АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/686/15 Справа № 208/5433/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 січня 2015р., яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпродзержинську, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
визнано винним та засуджено:

· За п.6 ч. 2 ст. 115 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією всього належного йому майна;

· за ч. за ч. 3 ст. 289 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Згідно до ч. 1 ст. 70 КК України, поглинувши менш суворе покарання більш суворим, ОСОБА_9 остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 6387 гривень на відшкодування матеріальної шкоди.

Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок суду, кваліфікувати дії ОСОБА_9 за ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, а також за ч. 1 ст. 289 КК України, незаконне заволодіння транспортним засобом, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що автомобілем ОСОБА_9 заволодів для того, щоб приховати сліди раніше вчиненого ним злочину, який полягав в завданні ним ударів ножем ОСОБА_10 , що виключає кваліфікацію дій ОСОБА_9 як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, це при тому, що потерпілим від цього злочину прокурор визнав власника автомобіля ОСОБА_11 , до якого жодного насильства застосовано не було. При визначенні міри покарання необхідно враховувати, як обставини, пом`якшуючи покарання те, що ОСОБА_9 повністю визнано те, що саме від його дій настала смерть потерпілого, а також те, що він дійсно протиправно заволодів транспортним засобом, повне визнання суми заявленого цивільного позову та часткове його відшкодування, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, яке полягало в тому, що він добровільно показав місце його вчинення, оскільки правоохоронним органам воно не було відоме, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Згідно вироку суду, 07.04.2014 року об 20.30 години біля кіоску «24 години», який розташований біля будинку №4а по вул. Бойко в м. Дніпродзержинську обвинувачений ОСОБА_9 зустрів раніше йому знайомого потерпілого ОСОБА_10 , який здійснював послуги такси на автомобілі «Деу Сенс» д/з НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_11 та перебував у користуванні ОСОБА_10 на підставі договору оренди, де домовився з останнім про своє перевезення на зазначеному автомобілі по м. Дніпродзержинську.

Перебуваючи у салоні вищевказаного автомобіля, під час руху, ОСОБА_9 став запитувати у ОСОБА_10 , коли той віддасть йому борг в сумі 100 доларів США, які ОСОБА_10 повинен був віддати ОСОБА_12 за раніше надані послуги. Не отримавши від ОСОБА_10 позитивної відповіді про час повернення боргу, ОСОБА_9 , маючи на меті примусити ОСОБА_10 до сплати своїх боргових зобов`язань перед ним, запропонував йому поїхати до електропідстанції ПС «Прометей-330 КВ», розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ вул. Лохвицького, 23, на що останній відповів своєю згодою.

07.04.2014 року, в період часу приблизно 21-00 години, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 на автомобілі «Деу Сенс» д/з НОМЕР_1 прибули в район електропідстанції ПС «Прометей 330 КВ», де, разом з потерпілим ОСОБА_10 вийшовши з автомобіля, знову почав запитувати останнього про час повернення йому грошових коштів в сумі 100 доларів США, які ОСОБА_10 мав йому віддати. В ході даної розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виникла сварка, яка переросла в бійку, під час якої у ОСОБА_9 виник прямий умисел на вчинення умисного вбивства, тобто протиправного заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_10 з корисливих мотивів, що полягали у прагненні заволодіти майном останнього.

07.04.2014 року, в період часу приблизно об 21-00 години ОСОБА_9 , знаходячись в районі електропідстанції «Прометей-330 кВ», розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ вул. Лохвицького, 23, під час бійки з ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на навмисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті останньому з корисливих мотивів, які полягали у прагненні заволодіти майном ОСОБА_10 , як його власністю та майном що знаходилося в його користуванні, та діючи умисно, з використанням наявного у нього ножа, завдав потерпілому ОСОБА_10 три удари ножем, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких 07.04.2014 року, близько 21.00 години настала смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та прагнучи довести його до завершення, ОСОБА_9 , діючи умисно, поза волею власника, незаконно, із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, заволодів: транспортним засобом - автомобілем «Деу Сенс» д/з НОМЕР_2 , вартістю 32 846 грн. 70 коп., який належить потерпілому ОСОБА_11 , та перебував у користуванні потерпілого ОСОБА_10 , грошима та майном ОСОБА_10 на загальну суму 1235 гривень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, прокурора та потерпілої, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим і просили залишити його без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд прийшов до наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України при обставинах, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими у суді.

У суді першої інстанції та в апеляційному суді обвинувачений не заперечував свою причетність до вбивства ОСОБА_10 та заволодіння автомобілем потерпілого ОСОБА_11 та майном потерпілого ОСОБА_10 . Проте вказав, що вбивство скоїв перевищивши межі необхідної оборони. Також вказував на те, що мотив у нього на заволодіння майном появився після вбивста.

Проте, версія обвинуваченого та його захисника щодо мотиву скоєного злочину спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, згідно слідчого експерименту від 10.04.2014 року з фото таблицями до нього, ОСОБА_9 пояснив, що 07.04.2014 року приблизно о 20.00 годині біля кіоску «24 години» він зустрів раніше знайомого ОСОБА_10 , водія таксі, який піднімався наверх, судячи з усього, виїжджав з дому. Він загальмував автомобіль, так як посварився дома з дружиною і мав їхати на пос. Будівельників, ОСОБА_10 погодився. По дорозі ОСОБА_9 запитав ОСОБА_10 за борг в 100 доларів США, на що ОСОБА_10 відповів, що тільки почав працювати на автомобілі, який взяв в оренду. По дорозі обстановка загострилась. ОСОБА_9 подумав, що може дати по обличчю та попрохав ОСОБА_10 звернути до підстанції. Коли вийшли з машини, ОСОБА_9 знову став питати за гроші. ОСОБА_10 просив зачекати, після чого ОСОБА_9 став штовхати ОСОБА_10 в плече, вимагав повернення грошей, дістав наявний при собі кухонний ніж та показав механізм завданих ударів на манекені, зазначив, як заволодів майном потерпілого ОСОБА_10 , коли той після ударів вже лежав на землі і як він зник з місця події на автомобілі, після чого повернувся і стягнув тіло ОСОБА_10 у яму, закидав його сміттям.

Ці показання в ході слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 , насамперед, узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка показала, що 07.04.2014 року о 20.30 годин, потерпілий ОСОБА_10 , не маючи тілесних ушкоджень, які були виявлені при досліджені трупу, залишив місце мешкання та виїхав на автомобілі «Деу Сенс» д/з НОМЕР_3 , який перебував у нього в оренді на підставі договору оренди, що підтверджено показами свідка ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_11 .

В подальшому саме цей автомобіль був вилучений у ОСОБА_9 , що було підтверджено особисто ОСОБА_9 в ході судового розгляду, а також протоколом огляду від 10.04.2014 року, показами свідка ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_16 , свідка ОСОБА_17 .

Твердження обвинуваченого про те, що вбив потерпілого ОСОБА_10 з метою самозахисту, а автомобілем і майном ОСОБА_10 заволодів з метою приховування злочину є голослівними. Його посилання на наявність в матеріалах кримінального провадження медичної довідки також не містять жодних конкретних даних, які б свідчили, що вказане тілесне ушкодження було нанесено ОСОБА_9 саме при обставинах, на які він посилається. Більш того, допитаний судом свідок ОСОБА_17 , як вірно вказав суд, не вказував на наявність у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень на обличчі в період їх зустрічі вранці 08.04.2015 року. Тому ці твердження обвинуваченого колегія розцінює критично, - як намагання уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, в ході слідчого експерименту від 10.04.2014 року, ОСОБА_9 не вказував на обставини спричинення йому ОСОБА_10 будь-якого тілесного ушкодження.

Таким чином, суд обґрунтовано вказав у вироку, що зазначена позиція обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він дістав ніж для самозахисту від дій потерпілого, спростовується, крім того, фактичними даними щодо співвідношення віку потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з віком обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , їх статури, характеристики, наданої потерпілому потерпілою ОСОБА_7 , як спокійній людині, якій не характерні риси агресивності, а також того, що в руках ОСОБА_10 не було жодного предмета для захисту, від якого б ОСОБА_9 необхідно було б застосовувати ніж та наносити три ножеві удари у життєво важливі органи людини.

Доводи захисника ОСОБА_8 про те, що корисливого мотиву під час скоєння злочину ОСОБА_18 не мав, а забирав речі потерпілого та автомобіль, який був у користуванні останнього з метою приховування злочину, суд першої інстанції оцінив, як позицію захисту обвинуваченого та обґрунтовано оцінив їх критично, вказавши при цьому на послідовність дій обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно до чого ОСОБА_9 , що він не оспорює, покинув місце скоєння злочину, без приховування слідів злочину трупу потерпілого ОСОБА_10 , а лише після того, як залишив місце злочину, в нього і виникло бажання приховати сліди злочину, тому він і повернувся на місце скоєння злочину, де стягнув та штовхнув труп ОСОБА_10 в яму, закидав його сміттям, що було підтверджено як самим ОСОБА_12 , так і протоколом слідчого експерименту від 10.04.2015 року з фото таблицями.

Отже відсутні підстави для висновку про те, що умислу на корисливий мотив він не мав, тому доводи останнього про те, що забирав речі потерпілого та автомобіль, який перебував у користуванні потерпілого ОСОБА_10 з метою приховування злочину, є нелогічними та такими, що позбавлені будь якого підґрунтя.

Крім того, потерпіла ОСОБА_7 підтвердила, що у її чоловіка залишався борг перед ОСОБА_9 , що ОСОБА_9 мав неприязні стосунки із-за цього до її чоловіка.

Вказані показання потерпілої та показання обвинуваченого про те, що дійсно у ОСОБА_10 був перед ним борг у сумі 100 доларів США свідчать про те, що сварка в них почалася саме з боргових зобов`язань.

Відповідно даних огляду автомобіля від 10.04.2015 року з фототаблицями, він виявлений в гаражному кооперативі «Баглій кокс» по вул. Тельмана на перехресті вул. Восточній, 11/1 у м. Дніпродзержинську між двома блоками гаражів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, про що йдеться у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 колегією суддів не встановлено.

Аналіз вище викладених доказів у їх сукупності, поза розумний сумнів свідчать про вчинення ОСОБА_9 вбивства потерпілого ОСОБА_10 з користі та заволодіння його автомобілем та іншим майном.

Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 2 від 7 лютого 2003 р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» , за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків (одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину.

У разі вчинення умисного вбивства під час незаконного заволодіння транспортним засобом дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном (ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 308, ч. 3 ст. 312, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 289 КК).

З досліджених судом доказів та показань обвинуваченого у суді першої та апеляційної інстанції вбачається, що він, одержавши від ОСОБА_19 гроші в сумі 600 доларів, обміняв їх та викупив з ломбарду закладене майно печатку, а 2000 гривен у нього було вилучено.

Крім того, згідно висновку амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи (акт №166) ОСОБА_9 хронічними душевними захворюваннями, слабоумством, не страждає. В період часу, який відноситься до інкримінованого злочину він міг і може на даний час усвідомлювати свої дії і керувати ними в повному обсязі. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.(т.2а.с.32-34).

Аналіз зазначених даних про особу обвинуваченого, а також його перебування у скрутному матеріальному становищі, що підтверджується іншими фактичними обставинами справи, а саме тим, що обвинувачений, отримавши від ОСОБА_20 гроші в сумі 600 доларів США, обміняв їх та викупив з ломбарду закладене майно - печатку із золота, свідчать про те, що висновок суду про корисливий мотив обвинуваченого при вчиненні вбивства ОСОБА_10 відповідає фактичним обставинам справи, а кваліфікація його дій за п.6 ч.2 ст.115 КК України, як умисне вбивство з корисливих мотивів та за ч.3 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, є вірною.

Доводи апелянта щодо необхідності відображення у вироку інших доказів на сутність прийнятого рішення не впливають, оскільки, сукупність наведених у вироку доказів є взаємозв`язаною та достатньою для висновку про доведеність висунутого ОСОБА_9 обвинувачення.

Твердження апелянта про перевищення меж необхідної оборони, так як ОСОБА_10 ударив його в ніс кулаком та перебив його, спростовуються його показами в ході слідчого експерименту, які суд обгрунтовано взяв до уваги.

Покарання засудженому призначено згідно вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до особливо тяжких, обставини їх вчинення, даних про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни вироку, про що просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою,- в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: