Справа № 373/1110/15-к
В И Р О К
Іменем України
08 травня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Переяславі-Хмельницькому кримінальне провадження № 0000038 за обвинуваченням ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нижній Бурлук Шевченківського району Харківської області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, обіймає посаду курсанта навчального взводу навчальної батареї військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,-

встановив:

24.04.2008 обвинувачений ОСОБА_4 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 . 13.12.2014 він уклав та підписав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2014 № 265 зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 29.12.2014 № 278 солдат ОСОБА_4 прибув у відрядження на навчання з військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду курсанта.

Згідно з наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 06.01.2015 № 3 ОСОБА_4 вибув у відпустку за сімейними обставинами строком на 5 діб, з якої зобов`язаний був повернутися 10.01.2015, але в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, обвинувачений ОСОБА_4 , бажаючи тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби та провести час на власний розсуд, діючи з прямим умислом, не одержавши дозволу відповідного начальника (командира), без поважних на те причин не повернувся 10.01.2015 з відпустки до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та ухилявся від несення обов`язків військової служби понад один місяць. 13.04.2015 ОСОБА_4 добровільно повернувся в розташування військової частини НОМЕР_1 .

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Кримінальне провадження надійшло до суду з угодою про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , укладеною 17 квітня 2015 року, яку сторони просили затвердити.

Відповідно до цієї угоди підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, в обсязі згідно повідомленої йому підозри від 17 квітня 2015 року, а саме в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу у період з 10.01.2015 по 13.04.2015 не з`являвся на службу до місця розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 зобов`язувався сумлінно співпрацювати із стороною обвинувачення: правдиво та повною мірою відповідати на всі поставлені питання; з`являтися в установлений законодавством строк за викликом слідчого, прокурора, суду; не замовчувати факти щодо вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.

Сторони, враховуючи ступінь і характер сприяння підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінального провадження щодо нього, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, характер та тяжкість злочину, а також те, що останній бажає у подальшому проходити військову службу, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, беручи до уваги інтереси суспільства, керуючись ст.ст. 69, 69-1 КК України, узгодили призначення ОСОБА_4 покарання за вчинений ним злочин, яке є більш м`яким, нижчим від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 3 статті 407 КК України, - у вигляді арешту на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 2 місяці.

Угодою передбачено та у судовому засіданні обвинувачений та прокурор підтвердили, що вони розуміють положення ч.2 ст. 473 КПК України, відповідно до якої наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є обмеження права на оскарження вироку, зокрема згідно з положеннями ч.4 ст. 394 та ч.3 ст. 424 КПК України, а також для обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив своїм підписом розуміння того, що у разі невиконання ним обов`язків визначених в угоді прокурор має право звернутися до суду, який затвердив дану угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Дослідивши дану угоду, заслухавши прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 12, ч. 3 ст. 407 КК України, ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у даному провадженні.

Укладення між сторонами угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним є добровільним.

Укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Міра покарання, узгоджена в угоді, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, є необхідною і достатньою для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає принципам справедливості та гуманності і вимогам закону про кримінальну відповідальність.

Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб, відповідають інтересам суспільства.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено його право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди.

Обставин, які перешкоджають затвердженню угоди, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про затвердження укладеної між сторонами угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, визначеного в даній угоді.

Керуючись ст.ст. 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 17 квітня 2015 року між В.о. військового прокурора Дарницького гарнізону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому, з урахуванням ст. 69 КК України, покарання у виді арешту на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 2 місяці.

Строк відбування покарання обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя