Справа №589/4267/13-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/53/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальне провадження за № 0000055, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 листопада 2012 року, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні Шосткинської міжрайонної прокуратури Сумської області ОСОБА_10 , на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24.11.2014 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, працюючого фізичною особою підприємцем « ОСОБА_11 », раніше не судимого,

визнано винуватим в скоєнні злочинів передбачених частиною 5 ст. 185, частиною 1 ст. 292, частиною 1 ст. 172 КК України та призначено покарання:

- за частиною 1 ст. 172 КК України штраф в сумі 850 грн.;

- за частиною 1 ст. 292 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

- за частиною 5 ст. 185 КК України 7 (сім) років позбавлення волі;

На підставі частини 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначено до відбування 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

На підставі частини 3 ст. 72 КК України призначене покарання в виді штрафу в сумі 850 грн., визначено виконувати самостійно.

За частиною 2 ст. 382 КК України ОСОБА_8 , виправданий, за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ПАТ "Сумигаз" майнову шкоду в сумі 813 848,37грн. Вирішена доля речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
За судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_8 , визнаний винуватим в таємному викраденні природного газу, у особливо великих розмірах, що належить Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» в особі Шосткинського управління по експлуатації газового господарства, шляхом втручання, в період з кінця 2007 року по грудень 2011 року, у споруді свого гаража по АДРЕСА_2 , до елементів системи газопостачання, в розподільчий газопровід, з порушенням його герметичності, зняття кришки газового фільтру і встановлення замість неї патрубка для відбору природного газу поза приладами обліку за допомогою заздалегідь придбаної та спеціально облаштованої компресорної установки. Викрадений природний газ (метан), накопичував у спеціальні газові балони, яким потім заправляв з них та безпосередньо з газової мережі свої автобуси, якими надавав послуги з пасажирських перевезень.

Зокрема, за грудень 2011 року, обвинувачений ОСОБА_8 , вчинив крадіжку природного газу, в кількості 4 214,15 куб.м, вартістю за 1 куб.м - 4,567128 грн., на загальну суму 19 246,57 грн.

За період з 01 січня 2012 року по 27 листопада 2012 року, вчинив крадіжку природного газу, в кількості 168345,84 куб.м, вартістю за 1 куб.м - 4,720056 грн., на загальну суму 794 601,8 грн.

Усього, обвинувачений ОСОБА_8 , вчинив крадіжку 172 559, 99 куб.м. природного газу, на загальну суму 813 848, 37 гривень, що більше ніж у 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та становить особливо великий розмір.

ОСОБА_8 , визнаний винуватим і в тому, що шляхом втручання, в період з кінця 2007 року по кінець 2010 року, у споруді свого гаража по АДРЕСА_2 , до елементів системи газопостачання, в розподільчий газопровід, з порушенням його герметичності, зняття кришки газового фільтру і встановлення замість неї патрубка для відбору природного газу поза приладами обліку вчинив умисне пошкодження відводу до магістрального трубопроводу, що призвело до порушення нормальної роботи промислового газопроводу та створило небезпеку для життя людей.

ОСОБА_8 , визнаний винуватим, і в тому, що будучи фізичною особою підприємцем, грубо порушив ст. 21 КЗпП України, не уклав трудовий договір з потерпілим ОСОБА_12 ,. який у період з грудня 2011 року по 09.12.2012 року працював охоронцем його автомобільної бази, його реєстрації за трудовим договором в центрі зайнятості та без відповідного запису до трудової книжки, чим позбавив працівника права на соціальний захист визначений ст.ст. 253, 254, 256 КЗпП України.

Крім того, за вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 , визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 ст. 382 КК України і виправданий за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Рішення суду мотивоване тим, що обвинувачений ОСОБА_13 , не був наділений організаційно розпорядчими та адміністративно - господарськими функціями, як фізична особа підприємець яка перебувала на єдиному податку, а тому, не є службовою особою та суб`єктом складу злочину передбаченого частиною 2 ст. 382 КК України, що передбачає відповідальність за невиконання судового рішення.

У поданій апеляційній скарзі, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , вказує що вирок суду першої інстанції незаконний, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Захисник стверджує, що суд першої інстанції, безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про виключення протоколу огляду бази «Клімова» від 27 листопада 2012 року як письмового доказу, який не відповідає вимогам ч.7 ст. 223 КПК України так як огляд проведений без понятих.

