У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Кривенди О.В.

суддів

Шевченко Т.В., Канигіної Г.В.

за участю прокурора

Кривов'яза Я.І.

представника потерпілої

ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 8 листопада 2007 року кримінальну справу за касаційним
поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
касаційними скаргами засудженого ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3 та його захисника
- адвоката ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Житомирської області від 19 липня
2007 року щодо ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2

Цим
вироком

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Бердичева

Житомирської області, громадянина України, не судимого

засуджено за ч.1 ст.185 КК України
на 3 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.289 КК України на 10 років позбавлення
волі з конфіскацією майна; за п.п.4, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України на 15 років
позбавлення волі; за ч.2 ст.194 КК України на 10 років позбавлення волі.
Остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено на підставі ч.1 ст.70 КК
України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_5,

1984 року народження, уродженця с.Барвинівка

Новоград-Волинського району Житомирської області,

громадянина України, не судимого

засуджено за ч.3 ст.289 КК України
на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за п.п.4, 9, 12 ч.2 ст.115 КК
України на 11 років позбавлення волі; за ч.2 ст.194 КК України на 10 років
позбавлення волі. Остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено на
підставі ч.1 ст.70 КК України у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією
майна.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця

м.Кам'янець-Подільський Хмельницької області,

громадянина України, не судимого

засуджено за ч.3 ст.289 КК України
на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за п.п.4, 9, 12 ч.2 ст.115
КК України на 15 років позбавлення волі; за ч.2 ст.194 КК України на 10 років
позбавлення волі. Остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено на
підставі ч.1 ст.70 КК України у виді 15 років позбавлення волі, з конфіскацією
майна.

Постановлено
стягнути із засуджених судові витрати в сумі 447 грн. 19 коп. з кожного та
солідарно на користь потерпілої ОСОБА_6 19877 грн. 08 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди та 600 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Згідно
з вироком ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 визнані винними у вчиненні таких
злочинів.

8
квітня 2006 року ОСОБА_3, знаходячись у приміщенні кафе “Софія” по
вул.Леваневського,22 у м. Новоград-Волинський таємно викрав мобільний телефон
“Самсунг Е-800” вартістю 700 грн., що належав ОСОБА_7, який того ж дня продав водію таксі ОСОБА_8.

Будучи
викритим потерпілою у вчиненні злочину, з метою уникнути відповідальності,
вирішив повернути викрадене.

22
квітня 2006 року під час вживання спиртних напоїв з ОСОБА_2 та ОСОБА_5
запропонував їм взяти участь у пошуках таксиста та допомогти забрати у нього
телефон. Зустрівши ОСОБА_8 на зупинці таксі на вул.Войкова у
м.Новоград-Волинському, ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_2 та ОСОБА_5 сідати до нього
в автомобіль. Діючи за попередньою домовленістю, вони поїхали з ОСОБА_8 за межі
міста у напрямку військового полігону. В дорозі вони стали у ОСОБА_8имагати
повернути телефон, на що той відмовив. Не дійшовши згоди, будучи впевненим у підтримці
друзів, ОСОБА_3 став бити ОСОБА_8. Виконуючи попередню домовленість, у бійку
втрутилися ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Долаючи опір потерпілого, вони втрьох побили
ОСОБА_8 руками і ногами по тілу та голові до втрати ним свідомості, заподіявши
тілесні ушкодження. Під час вчинення насильницьких дій у ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_2а виник умисел на незаконне заволодіння автомобілем потерпілого з метою
приховати вчинені злочини та вбити ОСОБА_8, запобігаючи таким чином викриттю.
Продовжуючи діяти узгоджено, вони посадили потерпілого у салон автомобіля і
поїхали вглиб військового полігону. Однак по дорозі автомобіль загруз у
багнюці, і вони не змогли їхати далі. З метою доведення умислу до завершення
вирішили умисно знищити автомобіль шляхом підпалу і умисно вбити ОСОБА_8 з
особливою жорстокістю шляхом підпалу автомобіля з господарем. ОСОБА_2 облив
автомобіль бензином, а ОСОБА_5 запалив його сірниками. Після чого всі троє
втекли з місця події. Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок дії високої температури
- полум'я.

У
касаційному поданні прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, просить вирок скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.
Посилається на те, що кваліфікуючи дії ОСОБА_3 за ч.3 ст.289 КК України, суд
безпідставно не вказав на ознаку повторності, хоча до вчинення цього злочину
ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК Україлни. В порушення вимог
ст.59 КК України, судом не вказано, все чи частина майна засуджених
конфіскується. У мотивувальній частині вироку не зазначено марку та вартість
автомобіля ОСОБА_8, що його було знищено. У доповненні до касаційного подання
прокурор вказує на безпідставність засудження за ч.2 ст.194 КК України з огляду
на те, що винні незаконно заволоділи транспортним засобом і мали право
розпоряджатися ним на свій розсуд.

У
касаційних скаргах:

-
засуджений ОСОБА_2 просить вирок змінити, пом'якшити йому покарання. В той же
час вважає, що в справі немає доказів на підтвердження його винності у вчиненні
злочинів, за які він засуджений.

