Справа № 11-131/2008 року
Головуючий в 1-й інстанції Карплюк О.І.
Категорія ст. 186 ч.2 КК
України Доповідач Лінник П.О.
УХВАЛА

І М ' Я М У К Р А Ї Н И

5 лютого 2008 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючої-судді
Дуфнік Л.М., суддів Лінника П.О., Майданюк К.І.,

з
участю прокурора Бардецького О.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Хмельницького
міськрайонного суду від 6 грудня 2007 року.

Цим
вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з середньою
освітою, неодруженого, працюючого зварювальником в ЗАТ „Інтермет” , раніше
судимого:

- 5.05.2003 року Хмельницьким
міськрайонним судом за ст.ст. 187 ч.2, 296 ч.2 КК України з застосуванням ст.. 70 КК України
на 2 р. 6 міс. позбавлення волі. Відповідно до ст.. 75 КК України від
відбування призначеного покарання його було звільнено з випробуванням з
іспитовим строком на один рік і 6 місяців;

- 10.09.2004 року тим же судом за ст.. 185 ч.2, 71 КК України до 2-х років 7
місяців позбавлення волі,

засуджено за ст.. 186 ч.2 КК
України на 4 роки і 6 місяців позбавлення волі.

Зараховано
ОСОБА_1, у строк відбування покарання час перебування його під вартою з 30.05.
по 8.06.2007 року. строк відбування покарання ОСОБА_1. рахувати з часу приведення
вироку до виконання.

Міру
запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1. залишено попередню, підписку про його
невиїзд.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Западинці Красилівського
району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою
освітою, неодруженого, працюючого охоронцем в ПП. „Форт”, проживаючого
АДРЕСА_2, раніше не судимого,

засуджено за ст.. 186 ч.2 КК
України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно
до ст.. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_2 звільнено з випробуванням
з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

Міру
запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 залишено попередню, підписку про
невиїзд.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та жителя АДРЕСА_3, українця, громадянина України, з середньою
освітою, розлученого, працюючого охоронцем в ПП. „Форт”, в силу ст.. 89 не судимого,

засуджено за ст.. 186 ч.2 КК
України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно
до ст.. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнено з
випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Міру
запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 залишено попередню, підписку про
невиїзд.

Доля
речових доказів вирішена згідно ст. 81 КПК України.

За
вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те, що він 28 травня 2007 року зранку, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння,
при виході з під'їзду будинку №4, що по вул.. Попова у м. Хмельницькому, з
метою відкритого викрадення чужого майна, вдарив ОСОБА_4 ліктем у голову та
коліном у живіт, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження, після чого
витягнув із задньої кишені його штанів 4 грн., а з правої кишені витягнув
гаманець, який для потерпілого не представляв цінності і передав їх ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, які також перебували у стані алкогольного сп'яніння та стояли у дверях
вказаного під'їзду та погрожували ОСОБА_4 застосуванням до нього насильства.
Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вийшли з даного під'їзду, а ОСОБА_1 залишився з
потерпіли наодинці, відкрито заволодів його золотою каблучкою вартістю 240
грн., яка знаходилась у потерпілого ОСОБА_4 на пальці правої руки.

В поданій на вирок суду апеляції засуджений
ОСОБА_1 посилається на те, що суд призначив йому занадто суворе покарання, в
той час як на час скоєння злочину в нього на утриманні знаходилась непрацююча
дружина та малолітня дитина, що він працює, характеризується задовільно та сам
хворіє туберкульозом. При цьому апелянт і заперечує факт викрадення особистих
речей потерпілого ОСОБА_4.

Засуджені
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вирок суду не оскаржили.

Заслухавши
доповідача, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів -

з н а х
о д и т ь

що апеляція засудженого задоволенню не підлягає.

Суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєні ним разом з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 злочину передбаченого ст. 186
ч.2 КК України при викладених у вироку обставинах.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та перевіреним у
суді доказам.

Так, потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що у під'їзді будинку за №4, що по вул..
Попова міста Хмельницький 28 травня 2007 року зранку ОСОБА_1 перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння умисно вдарив його ліктем у голову, а коліном у
живіт, після чого з правої кишені штанів витягнув гаманець, в якому були
відсутні гроші, а із задньої кишені штанів витягнув 4 гривні та передав їх
ОСОБА_3. Після того як ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вийшли із під'їзду, ОСОБА_1 залишився
з ним наодинці та з пальця правої руки забрав у нього золоту обручку вартістю
240 грн.

Не вірити таким показам потерпілого чи вважати що він обмовив ОСОБА_1 у суду не було
будь-яких підстав, поскільки вони повністю узгоджуються з іншими матеріалами
справи та показами як інших засуджених
так і свідків.

Так, засуджений по цій же справі ОСОБА_3 пояснив, що вони усі троє
перебували у стані алкогольного сп'яніння і він був присутнім як у під'їзді
будинку за №4, що по вул.. Попова м. Хмельницький саме ОСОБА_1 насильно забрав
з кишені потерпілого ОСОБА_4 чотири гривні, які передав йому. Припинити
неправомірні дії ОСОБА_1 по відношенню до потерпілого ОСОБА_4 він не намагався.
А навпаки, вимагав у останнього також грошей для оплати за проїзд на таксі. При
цьому він висловлював для потерпілого погрози „давно не брав”, тобто чи давно
його били.

Сам засуджений ОСОБА_1 свою вину хоч і визнав повністю (л.с. 113, 219)
однак змінив свої покази які давав на досудовому слідстві та пояснив таку свою
поведінку алкогольним сп'янінням і тим, що ті речі, які були викраденні у
потерпілого ОСОБА_4 він сам забув у його квартирі, які йому були повернуті його
батьком через деякий час.

Об'єктивно винність ОСОБА_1 підтверджується показами свідків ОСОБА_5, який
є батьком засудженого, свідка ОСОБА_6, що є співмешканкою ОСОБА_1, які
підтвердили факт конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_4., свідка ОСОБА_7, який
підтвердив факт побиття його та ОСОБА_4 саме ОСОБА_1, що мав місце 28.05.2007
року у будинку за №4 по вул.. Попова м. Хмельницький, протоколом огляду,
виявлення та вилучення від 30.05.2007 року, яким зафіксовано добровільну видачу
ОСОБА_8 гаманця чорного кольору, в якому знаходилась обручка з жовтого металу
(л.с. 37), показами засудженого по цій справі ОСОБА_2 з яких вбачається, що він
був присутній у під'їзді будинку ОСОБА_1 в той час як ОСОБА_1 бив ОСОБА_4 та
відкрито забрав у нього 4 гривні та гаманець, якого ОСОБА_1 передав йому, а він
перевіряв в гаманці наявність грошей, яких у гаманці на той час не було, як і
не було в ньому і інших цінностей (л.с. 178).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи за №1561 від 29.06.2007
року, потерпілому ОСОБА_4. було спричинено тілесні ушкодження у вигляді
крововиливів обох навколоочних ділянок, шиї, лівого плеча, біля ниркової
ділянки зліва, саден тім'яної ділянки голови, лівого плечового поясу, що
відносяться до категорії легких (л.с. 69).

Всім цим доказам в їх сукупності суд дав належну оцінку і прийшов до
обґрунтованого висновку про повне доведення вини ОСОБА_1 у скоєнні відкритого
викрадення майна потерпілого ОСОБА_4 при викладених вище обставинах, вірно
кваліфікувавши його дії за ст.. 186 ч.2 КК України.

З цих підстав доводи ОСОБА_1, що викладенні в його апеляції про
недоведеність його вини у відкритому викраденні майна в потерпілого ОСОБА_4 є
безпідставними.

Міра покарання засудженому ОСОБА_1. призначена у відповідності до вимог
ст.. 65 КК України з врахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи
винного та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання в тому числі і тих,
на які є посилання в апеляції, а таке покарання йому призначено ближче до
мінімального розміру, встановленого санкцією ст.. 186 ч.2 КК України.

Підстав до скасування чи зміни вироку суду щодо ОСОБА_1 колегія суддів не
вбачає.

Разом з тим, перевіряючи справу в повному обсязі колегія суддів встановила,
що суд помилково вказав у вступній частині вироку щодо ОСОБА_1, що він раніше
судимий за ст.. 187 ч.2 КК України, в той час, як він 5.05.2003 року був
судимий Хмельницьким міським судом за ч.2 ст. 186 КК України (л.с. 126).

Тому в порядку ст.. 365 КК України таку помилку у вступній частині вироку
суду щодо ОСОБА_1 слід виправити.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Вирок Хмельницького міськрайонного
суду від 6 грудня 2007 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляцію - без
задоволення.

В порядку ст.. 365 КПК України у вступній
частині вироку суду щодо засудженого ОСОБА_1 змінити дані про його судимість із
ч.2 ст. 187 на ч.2 ст. 186 КК України.

Головуючий

Судді