11-сс/775/253/2015(м)
263/8303/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002249 від 13 листопада 2014 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 липня 2015 року про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.262, ст.257, ст.348 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління МВС України знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002249 від 13 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.257,ч.3ст.262, ст.348 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, скоєних ним за наступних обставин:

З кінця жовтня 2014 року по березень 2015 року за ініціативою ОСОБА_9 була створена стійка озброєна організована група банда, до складу якої серед інших, входив ОСОБА_7 , який разом з іншими в складі банди вчинив вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, розбій, поєднаний з проникненням в інше приміщення, незаконне позбавлення волі двох або більше осіб із погрозою застосування зброї, незаконно заволодів транспортним засобом, вчинив розбій з метою викрадення вогнепальної зброї із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я.

22 березня 2015 року ОСОБА_7 затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257,ч.3ст.262, ст.348 КК України.

23 березня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257,ч.3ст.262, ст.348 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 березня 2015 року ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20 травня 2015 року.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 18 травня 2015 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 120 днів, тобто до 19 липня 2015 року.

Постановою заступника Генерального прокурора України ОСОБА_10 від 14 травня 2015 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002249 до семи місяців.

10 липня 2015 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління МВС України звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури Донецької області ОСОБА_5 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до шести місяців, тобто до 17 вересня 2015 року.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 липня 2015 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до шести місяців, тобто до 17 вересня 2015 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, в разі відхилення апеляційної скарги, встановити розмір застави, який би відповідав матеріальному стану ОСОБА_7 . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала є незаконною та підлягає скасуванню, бо прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а підозра є недоведеною. Вважає, що відповідно до ст.177 КПК України продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним оскільки під час тримання ОСОБА_7 під вартою сторона обвинувачення не здобула ніяких доказів, в судовому засіданні не досліджувались досить вагомі докази вчинення саме ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушення, підозрюваний жодного разу не вчиняв дій, які свідчили би про його намір переховуватись від органів слідства чи суду, а інші дані відсутні, їх не наводить і прокурор, навпаки підозрюваний, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, та перебуваючи на волі, не буде вчиняти спроб втечі. Рішення слідчого судді ухвалено без належного мотивування підстав для його прийняття, що не забезпечило ОСОБА_7 адекватного захисту від свавілля, який є важливим елементом законності тримання під варто, в розумінні п.1 ст.5 Конвенції. Слідчий суддя, в порушення вимог ст.183 ч.3 КПК України не визначив розмір застави.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги та законність судового рішення, підозрюваного та захисника ОСОБА_6 які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.177, 178, 183, 184, 199 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Органами досудового слідства ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ст.257,ч.3ст.262, ст.348 КК України які згідно зі ст.12 КК України є особливо тяжкими, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі із конфіскацією майна.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Пункт четвертий частини другої цієї статті КПК України передбачає застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виду позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою до застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Виходячи зі змісту ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, вказаних в ст.184 КПК України повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явився новий ризик, який виправдовує утримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового слідства до закінчення дій попередньої ухвали про тримання під вартою.

Обираючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжуючи термін тримання під вартою до 120 днів та до шести місяців, слідчий суддя виходив з тяжкості інкримінованих йому злочинів та з огляду на забезпечення в подальшому належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання перешкод слідству по справі та запобігання продовження злочинної діяльності.

Крім цього, завершити розслідування дійсно не представляється можливим у зв`язку зі складністю кримінального провадження. Одночасно до кримінальної відповідальності притягується 13 осіб, органом досудового розслідування виконаний значний об`єм слідчих дій, спрямованих на збирання доказів, але ще треба виконати цілу низку слідчих та процесуальних дій, експертиз.

З цими висновками погоджується і Апеляційний суд Донецької області.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, з застосуванням вогнепальної зброї, його тяжкість, а також те, що є обґрунтована підозра, що саме ОСОБА_7 в складі організованої групи приймав участь у вбивстві співробітника СБУ, зареєстрований в місті Дніпропетровську та не має стійких соціальних зв`язків, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Провадження по справі ведеться з достатньою процесуальною активністю й по справі дійсно необхідно виконати ще цілу низку слідчих та процесуальних дій, експертиз для закріплення доказової бази та забезпечення повноти проведеного розслідування, й вони не могли бути виконані у встановлені строки з об`єктивних причин.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Злочини, в скоєнні яких підозрюється ОСОБА_7 в складі організованої групи призвели до смерті співробітника СБУ, а тому слідчий суддя прийшов до правильного висновку обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а доводи апеляційної скарги захисника в цій частині не підлягають задоволенню.

Також апеляційний суд вважає, що слідчим та прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст.257,ч.3ст.262, ст.348 КК України та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також необхідність виконати ще цілу низку слідчих та процесуальних дій, які не могли бути виконані у встановлені строки з об`єктивних причин та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про продовження строків тримання ОСОБА_7 під вартою до шести місяців, а доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими, оскільки вони не спростовують наведеного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України., колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 липня 2015 року про продовження строків тримання під вартою щодо ОСОБА_7 до шести місяців, тобто до 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області