Дата документу Справа № 336/9272/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/755/15 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №336/9272/14-к ОСОБА_1
Категорія: ст.190 ч.2 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003722, за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 06.08.2009р. Дніпровським районним судом м.Києва за ч.1 ст.152, ч.2 ст.185 КК України до 7 років позбавлення волі; звільнений на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.08.2013р. на невідбутий строк 2 роки 2 місяці 23 дні;

2) 10.12.2014р. Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ст.198, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області зазначає, що при призначенні покарання судом належним чином не враховано, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, попередній злочин проти власності вчинив в період умовно-дострокового звільнення, не працює, не одружений, тому призначене обвинуваченому остаточне покарання на підставі ст.70 ч.4 КК України за принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим, є надто м`яким. Крім того, оскільки судом призначено покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ст.198 КК України, за які ОСОБА_7 засуджений вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10.12.2014р., та ч.2 ст.190 КК України, за який він засуджений вказаним вироком, то максимальний строк покарання, який може бути призначений ОСОБА_7 за ч.4 ст.70 КК України має визначатись в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, суд в порушення ст.ст.126, 368 КПК України відмовив у стягненні з обвинуваченого процесуальних витрат, хоча ці витрати належним чином підтверджені. Тому просить вирок в частині призначеного покарання та рішення суду щодо процесуальних витрат скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити 4 роки позбавлення волі; стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 147 грн. 42 коп.

Вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.190 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10.12.2014р., остаточно призначено 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 11.11.2014р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 14 жовтня 2014р., приблизно о 18 годині, знаходячись в кафе Ласкаво Просимо біля зупинки громадського транспорту Заводська в м.Запоріжжі, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, із корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 , під приводом здійснити телефонний дзвінок своєму знайомому, заволодів його мобільним телефоном вартістю 1581,58 грн. та силіконовим чохлом вартістю 48,54 грн., чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1630 грн. 42 коп.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ст.190 ч.2 КК України, що також не оскаржується в апеляційній скарзі.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції у відповідності зі ст.65 КК України в повній мірі врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.190 КК України відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі винного, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

В апеляційній скарзі прокурор, ставлячи питання про скасування вироку у частині призначеного покарання за вчинений злочин, в той же час просить при постановленні нового вироку призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, тобто призначити обвинуваченому теж саме покарання, що й призначене судом першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що зазначена вимога (призначення того ж самого покарання, що й призначене судом першої інстанції) є безпідставною.

Необґрунтованими є й доводи прокурора про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України є надто м`яким.

Так, згідно вироку суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання в достатній мірі врахував всі положення ст.ст.65, 70 КК України.

За таких обставин призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

Доводи прокурора про те, що суд безпідставно не вирішив питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат, а саме витрат, пов`язаних із залученням експерта та проведенням експертизи, є необґрунтованими і суперечать положенням кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ст.118 КПК України процесуальними витратами є витрати, пов`язані із залученням експертів.

Згідно зі ст.122 КПК України експертам оплачуються проїзд, а також добові в разі переїзду до іншого населеного пункту. Експертам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком.

З матеріалів провадження вбачається, що для проведення експертизи був залучений експерт Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Запорізькій області.

При розгляді справи в суді першої інстанції прокурором не було надано будь-яких даних про те, що експерту у зв`язку з проведенням експертизи оплачувалися проїзд або добові. Також не було надано будь-яких даних про те, що виконана експертом робота по проведенню експертизи не є його службовим обов`язком.

Також в апеляційній скарзі і в судовому засіданні апеляційної інстанції прокурором так і не були наведені вищезазначені данні на обґрунтування цієї вимоги.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4