Справа №1-37/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2007 року Деснянський районний суд м. Чернігова в
складі:

головуючого -судді Мурашко І. А,

при секретарі - Шемець Т.Ю. Хавило О.А.,

з участю прокурора - Гапєєвої Н.П.,

потерпілого - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у і. Чернігові справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, освіта
середня, не одруженій, не працює, має неповнолітню дитину 1997 року народження,
раніше судимого: 27.07.1993 року Деснянським районним судом і. Чернігова за ч.3
ст.81, ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ст.42,45 КК України до 4 років позбавлення волі
умовно з іспитовим строком 2 роки; 09.04.1997 року Римським районним судом
Чернігівської області за ч.3 ст.81 КК України до 3 років позбавлення волі;
11.08.1997 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.81
, ч.3 ст.42 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією
майна; 23.03.2001 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст.117,
ч.2 ст.118, ч.2 ст.142, ст.42,43 КК України до 5 років позбавлення волі,
звільнений 24.01.2006 року по відбуттю строку покарання, проживає: і. АДРЕСА_1,
зареєстрований: АДРЕСА_2, у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, 27.06.2006 року, у вечірній час, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись біля під'їзду АДРЕСА_3, погрожуючи застосуванням
насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого ОСОБА_1,
відкрито заволодів мобільним телефоном "SIEMENS -ME -75" вартістю 823
грн. зі стартовим пакетом оператора мобільного зв'язку "Діджус"
вартістю 40 грн. та грошовими коштами на рахунку 0,80 грн., а всього майном на
загальну суму 863,80 грн., що належить ОСОБА_1

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину за зміненим прокурором
обвинуваченням по ч.2 ст.186 КК України визнав повністю та відмовився давати
показання. Будучи допитаним у судовому засіданні раніше показав, що 27.06.2006
року , у вечірнім час, він за адресою: АДРЕСА_4, разом зі своїми знайомими
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проводили час, і вживали горілку. Потім,
приблизно о 22.00, всі, крім ОСОБА_3,
вийшли на вулицю. Він біля будинку побачив ОСОБА_7, до якої вони всі разом
підійшли. Біля ОСОБА_7 знаходився потерпілий ОСОБА_1. У ОСОБА_7 у руках був
мобільний телефон, який з її спів належав потерпшому. Він відійшов з потерпілим
у бік , приблизно на відстань 7-8 м, від знайомих, і попросив у потерпілого
зателефонувати, але не дозвонився, і попросив потерпілого включити музику.
Потерпілий сказав йому, щоб він віддав телефон, але він відповів йому, що ще
послухає музику. Потерпілий вилаявся у.його бік, на що він сказав потерпілому,
що якщо він буде себе так вести, то телефону взагалі не побачить, після чого
потерпілий сказав "ну підожди", вилаявся, і побіг у бік магазину
"Союз", а телефон залишився у нього у руках. Потім він повернувся до
знайомих, і наступного дня продав телефон. У судовому засіданні розкаявся у
вчиненому, просив пробачення у потерпілого.

Допитаний в якості потерпілого у судовому засіданні ОСОБА_1 показав, що
27.06.2006 року, о 23.00, він пив пиво з дівчиною на ім'я ОСОБА_7 біля будинку
АДРЕСА_4, при цьому він дав ОСОБА_7 свій телефон послухати мелодії. Потім
з'явились знайомі цієї дівчини, серед яких був підсудний. Копи він забрав свій
телефон у ОСОБА_7, то до

2

нього підійшов
підсудний та запропонував відійти поговорити. Коли вони відійшли приблизно на
7-8 м від інших, то підсудний
попросив послухати мелодії, але він відповів, що телефон йому не дасть. Потім
він відчув, що нібито підсудний щось, підставив йому під живіт, і він віддав
підсудному телефон, так як злякався. Після цього підсудний почав слухати музику та продовжував стояти біля
нього. Він попросив віддати телефон, але підсудним сказав, що телефон не віддасть, а коли він провів руку у
напрямку телефону, то йому здалося, що щось блиснуло у нього біля горла, а підсудний сказав, що телефон не віддасть.
Перше, що йому прийшло у голову, то це побігти, і він побіг у напрямку магазину "Союз". Чи бачили інші
особи, що проходило між ним та підсудним, сказати не може. Матеріальних та моральних претензій до підсудного не має,.
телефон йому повернули. Думає, що підсудний розкаюється у вчиненому, вважає, що підсудний може ще виправитись, і
можливо йому призначити покарання умовно.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5
показала, що вона перебувала у ОСОБА_3 зі знайомими, серед яких був ОСОБА_2 Потім вони всі вийшли
на вулицю, і біля іншого під'їзду побачили ОСОБА_7, яка була з якимось хлопцем. - Вона особисто до ОСОБА_7
не підходила, а до неї підходив підсудний, якому було необхідно зателефонувати. Вона бачила, як підсудний
брав у потерпілого телефон, і через дві хвилини його віддав. Потім вони ще постояли хвилин п'ять, і ОСОБА_2
підійшов до них. Розмови ОСОБА_2 з потерпілими вона не чула. Наскільки вона
бачила, то конфлікту між підсудним та потерпілим не було. Потім вони пішли на
ринок, і телефону у підсудного вона не бачила.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4
показала, що у них дома перебували ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Коли вони вийшли з квартири на вулицю, то
біля іншого під'їзду побачили ОСОБА_7 з якимось хлопцем. Вона бачила, як ОСОБА_7 гралася з телефоном, який потім
віддала хлопцю. ОСОБА_2 попросив
у хлопця телефон щоб зателефонувати, і вони у двох відійшли у бік. Про що вони
розмовляли, вона не чула. Потім
ОСОБА_2 підійшов до них, а хлопець пішов у напрямку магазину "Союз".
Коли ОСОБА_2 підійшов до них,
то телефону у нього вона не бачила. На її думку конфлікту між ОСОБА_2 та
хлопцем, не було.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7
показала, що знаходилась біля будинку поряд зі школою №12' разом з ОСОБА_1, на телефоні якого спухала
музику. Потім до них підійшли ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ОСОБА_2 та ОСОБА_1, якому вона віддала телефон, відійшли
від них, по якій причині не знає. Вона чула, як
ОСОБА_2 попросив телефон у ОСОБА_1 зателефонувати, на що ОСОБА_1 дав підсудному телефон. У цей час вона розмовляла з
ОСОБА_4. та ОСОБА_5, а потім юна побачила, як ОСОБА_1 пішов у напрямку магазину "Союз". Вона
підійшла до ОСОБА_2 і спитала куди пішов ОСОБА_1, на що підсудний сказав, .що він прийде через п'ятнадцять
хвилин. ОСОБА_1 не повернувся, і вони розійшлися. Про що розмовляли ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 не чула, чи повертав ОСОБА_2 телефон ОСОБА_1 не знає. У бік потерпілого з боку ОСОБА_2 ніяких дій не було,
ОСОБА_2 нічого під горло ОСОБА_1 не підставляв. їй здалося, що щось блиснуло, але що то був ніж вона не
впевнена. Слідчому вона сказала про ніж, тому що злякалась, чого саме пояснити не змогла. Відповідаючи на
запитання суду ОСОБА_7 показала, що вона про ніж слідчому нічого не казала.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8,
яка є матір'ю ОСОБА_7, показала, .що слідчий допитувала дочку у її присутності. Дочка розповідала, що вона
бачила, що щось блиснуло, після чого Данилова Т.В. спитала "може ніж", на що дочка
відповіла "може ніж", і у протоколі було записано, що був ніж.

Крім того, винність ОСОБА_2 у зміненому прокурором
обвинуваченні також підтверджується доказами, перевіреними у судовому засіданні, а саме:

· протоколом допиту в якості підозрюваного ОСОБА_2
(а.с.20), згідно якого ОСОБА_2 погрожував потерпілому ОСОБА_1;

·
протоколом
допиту в якості обвинуваченого ОСОБА_2 (а.с.63), згідно якого ОСОБА_2 погрожував
потерпілому ОСОБА_1;

· протоколом очної ставки між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1(а.с.34-35).

. Дослідивши вищевказані докази, перевіривши доводи
обвинувачення та показання підсудного, суд приходить до висновку, що змінене прокурором обвинувачення,
пред'явлене ОСОБА_2 за ч.2 ст.186 КК України, враховуючи зміст пояснень ОСОБА_2(а.с.6), які він надав дільничному
інспектору міліції, його показань у ході досудового слідства , що він погрожував потерпілому, а також
показання потерпілого ОСОБА_1 щодо погроз йому з боку підсудного, при проведеній перевірці, за наслідками якої
фактів застосування до підсудного незаконних заходів з боку органів дізнання та досудового слідства
встановлено не було, знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі. Таким чином, дії ОСОБА_2 необхідно
кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна(грабіж), поєднане з погрозою
застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, вчинене повторно,

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному ОСОБА_2,
суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, при яких
підсудним вчинено злочин, що потерпілому не нанесені тілесні ушкодження, відсутність цивільного позову, що
шкода потерпілому відшкодована і потерпілий ніяких претензій до підсудного не має, думку потерпілого щодо
призначення покарання підсудному, особу винного - його вік, сімейний

стан, а саме те, що згідно довідки
ЖЕК-10 підсудній співмєшкає з ОСОБА_9, яка має неповнолітню дитину, стан здоров'я підсудного , його освіту., формально позитивну
характеристику за місцем реєстрації, те що підсудний раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, але
раніше був засуджений, в тому числі за злочини проти власності.

Враховуючи викладене, обставинами, які пом'якшують покарання підсудному суд
вважає щире каяття, відшкодування заподіяної шкоди та сімейний стан підсудного.
Обставиною, що обтяжує покарання підсудному , є вчинення злочину
у стані алкогольного сп'яніння.

За наявності декількох обставин , які пом'якшують відповідальність та
істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину", щире
каяття, відшкодування заподіяної шкоди, сімейний стан підсудного, враховуючи
дані про особу винного, суд вважає за можливе при призначенні покарання за ч.2
ст.186 КК України застосувати до ОСОБА_2 ст.69 КК
України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в
санкції статті за цей злочин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 необхідно
призначити покарання у вигляді позбавлення волі ближче до
найнижчої межі, встановленої для даного виду покарання в Загальній частині Ж України, що є необхідним та достатнім для виправлення
підсудного та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази та судові витрати по
справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 323,324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 винним у скоєнні злочину, передбачених ч.2 ст.186 КК України і
призначити йому покарання із застосуванням ст.69
КК України у вигляді одного року одного місяця, позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту фактичного затримання
з 05 вересня 2006 року.

Мірою запобіжного заходу ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити
без змін - утримання під вартою у СІЗО №31 ДДУ ПВП в Чернігівській області.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернігівської
області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим
ОСОБА_2 у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий:
І.А.Мурашко