Справа № 473/1686/15-к
ВИРОК
іменем України
"08" травня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований в АДРЕСА_2 , фактично проживає в АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

- в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2015 року приблизно о 22.00 год. ОСОБА_4 попередньої вступивши у злочинну змову з ОСОБА_3 , з метою таємного викрадення чужого майна, а саме деталей верхньої будови колії, прибули до під`їзних залізничних шляхів елеватору ст. Мартинівська Одеської залізниці, що у Вознесенському районі Миколаївської області.

Перебуваючи на станційних коліях №6 та №7 ст.Мартинівська, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , керуючись прямим злочинним умислом, направленим на таємне викрадення деталей верхньої будови колії, а саме накладок Р-65 4-х отворних у кількості не менше 10 шт., з використанням заздалегідь заготовленого розвідного гайкового колюча, відкрутили з`єднувальні болти кріплення та демонтували 6 накладок Р-65 4-х отворних, після чого, зрозумівши, що водночас їм самостійно не вдасться перемістити з місця скоєння злочину 10 накладок, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 викрали 6 накладок Р-65 4-х отворних та домовились в подальшому повернутись на місце скоєння злочину і викрасти 4 накладки Р-65 4-х отворних.

Після чого, 26.02.2015 року приблизно о 22.00 гогд. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з метою реалізації раніше виниклого спільного злочинного наміру, направленим на таємне викрадення деталей верхньої будови колії, а саме накладок Р-65 4-х отворних, прибули до під`їзних залізничних шляхів елеватору ст. Мартинівська, та, перебуваючи на станційних коліях №6 та №7, з використанням заздалегідь заготовленого розвідного гайкового колюча, відкрутили з`єднувальні болти кріплення та таємно викрали 4 наклади Р-65 4-х отворних, після чого з місця скоєння злочину зникли та розпорядились викраденим на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які виразились в таємному викрадені накладок Р-65 4-х отворних загальною кількістю 10 шт. Вознесенській дистанційній колії ДП Одеська залізниця спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 652 грн. 60 коп.

Своїми діями обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчинили злочин, кримінальна відповідальність за який передбачена за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєне за попередньою змовою групою осіб.

28 квітня 2015 року між представником потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про примирення.

28 квітня 2015 року між представником потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена угода про примирення.

Обвинувачені в судовому засіданні винними себе в скоєні вищевказаного злочину визнали повністю

Відповідно до умов вищезазначених угод представник потерпілого та обвинувачені у кримінальному провадженні № 0000022 за спільною ініціативою та обопільною згодою у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України уклали угоди про примирення, в яких виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.2 ст.185КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, відсутність завданої шкоди та цивільного позову, а також узгодили призначення покарання обвинуваченим за ч.2 ст.185 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачені і представник потерпілого підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угод про примирення між представником потерпілого та обвинуваченими ОСОБА_3 ма ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченого може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Під час підготовчого судового засідання, встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачені свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнають повністю, цілком розуміють права визначені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даних угод, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угод судом та наполягають на затвердженні угод про примирення.

Суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, відсутність матеріальних збитків, завданих злочином, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілою та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинувачених ОСОБА_3 . Та ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачені може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України. Так, з урахуванням декількох пом`якшувальних обставин, а саме вчинення злочину вперше, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільного відшкодування завданої шкоди, повного визнання своєї вини, узгоджено покарання з застосування ст. 69 КК України, у вигляді штраф у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 угоди про примирення від 28 квітня 2015 року підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст. 373, ст. ст.374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення від 28 квітня 2015 року , що укладена у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022, між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , затвердити.

Угоду про примирення від 28 квітня 2015 року , що укладена у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022, між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання, з застосування ст.69 КК України, у вигляді штрафу в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання, з застосування ст.69 КК України, у вигляді штрафу в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Речові докази по справі: 10 стикових накладок Р-65, які передані на зберігання Вознесенскій дистанційній колії ПЧ-13 Одеської залізниці, залишити Вознесенські дистанції колії ПЧ-13 Одеської залізниці, як власнику. Гаєчний ключ, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ЛВ на ст.Миколаїв, знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) днів усіма учасниками процесу з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя Вознесенського міськрайонного суду

Миколаївської області ОСОБА_1