Справа № 496/1865/15-к
Провадження № 1-кп/496/138/15
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

03.07.2015 року місто Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка матеріали кримінального провадження за підозрою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Усатове Біляївського району Одеської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

19 січня 2015 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , вина якого підтверджується вироком Біляївського районного суду Одеської області від 29.05.2015 року, знаходячись поблизу частково огородженої території недобудованого будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись у таємності своїх дій, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, в зв`язку з частковою відсутністю огорожі, зайшли на вищевказану територію, звідки викрали майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: 2 шт. металевих конструкції для проведення будівельних робіт виготовлених з металевої арматури діаметром 14 мм і 10 мм, висотою 1,0 м і довжиною 1,2 м, вартістю 150 гривень за одну, загальною вартістю 300 гривень, після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 300 гривень.
Далі, 20.01.2015 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, він же, діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з тих же мотивів та з тією ж метою, тим же способом, знову зайшли на територію того ж недобудованого будинку, звідки викрали майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: 80 шт. металевих арматур діаметром 10 мм, загальною довжиною 80 м, вартістю 9 гривень за дин метр, загальною вартістю 720 гривень, після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 720 гривень.
Далі, того ж дня, приблизно о 21 годині 00 хвилин, він же, діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з тих же мотивів та з тією ж метою, тим же способом, знову зайшли на територію того ж недобудованого будинку, звідки викрали майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: 30 шт. металевих арматур діаметром 10 мм, загальною довжиною 40 м, вартістю 9 гривень за один метр, загальною вартістю 360 гривень, після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 360 гривень.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. У вчиненому розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за його відсутності, претензій матеріального та/або морального характеру до нього не має.

Суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та особу винного у їх сукупності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, що виявилось у тому, що він як під час досудового розслідування, так і під час судового слідства, повно, детально та послідовно розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин середньої тяжкості, проте позитивно характеризується за місцем проживання, визнаний таким, що не має судимостей відповідно до ст. 89 КК України.

Враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, пом`якшуючі покарання обставини, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки інше, більш м`яке покарання, не справить належного виховного впливу на обвинуваченого для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Потерпілий ОСОБА_6 під час кримінального провадження до початку судового розгляду не заявляв цивільний позов про стягнення матеріальної та/або моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 , який вчинив суспільно небезпечне діяння.
Суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим судові витрати відсутні.
Також до обвинувального акту не долучались матеріали кримінального провадження №0000062 від 22.01.2015 року.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначеним за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 30.04.2015 року остаточно призначити засудженому ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

В строк відбування покарання повністю зарахувати відбуте покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 30.04.2015 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 03.07.2015 року.

Обрати ОСОБА_4 міру запобіжного заходу тримання під вартою в ОСІ м. Одеси до вступу вироку в законну силу. Взяти під варту в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_1