Справа № 1316/1159/12 Провадження № 1/450/25/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області у
складі

головуючого-судді
Кіпчарського М.О.,

при секретарі
Стельмащук Н.О.,

з участю: прокурора Проць С.В.,

потерпілого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті
Пустомити кримінальну

справу про обвинувачення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження,
громадянин України, уродженець,
зареєстрований та проживаючий
АДРЕСА_1, світа незакінчена вища ,
військовозобов»язаний, одружений,
працюючий майстром у ФОП ОСОБА_4,
раніше не судимий, у скоєнні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-

в с т а н о в и в :

Органом досудового слідства
підсудний ОСОБА_3 обвинувачується в
тому, що він 06.05.2005р. , являючись на той
час неповнолітнім та знаходячись біля
24.00 год. на вулиці поблизу клубу в
с.Милошовичі Пустомитівського району
Львівської області, під час вияснення
відносин з неповнолітнім на той час
ОСОБА_1, яке переросло у суперечку,
керуючись раптово виниклим умислом ,
умисно наніс своєю ногою удар в
ділянку лівої ноги потерпілому ОСОБА_1
, спричинивши йому тілесні ушкодження
у вигляді рани по передньо-боковій
поверхні лівої гомілки в середній
третині та відкритого перелому обох
кісток лівої гомілки , які згідно
судово-медичної експертизи,
відносяться до тяжкого тілесного
ушкодження по ознаці небезпеки для
життя в момент їх спричинення.

В судовому засіданні підсудний свою
вину у вчинені інкримінованих йому
діянь визнав частково та показав, що
06.05.2005р. у вечірній час він знаходився
біля клубу в с.Милошовичі, де між ним
та ОСОБА_1 виникла суперечка, під час
якої ОСОБА_1 першим вдарив його кулаком
в лице та розсік губу. У відповідь він
вдарив ОСОБА_1 теж кулаком в лице один
раз, від того удару ОСОБА_1 впав на
бік. Після того бійка закінчилась, так
як підбігли інші знайомі, які відвели
його в сторону. Наступного дня йому
стало відомо, що у ОСОБА_1 зламана нога.
Він особисто в той вечір не бив ОСОБА_1
по нозі та не мав таких намірів.
Припускає, що ОСОБА_1 міг зламати ногу,
падаючи після нанесеного ним удару та
зачепившись за трубу, кусок якої
виступав з землі в тому місці . Вину
визнає тільки в тому, що вдарив ОСОБА_1,
але не бив того по нозі та не мав
намірів спричиняти йому тілесні
ушкодження. У вчиненому кається.

Крім часткового визнання підсудним
своєї вини, його вина у вчинені
злочинних діянь доведена повністю та
стверджується розглянутими та
перевірені у судовому засіданні
доказами в їх сукупності, а саме:

Показами потерпілого ОСОБА_1, даними в
судовому засіданні про те, що 06.05.2005р.
він у вечірній час знаходився поблизу
клубу в с.Милошовичі, де між ним та
ОСОБА_5 виникла сварка, під час якої він
перший вдарив ОСОБА_5. У відповідь
ОСОБА_5 теж вдарив його кулаком в лице,
від чого він впав на лівий бік, та
відразу ж відчув біль. Вважає , що міг
зламати ногу, коли падав . ОСОБА_5 йому
ударів в ногу не наносив, тому вчинене
ним прощає та не має до того будь-яких
претензій.

Показами свідка ОСОБА_6, який будучи
допитаним в судовому засіданні
показав, що з підсудним та потерпілим
знаходиться у дружніх відносинах,
разом з якими 06.05.2005р. у вечірній час
знаходився біля клубу с.Милошовичі. В
момент, коли він знаходився від них на
відстані біля 10 метрів, то бачив, як
ОСОБА_5 вдарив кулаком ОСОБА_1 в обличчя,
після чого той впав на бік. В його
присутності ОСОБА_5 більше не наносив
ударів ОСОБА_1, в тому числі він не
бачив, щоб той наносив удари ногами.
Наступного дня йому стало відомо, що у
ОСОБА_1 зламана нога, але при яких
обставинах той її зламав, не знає.

Показами свідка ОСОБА_7, який в
судовому засідання показав, що 06.05.2005р.
він у вечірній час знаходився біля
клубу села Милошовичі та бачив, як
ОСОБА_5 вдарив кулаком ОСОБА_1 в обличчя
чи груди, після чого той впав. Інших
ударів ОСОБА_5 не наносив ОСОБА_1 в його
присутності, в тому числі не бив того
по нозі.

Показами свідка ОСОБА_8, даними на
досудовому слідстві та зачитаними в
судовому засіданні, яким суд надає
віри, так як такі не заперечуються
підсудним, про те, що 06.05.2005р. він біля
24 год. перебував поблизу клубу села
Милошовичі та бачив, як між ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 виникла бійка, під час якою як
ОСОБА_1 перший вдарив ОСОБА_5 в обличчя,
від чого той впав на землю. Підвівшись,
ОСОБА_5 вдарив кулаком ОСОБА_1 в
обличчя, від чого той теж впав на землю.
Як події відбувалися дальше, він не
бачив, так як пішов до клубу, разом з ним
пішов ОСОБА_5. Наступного дня йому стало
відомо, що у ОСОБА_1 зламана нога. В його
присутності ОСОБА_5 не бив ОСОБА_1 по
нозі.( а.с.16).

Крім вище зазначених доказів, вина
підсудного доводиться також :

- висновком судово-медичної експертизи
№115/2005 від 18.05.2005р., згідно якого у
ОСОБА_1 виявлено відкритий перелом
обох кісток лівої гомілки, рану на
передньо-боковій поверхні лівої
гомілки в середній третині. Перелом
утворився від дії тупого предмету, рана
могла виникнути внаслідок
пошкодження фрагментами зламаної
кістки. Ушкодження могли утворитися
06.05.2005р. та відносяться до тяжкого
тілесного ушкодження по ознаці
небезпеки для життя в момент їх
спричинення (а.с.20-21);

- висновком додаткової судово-медичної
експертизи №182/2013 від 11.12.2013р., в якому
зазначено, що виявлений перелом кісток
гомілки утворився внаслідок непрямої
дії сили, а саме в результаті падіння з
висоти власного зросту на площину з
моментом різкого обертання тіла
навколо своєї осі при відносно
фіксованій стопі, в тому числі із
прискоренням, міг виникнути при
обставинах, на які вказують ОСОБА_1 та
ОСОБА_3.( а.с.125-126).

Органом досудового розслідування дії
обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані
за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке
тілесне ушкодження, небезпечним для
життя в момент заподіяння.

Дане обвинувачення не знайшло свого
підтвердження в судовому засіданні.
Зокрема, підсудний та потерпілий
стверджують, що ОСОБА_5 наніс ОСОБА_1
тільки один удар кулаком в обличчя, від
чого той впав на бік та відразу ж відчув
біль в нозі. Допускають, що перелом
ноги ОСОБА_1 міг спричинити в
результаті падіння .

Дані покази узгоджуються з висновком
експертизи №182/2013 про те, що перелом
кісток гомілки ОСОБА_1 утворився
внаслідок непрямої дії сили, а саме в
результаті падіння з висоти власного
зросту на площину з моментом різкого
обертання тіла навколо своєї осі при
відносно фіксованій стопі, в тому
числі із прискоренням, та міг
виникнути при обставинах, на які
вказують ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Даних про те, що ОСОБА_5 спричинив
ОСОБА_1 умисне тяжке тілесне
ушкодження, судом не встановлено. Тому
в даному випадку мало місце
спричинення тяжкого тілесного
ушкодження з необережності, за що і
повинен нести відповідальність
підсудний.

При кваліфікації дій підсудного ОСОБА_5
суд керується вимогами ч.3 ст.62
Конституції України, про те, що
обвинувачення не може ґрунтуватися на
припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

З врахуванням викладеного суд
приходить до висновку про необхідність
перекваліфікації дій підсудного
ОСОБА_5 з ч.1 ст.121 КК України, на ст.128 КК
України, за ознаками « необережне
тяжке тілесне ушкодження» .

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності суд вважає, що на підставі
зібраних та перевірених в судовому
засіданні доказів вина ОСОБА_5 у
вчиненні 06.05.2005р. з необережності
тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_1,
доведена повністю.

Вивчаючи особу підсудного ОСОБА_3
встановлено, що він по місцю
проживання та праці характеризується
позитивно( а.с.36,83,100); раніше не судимий
(а.с.39); на обліку в наркологічному та
психоневрологічному диспансерах не
перебуває (а.с.28); одружений (а.с.84).

Обставинами, які пом»якшують
покарання, суд вважає щире каяття та
вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин , які обтяжують покарання,
судом не встановлено.

При обрані виду і міри покарання
підсудному суд враховує ступінь
суспільної небезпечності вчиненого
діяння та його наслідки, особу винного,
обставини справи та вважає, що
покарання підсудному слід обрати в
межах санкції стаття, за якою
кваліфіковано злочин, та приходить до
висновку про можливість виправлення
обвинуваченого без ізоляції від
суспільства, що принесе більшої
користі його сім»ї та суспільству,
обравши йому покарання у вигляді
виправних робіт , яке в випадку буде
достатнім для виправлення підсудного
.

Цивільний позов по справі не
заявлявся, судових витрат немає.

Статтею 128 КК України передбачено
найбільш суворе покарання у виді
обмеження волі.

Даний злочин, згідно ст.12 КК України,
являється злочином невеликою тяжкості.

Згідно ч.1 ст.49 КК України, особа
звільняється від кримінальної
відповідальності, якщо з дня вчинення
нею злочину і до дня набрання вироком
законної сили минуло три роки - у разі
вчинення злочину невеликою тяжкості,
за який передбачене покарання у виді
обмеження або позбавлення волі.

З врахуванням зазначено ОСОБА_5
підлягає звільненню від кримінальної
відповідальності у зв»язку із
закінченням строків давності, а справа
-закриттю.

Керуючись ст.ст 12, 49,74 КК України,
ст.ст.11-1,321-324,327,332-339,341,347-349 КПК України (
в редакції 1960 року), суд-

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 128 КК
України і призначити йому покарання у
виді виправних робіт строком два роки.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної
відповідальності у зв»язку з
закінченням строків давності.

Кримінальну справу відносно ОСОБА_3 за
ст.128 КК України, закрити.

Запобіжний захід у виді підписки про
невиїзд, обраний ОСОБА_3, після
набрання вироком законної сили,
скасувати.

На вирок може бути подано апеляцію
через Пустомитівський районний суд
Львівської області до апеляційного
суду Львівської області протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення, а засудженим - в той же
строк з моменту вручення йому копії
вироку.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку на подання апеляції
. У разі подачі апеляції вирок, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи
апеляційною інстанцією.

СуддяМ. О. Кіпчарський