на хворобливий стан свого здоров`я.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що викладені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 185 ч.3 КК України у апеляційній скарзі ОСОБА_8 не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини у апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та наявність обставин, що пом`якшують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , про зайву суворість призначеного, на підставі ч. 1 ст. 71 та ст. 72 КК України, остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяця, за вчинення декількох умисних злочинів, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом застосування норм ч. 1 ст. 69 КК України, тобто призначення його нижче від найнижчої межі, встановленої у ч.3 ст. 185 КК України, і відповідно - його зменшення, на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні обставини, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчинених злочинів, а твердження ОСОБА_8 щодо їх наявності повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання (арк. 46-47), як за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, що є умисним та тяжким, так і стосовно остаточного покарання за сукупністю вироків.
Разом з цим, оцінюючи апеляційні доводи ОСОБА_8 щодо наявності обставин, які можуть істотно зменшувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що посилання обвинуваченого на наявність матері похилого віку, яка потребує його допомоги, не може вважатися обставинами, що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого ним умисного тяжкого злочину, а так само і сукупність негативних даних про особу винного та обставин, що пом`якшують покарання, які були встановлені судом першої інстанції. Більш того, твердження обвинуваченого про хворобливий стан свого здоров`я спростовуються об`єктивними даними, наданими на запит апеляційного суду начальником медичної частини Холодногірської виправної колонії № 18, що досліджувалися при апеляційному розгляді.

Таким чином, апеляційну вимогу ОСОБА_8 про застосування судом апеляційної інстанції норм ст. 69 КК України, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставною, оскільки вона має суто суб`єктивний характер.

Крім того, колегія суддів вважає, що посилання у апеляції обвинуваченого на визнання вини по пред`явленому обвинуваченню, надання надання внаслідок цього показань та щире каяття, не можуть вважатися достатньою підставою для застосування норм статті 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 за вчинені ним злочини.

При цьому належить взяти до уваги те, що апеляційні доводи ОСОБА_8 про обставини визнання ним вини, надання правдивих показань та щире каяття, - враховані судом першої інстанції, про що свідчить зміст відповідних висновків у мотивувальній частині вироку, які стосуються об`єктивно встановлених обставин події злочину, кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 185 ч. 3 КК України та об`єктивно досліджених даних про особу обвинуваченого, які суд брав до уваги при призначені покарань, як за вчинення останнього злочину, так і стосовно остаточного покарання за сукупністю вироків.

Отже, твердження у апеляційній скарзі обвинуваченого, що призначене судом першої інстанції покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяця, не відповідає ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими і дійшла висновку про те, що при призначені цього покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 32, 35, 65, 66, 67 КК України, призначивши остаточне покарання в мінімальних межах санкції ст. 185 ч. 3 КК України, а остаточне покарання за сукупністю вироків - шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 24.03 2014 року, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши данні про особу обвинуваченого та об`єктивно встановивши, що ОСОБА_8 раніше судимий, перебуває на обліках психіатра та нарколога, за місцем мешкання характеризується негативно, при цьому було враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та надання правдивих свідчень, як форма активного сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставина, що обтяжують покарання.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено достатніх підстав для застосування норм ст. 69 КК України.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 12 січня 2015 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення йому копії мотивованої ухвали.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_4