У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Філатова В.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Кармазіна Ю.М.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 22 січня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_1. на постанову Київського районного суду м. Одеси від
25 червня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 4 вересня
2007 року щодо нього.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 25
червня 2007 року кримінальну справу з
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, провадженням закрито зі звільненням
ОСОБА_1. від кримінальної відповідальності на підставі п. п. “б”, “г” ст. 1 Закону України “Про
амністію” від 19 квітня 2007 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 4 вересня
2007 року постанову місцевого суду залишено без зміни.

Органами досудового слідства
ОСОБА_1. обвинувачувався в тому, що він 11 лютого 2005 року близько 9 години в
приміщенні РЕМ “Південний” по вулиці Ільфа і Петрова, 18-Б у м. Одесі на ґрунті
особистих неприязних стосунків, що раптово виникли, умисно наніс ОСОБА_2.
декілька ударів по ногам, завдавши потерпілій середньої тяжкості тілесні
ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить судові рішення щодо
нього скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Свою вимогу
обґрунтовує тим, що суд не вправі був застосувати до нього амністію, не
встановивши його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. Крім того,
посилається на те, що йому не були роз'ясненні правові наслідки застосування
Закону України “Про амністію”, а саме те, що звільнення від кримінальної
відповідальності не звільняє його від цивільної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у касаційній скарзі
доводи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1. було пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 1 ст. 122 КК України. Така кваліфікація органами досудового слідства дій обвинуваченого
відповідає зібраним у справі доказам. За цим законом максимальною мірою покарання є позбавлення волі
на строк до трьох років.

Обвинувачений
ОСОБА_1 при судовому розгляді заявив
клопотання про закриття щодо нього кримінальної справи у зв'язку з актом
амністії, оскільки він має на утриманні дитину-інваліда першої групи та матір,
яка досягла 70-річного віку.

Відповідно до
вимог п. п. ”б” “г” ст. 1 Закону України “Про амністію” від 19 квітня 2007 року
підлягають звільненню від кримінальної відповідальності особи, які мають неповнолітніх
дітей або дітей - інвалідів, батьків, які досягли 70-річного віку, і вчинили
умисні злочини, за які передбачено покарання менш суворе, ніж позбавлення волі
на строк п'ять років.

З урахуванням наведеного,
ОСОБА_1 є суб'єктом амністії, а тому, відповідно до вимог зазначеного
закону, суд обґрунтовано звільнив його від кримінальної відповідальності, а
справу провадженням закрив.

Доводи касаційної скарги, що суд не вправі був
застосувати до нього амністію, не встановивши його винуватості у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК
України, не заслуговують на увагу, оскільки Закони України “Про застосування
амністії в Україні” від 1.10.1996 року, “Про амністію” від 19 квітня 2007 року
та кримінально-процесуально законодавство такої вимоги не містять.

Наведенні у касаційній скарзі твердження ОСОБА_1 про те,
що суд не роз'яснив йому наслідки застосування Закону України “Про амністію”,
спростовуються матеріалами справи.

Як убачається із протоколу судового засідання, після
заявленого ОСОБА_1 клопотання про застосування до нього акту амністії
суддя відповідно до вимог закону
роз'яснив учасникам процесу ( в тому числі і ОСОБА_1.) наслідки застосування
цього Закону, і ОСОБА_1 підтримав своє клопотання.

Отже рішення суду про закриття кримінальної справи про
обвинувачення ОСОБА_1. у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК
України, зі звільненням його від кримінальної відповідальності відповідає
вимогам ст. 9 Закону України “Про
амністію” від 19 квітня 2007 року, ст.ст. 6, 282 КПК України.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК України підстав для
перегляду судових рішень щодо ОСОБА_1. у касаційному порядку з повідомленням
осіб, зазначених у ст. 384 КПК України, та керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1.

Судді:

Філатов В.М. Кармазін Ю.М. Глос Л.Ф.