- засуджений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 просять вирок, крім
засудження за ч.1 ст.185 КК України, скасувати, справу направити на новий
судовий розгляд. Посилаються на відсутність доказів наявності у засуджених
умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом, а також вчинення вбивства
з особливою жорстокістю, оскільки на момент підпалу автомобілю вони не знали,
що потерпілий живий. Висновки експертизи щодо причин смерті є суперечливими.
Також вважають, що судом не встановлено, який злочин вони намагалися приховати.
Адвокат ОСОБА_4 вказує на відсутність доказів участі ОСОБА_3 в умисному
знищенні автомобіля, оскільки суд не зазначив, які саме дії він виконував.

Заслухавши доповідь судді Шевченко Т.В., прокурора Кривов`яза Я.І., який
підтримав касаційне подання, представника потерпілої - ОСОБА_1, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи касаційного подання та касаційних скарг,
колегія суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню, касаційні скарги підлягають частковому
задоволенню, а вирок - скасуванню з направленням справи на новий судовий
розгляд з таких підстав.

Згідно з ст.275 КПК України суд розглядає справу у межах пред`явленого
обвинувачення. Як убачається з матеріалів справи, після скасування ухвали суду
про направлення справи на додаткове розслідування, під час нового судового
розгляду оголошувався обвинувальний висновок, згідно з яким засудженні
звинувачувалися у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289 та іншими статтями
КК України. Обвинувачення в цьому судовому розгляді не змінювалося, постанова
про зміну обвинувачення, що була
винесена у попередньому розгляді, не оголошувалася. Крім того, справу
було розглянуто в іншому складі суду, замість народного засідателя ОСОБА_9 в
судовому засіданні брала участь народний засідатель ОСОБА_10. Однак незважаючи
на це, суд засудив ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за ч.3 ст.289 КК України.

В той же час, згідно з цим
обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.289 КК України було інкриміновано кваліфікуючу
ознаку - повторність, оскільки він раніше вчинив злочин, передбачений ч.1
ст.185 КК України. Однак, у вироку суду при кваліфікації дій засудженого за цим
законом на таку ознаку не вказано і не зазначено, чи вважає суд, що її треба
виключити з кваліфікації дій ОСОБА_3.

Згідно зі ст.334 КПК України у мотивувальній частині вироку міститься
формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним. Як убачається з тексту
вироку, суд виклав формулювання обвинувачення суперечливо і не конкретно.
Зокрема, описуючи дії засуджених щодо незаконного заволодіння транспортним
засобом, суд вказав на те, що умисел на вчинення цього злочину у них виник вже
після застосування насильства до ОСОБА_8, в той час, як згідно з
обвинуваченням, саме з метою заволодіння автомобілем це насильство було
застосовано. Крім того, не вказано на характер
цього насильства - небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого чи таке, що не є небезпечним. Суперечливо
викладено судом і звинувачення в чистині умисного вбивства. Зокрема
незрозумілим є, які саме злочини намагалися приховати засуджені за допомогою
вбивства ОСОБА_8. Адже у вироку зазначено, що у них виник умисел на незаконне
заволодіння автомобілем з метою приховати вчинені злочини та вбити ОСОБА_8,
запобігаючи таким чином викриттю. Також не вмотивовано висновок суду про вчинення засудженими умисного
вбивства з особливою жорстокістю. За змістом закону ця кваліфікуюча ознака має
місце лише тоді, коли винні усвідомлюють, що своїми діями завдають потерпілому
особливих фізичних страждань. Тому суду належало надати у вироку оцінку
показанням засуджених про те, що вони били ОСОБА_8 до втрати свідомості і, коли
саджали його в автомобіль, ознак життя він не подавав. Судом у вироку не
зазначено, який саме автомобіль і якою вартістю було знищено шляхом підпалу, а
також конкретні дії кожного винного у вчиненні цього злочину, хоча все це має
значення для правової оцінки діяння.

Таким чином, вирок в даній справі постановлено з істотним порушенням вимог
кримінально - процесуального закону, що відповідно до ч.1 ст.398, ст.370 КПК
України є підставою для скасування вироку з направленням справи на новий
судовий розгляд, під час якого необхідно повно всебічно і об´єктивно
дослідити обставини справи в межах пред´явленого або зміненого у судовому засіданні обвинувачення, надати оцінку
всім доказам по справі і скласти вирок у відповідності з вимогами ст.ст.333-335
КПК України. Також необхідно перевірити інші доводи, викладені у касаційному поданні та касаційних скаргах.

Керуючись ст.ст.395, 396 КПК України, колегія суддів

у х
в а л и л а :

касаційне подання прокурора задовольнити, касаційні скарги задовольнити
частково.

Вирок Апеляційного суду Житомирської області від 19 липня 2007 року щодо
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 скасувати. Справу направити на новий судовий
розгляд в той же суд в іншому складі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 залишити без зміни -
тримання під вартою.

С у д д і :

Шевченко Т.В.
Кривенда О.В.
Канигіна Г.В.