Захисник стверджує, що суд першої інстанції, невірно оцінив показання ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , особи, які були залучені в якості понятих при проведенні огляді бази Клімова, і незаконно поклав їх свідчення в основу вироку, оскільки їх показання за своїм змістом, є не конкретними.

Захисник звертає увагу на те, що слідчий під час огляду бази «Клімова» вилучив 1488 шляхових листів, а до матеріалів кримінального провадження долучив 1499 шляхових листа. На дані розбіжності, суд першої інстанції, не звернув увагу.

Захисник вважає, що вартість викраденого газу розрахована невірно. Свідчення чого є неоднозначна позиція ПАТ «Сумигаз» про відшкодування матеріальних збитків підприємству, зазначених в позовних заявах, один позов на суму 3 755 677 грн. 54 коп., а інший на суму 813 848, 43 грн. Вважає, що суд першої інстанції, безпідставно, у вироку, послався на висновки судово-економічної експертизи від 18.06.2013 року за №601, оскільки матеріальні збитки, експертом, обраховані приблизно, і протиріччя складають на суму 725 грн. 11 коп. Крім того, суд першої інстанції, при визначенні матеріальних збитків, безпідставно відмовив і не взяв до уваги, наданні стороною захисту, фіскальні чек, про придбання обвинуваченим ОСОБА_8 , газу-метану на АГНКС «Форсаж» в м. Шостка, в період з листопада місяця 2011 року - грудень місяць 2012 року на загальну суму 850 000 грн. Захисник вважає, що суд безпідставно відхилив його клопотання про призначення додаткової судової економічної експертизи з даного приводу.

Захисник стверджує, що висновки комплексної судової інженерно технічної і в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності експертизи за №1161 від 08.05.2013 р. суперечать фактичним обставинам справи і є недопустимим доказом, так як експерт, при проведенні термодинамічних розрахунків, не брав до уваги фактичні дані роботи компресора, температури та тиску газу. Клопотання захисту про необхідність провадження додаткової експертизи, судом безпідставно були відхилено.

Захисник звертає увагу на те, що на досудовому слідстві на свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 учинявся тиск під час їх допиту зі сторони слідчого, про те суд першої інстанції перевірку з даного питання не проводив і навпаки ставив питання які принижували честь і гідність свідків.

Суд, поклав в основу вироку покази свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , і ОСОБА_22 надані ними під час досудового розслідування, чим порушив ч.4 ст.95 КПК України.

Захисник стверджує, що суд першої інстанції, у вироку не обґрунтував доказами наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України.

Посилаючись на те, під час огляду бази, що належить ОСОБА_8 27.11.2013 р. правоохоронними органами та працівниками газових служб не було виявлено зниження потужності газопроводу чи аварійної зупинки, тому в діях ОСОБА_8 , відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.292 КК України.

Захисник стверджує, що висновки суду про винність ОСОБА_8 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, ґрунтуються на припущеннях, так як у ПАТ «Сумигаз» відсутні документально зафіксовані матеріальні збитки які б були підтверджені інвентаризацією чи актом ревізії.

Захисник просить вирок суду скасувати, а провадження закрити за відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

У поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї, прокурор вказує, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

На думку прокурора, обвинувачений ОСОБА_8 будучи фізичною особою підприємцем та маючи у своєму підпорядкуванні найманих працівників, являвся службовою особою, оскільки був наділений організаційно розпорядчими обов`язками, а тому являвся і суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України і його виправдання є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Стверджує, що призначене покарання ОСОБА_8 за ч.5 ст.185 КК України є невмотивованим і за своїм розміром не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість.

Прокурор звертає увагу і на те, що суд порушив правила складання покарання при призначенні покарання обвинуваченому. Зокрема, суд призначив покарання за сукупністю злочинів і застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, про те, вказав, що покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., яке призначене за частиною 1 ст. 172 КК України необхідно виконувати самостійно, чим порушив вимоги частини 3 ст. 72 КК України.

Прокурор вказує, що суд першої інстанції, залишив поза увагою твердження свідка ОСОБА_19 про здійснення на нього психологічного тиску зі сторони слідчого.

Прокурор вважає, що суд порушив вимоги частини 1 ст. 89 КК України при розгляді клопотання захисника про визнання недопустимим доказом протокол огляду місця події від 27 листопада 2012 року так як ухвалив рішення про відмову в задоволенні клопотання, без виходу до нарадчої кімнаті.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції не спростував доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , щодо непридатності природного газу для використання його в якості палива для автотранспорту, а показання свідка ОСОБА_23 , викладені у вироку без розкриття їх повного змісту.

Прокурор просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У поданому запереченні на апеляційні скарги представник ПАТ «Сумигаз» ОСОБА_24 , просить вирок суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення, та про доводи які викладені в апеляційних скаргах, пояснення обвинуваченого на підтримку поданої ним і прокурором апеляційних скарг, думку прокурора на підтримку поданої його апеляційної скарги і про часткове задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого і його захисника, пояснення представника потерпілого і цивільного позивача про те, що оскаржений вирок суду законний і обґрунтований, а апеляційні скарги захисника і прокурора не обґрунтовані, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги прокурора і захисника підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим рішенням є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог частини 1 п. 3 ст.. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначається: у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Про те суд першої інстанції не дотримався вимоги даного кримінального процесуального закону.

Викладаючи фактичні обставини кримінальних правопорушень, із зазначенням часу, місця і способу їх вчинення, суд першої інстанції, допустив протиріччя. Зокрема, суд першої інстанції, визнавши обвинуваченого ОСОБА_25 , винним в умисному пошкодженні магістрального трубопроводу, відводів від них, що призвело до порушення нормальної роботи промислового газопроводу та створило небезпеку для життя людей у вироку суду вказав, що ці дії підсудний вчинив, в період з кінці 2007 року по кінець 2010 року, а при формулюванні обвинувачення в таємному викраденні природного газу у особливо великих розмірах, суд вказав, що умисне пошкодження магістрального трубопроводу підсудний вчинив в період з кінця 2007 року по грудень 2011 року.

Вказуючи правову кваліфікацію діянь обвинуваченого ОСОБА_25 , за частиною 1 ст. 292 КК України, суд першої інстанції, не звернув увагу на те, що кримінальний закон у вчиненні якого суд визнав винним підсудного ОСОБА_25 , змінювався як в частині кваліфікуючих ознак об`єктивної сторони так і в частині посилення відповідальності.

З формулювання правової кваліфікації про доведеність вини ОСОБА_25 , у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 ст. 292 КК України, суд першої інстанції не вказав в якій редакції закону про кримінальну відповідальність за пошкодження об`єктів трубопроводів визнано його винуватим чи в редакції Закону, що діяв до 24 травня 2012 року, чи в останній редакції від 24 травня 2012 року.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції не виконав вимоги частини 2 ст. 4 КК України про те, що злочинність і карність, а також інші кримінально - правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Колегія суддів звертає увагу і на те, що за своїм змістом, кримінальний Закон, за частиною 1 ст. 292 КК України, що діяв до 24 травня 2012 року більш м`який за покаранням ніж Закон в діючій редакції, на що теж суд першої інстанції, не звернув увагу.

Відповідно, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора, в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, заслуговують на увагу, як і доводи прокурора про те, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_25 , суд першої інстанції, порушив і правила складання покарання в виді штрафу і позбавлення волі, чим порушив частину 3 ст. 72 КК України. Покарання у виді штрафу і позбавлення волі не підлягають складанню за сукупністю злочинів чи вироків і виконуються самостійно, а як вбачається з вироку, визначаючи остаточне покарання підсудному, суд застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, а тому остаточне призначене покарання судом, в частині виконання штрафу самостійно, є неправильним.

Заслуговують на увагу доводи прокурора і про те, що суд першої інстанції, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, ухвалюючи судове рішення про виправдання обвинуваченого ОСОБА_8 за частиною 2 ст. 382 КК України,

Згідно вимог часини 1 п. 3 ст.. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Про те суд першої інстанції не дотримався вимоги даного кримінального процесуального закону.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, виправдовуючи підсудного ОСОБА_8 , мотивував тим, що обвинувачений не є службовою особою, а тому не являється суб`єктом складу кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 ст. 382 КК України, а тому на думку колегії суддів навів формальні підстави.

На думку колегії суддів, такий висновок суду першої інстанції є немотивованим, без достатнього, всебічного та об`єктивного аналізу і з`ясування службового положення підсудного ОСОБА_8 , його повноважень під час здійснення підприємницької діяльності, та його реальної можливості виконати судовий акт, за невиконання якого, настає кримінальна відповідальність за ст. 382 КК України.

У частині 3 ст. 18 КК України зазначено, що службовими особами є особи, які поміж іншого обіймають на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій. Загальне визначення службової особи стосується усіх організаційно правових утворень незалежно від форм власності.

З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 , не одноосібно, як громадянин підприємець надавав послуги з пасажирських перевезень, а мав у приватній власності автобуси, гараж, а для сприяння в здійсненні підприємницької діяльності, наймав працівників які працювали водіями на автобусах, в особі, ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_16 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 ,, охоронців автомобільного гаража ОСОБА_33 , ОСОБА_34 ,, ОСОБА_35 , ОСОБА_19 , а також громадянина ОСОБА_36 , який працював електриком, громадян ОСОБА_37 , і ОСОБА_38 ,. які працювали автослюсарями і які отримували від нього заробітну плату, яким він визначав розпорядок робочого дня, ставив перед ними певні завдання. Цим обставинам кримінального правопорушення, суд першої інстанції не взяв до уваги і не дав оцінки при ухваленні судового рішення про виправдання підсудного за умисне невиконання судового рішення.

Заслуговують на увагу в даному випадку і доводи які викладені в доповненні до апеляційної скарги прокурора про вимоги частини 3 ст. 337 КПК України, про те що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Заслуговують на увагу і доводи захисника про те, що під час проведення примусового огляду бази Клімова було виявлено і вилучено 1488 шляхових листів, до матеріалів кримінального провадження долучено 1499 шляхових листів. У супровідному листі начальнику Сумського відділення при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім.. М.С. Бокаріуса про призначення судової економічної експертизи, слідчий вказав, що направляє на експертизу копії маршрутних листів , вилучених під час проведення примусового огляду від 27 листопада 2012 року в кількості 1498 шт. З мотивувальної частини судової економічної експертизи за № 601 від 18 червня 2013 року вбачається, що предметом експертного дослідження були шляхові листи в кількості 1478 шт. Як вплинули розбіжності в кількості шляхових листів, на розмір матеріальних збитків, у вироку не наведено.

Що стосується наведених у апеляційних скаргах учасників кримінального провадження доводів про недопустимість в якості доказів, протоколу огляду місця події, висновків проведених по справі експертиз, показань свідків, розрахунку матеріальних збитків, наявності кількості вилучених шляхових листів і шляхових листів які мають відбитки печатки від імені підсудного ОСОБА_8 і підприємця ОСОБА_39 , призначення обвинуваченому ОСОБА_25 , м`якого покарання, порушення загальних засад кримінального провадження під час допиту свідків та вчинення тиску на них в суді і під час допиту в судовому засіданні, то на думку колегії суддів, ці доводи можуть бути перевірені під час нового судового розгляду.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно частини 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже колегія суддів дійшла до висновку, що наведені вище допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є підставою для скасування оскарженого вироку, на підставі частини 1 п.3, 4 ст. 409 КПК України, відповідно, апеляційні скарги захисника і прокурора, які приймали участь у кримінальному провадженні підлягають до часткового задоволення.

Із-за істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при розгляді справи та при ухваленні вироку суду, колегія суддів апеляційної інстанції не бере до уваги і доводи на підтримку вироку суду першої інстанції які викладені в запереченнях на апеляційні скарги представника потерпілого.

У даному випадку, скасовуючи вирок суду першої інстанції, колегія суддів позбавлена можливості ухвали свій вирок, оскільки, в апеляційних скаргах, прокурор і захисник не ставили питання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження з ухваленням нового вироку, тому колегія суддів, керуючись частиною 1 ст. 404 КПК України вважає, що після скасування вироку, кримінальне провадження підлягає призначенню на новий розгляд в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

У зв`язку з визнанням вироку суду першої інстанції незаконним, із наведених вище підстав, з призначенням справи на новий судовий розгляд, колегія суддів позбавлена можливості і висловити думку щодо апеляційний вимог захисника ОСОБА_9 , про скасування вироку з відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , з закриттям провадження у справі.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження, слід дотримуватися вимог кримінального процесуального закону, ретельно перевірити доводи поданих апеляційних скарг та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 404, 407, 409, 412, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , та прокурора у кримінальному провадженні Шосткинської міжрайонної прокуратури Сумської області ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24.11.2014 року щодо ОСОБА_25 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у тому ж суді в іншому складі.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4