Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гандзюка В.П.,

суддів: Хруняка Є.В.,Флісака Р.Й.

з участю: прокурора Грищука В.І.,

потерпілого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора Бахура В.В., який затверджував обвинувальний висновок, захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_1 на вирок Рожнятівського районного суду від 14 травня 2010 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, який має незакінчену вищу освіту, одружений, працює селищним головою смт. Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області, несудимий, громадянин України,-

засуджений за ч.2 ст.382 КК України на два роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов'язані організаційно-розпорядчими повноваженнями в органах місцевого самоврядування строком на два роки;

На підставі ст.75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного

основного покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Відповідно до п.п.2,3 ч.І ст.76 КК України на ОСОБА_4 покладено обов'язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції Рожнятівського району та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили засудженому залишено попередньо обраний підписку про невиїзд.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за те, що він, працюючи селищним головою смт. Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області, будучи посадовою особою, якій присвоєно 8 ранг четверту категорію органу місцевого самоврядування, тобто будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, знаючи та усвідомлюючи зміст ухвали від 28.01.2008 року Господарського суду Івано-Франківської області, якою в порядку забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення в адміністративній справі № А-12/15-2/67-20/199 Перегінській селищній раді було заборонено вчиняти будь-які дії стосовно земельної ділянки загальною площею 2,0 га, що знаходиться в смт. Перегінське, вул. Сагайдачного, 132, 05 лютого 2008 року під час проведення 13 сесії 5 демократичного скликання Перегінської селищної ради умисно не повідомив депутатів про існування цієї ухвали і, головуючи на сесії ініціював розгляд заяви жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 Я.М., внаслідок чого орган місцевого самоврядування надав дозвіл останньому на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Сагайдачного площею 0,15 га для обслуговування викупленого нежитлового приміщення та зобов'язав його укласти договір оренди на цю земельну ділянку а 11 лютого 2008 року уклав з ОСОБА_5 договір оренди землі площею 0,15 га.

Крім того, не зважаючи на ухвалу суду, за ініціативою ОСОБА_4 сесія Перегінської селищної ради прийняла рішення затвердити проект відведення земельної ділянки по вул. Сагайдачного площею 0,1296 га та передати земельну ділянку у власність ОСОБА_6

У своїй апеляції потерпілий ОСОБА_1 вважає призначене ОСОБА_4 покарання надто м'яким і таким , що не відповідає вчиненому злочину та особі засудженого, просить вирок суду скасувати та призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права обіймати керівні посади, пов'язані організаційно-розпорядчими повноваженнями в органах місцевого самоврядування строком на три роки з реальним виконанням.

Захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 у поданій апеляції вважає, що вирок постановлено з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, оскільки судом недостатньо досліджено докази по справі, зібрані в ході досудового та судового слідства. Просить його скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю складу злочину.

У поданій апеляції прокурор Бахур В.В., який затверджував обвинувальний висновок, не оспорюючи кваліфікацію злочину, вважав вирок незаконним через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого ним злочину та особі засудженого. В судовому засіданні зазначену апеляцію прокурор відкликав.

Заслухавши доповідь судді, потерпілого,який підтримав власну апеляцію, засудженого та його захисника , які заперечили доводи апеляції потерпілого та підтримали апеляцію захисника, прокурора, який заперечив всі апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені в апеляціях доводи, колегія суддів вважає, що вони до задоволення не підлягають.

Так, оскаржуючи висновок суду про доведеність вини засудженого у вчиненні злочину, захисник вказав про відсутність в діях підзахисного складу злочину, оскільки рішення суду, яке він не виконав в подальшому було скасоване і втратило на момент порушення кримінальної справи юридичне значення. З цих же підстав вважає, що в прокурора, який порушив кримінальну справу, не було для цього достатніх приводів та підстав.

Однак такі твердження в апеляції не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать нормам кримінального права.

Так в суді достовірно встановлено факт умисного невиконання головою Перегінської селищної ради ОСОБА_4 рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.01.2008 року, яким заборонено вчиняти селищній раді будь-які дії щодо земельної ділянки площею 2 га по вул.. Сагайдачного 132 в смт. Перегінське.

Зокрема доведено те, що засуджений, отримавши копію вказаного рішення ознайомився з ним і, будучи зобовязаний як службова особа селищної ради виконати її, всупереч змісту рішення не тільки не забезпечив тимчасового збереження статусу спірної земельної ділянки, але й ініціював на сесії ради питання про її передачу окремим громадянам. При цьому, головуючи на сесії він умисно ввів в оману депутатів ради, не повідомив їх про існування судового рішення і активно сприяв прийняттю рішень про передачу спірних ділянок громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Ці обставини повністю доведені наявними у справі письмовими доказами, показаннями свідків та потерпілого, які не містять жодних суперечностей між собою і тримали правильну оцінку суду першої інстанції.

Про те, що після отримання 28.01.2008 року ухвали господарського суду, він не вважав за потрібне її виконувати та умисно не повідомив про її існування депутатів селищної ради на засіданні сесії під час вирішення питань, що були заборонені судом, визнав і сам засуджений. Так в судових засіданнях ОСОБА_4 ствердив, що умисно не виконав рішення суду, оскільки особисто вважав його незаконним.

Відповідальність за ст. 382 КК України наступає у випадку умисного невиконання ухвали суду, що вступило в законну силу на момент виконання. За змістом зазначеного закону непогодження службової особи з правильністю такого рішення не може бути причиною його невиконання, оскільки відповідно до законодавства України воно є обовязковим для всіх осіб на території держави. Не звільняє від кримінальної відповідальності і факт скасування такого рішення через певний час після вчинення винною особою злочину проти правосуддя

З врахуванням наведеного, покликання захисника на те, що ухвала господарського суду від 2008 року не повинна була виконуватися негайно, а також на відсутність підстав для порушення кримінальної справи щодо особи, яка умисно її не виконала, не є юридично обґрунтованим і не містить підстав для скасування вироку та закриття справи за відсутністю складу злочину.

Що стосується доводів апеляції потерпілого про надмірну мякість призначеного винному покарання, то воно також є необґрунтованим.

Суд в достатній мірі врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину та обставини його вчинення, а також характеризуючі дані про особу винного і визначив покарання , яке є адекватне вчиненому. При цьому суду мотивовано застосував ст. 75 КК України і правильно звільнив ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням.

Таким чином, апеляційних підстав для скасування чи зміни вироку колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст. 365, 366, КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляції потерпілого ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_4залишити без задоволення, а вирок Рожнятівського районного суду від 14 травня 2010 року відносно ОСОБА_4 за ст. 382 ч.2 КК України без змін.

Головуючий В.П. Гандзюк

Судді: Є.В. Хруняк

ОСОБА_7

Згідно з оригіналом

Суддя В.П. Гандзюк