Справа
№1-17/2007
ВИРОК

Іменем України

28.02.2007
року Онуфріївський районний суд Кіровоградської
області в складі:

головуючого: судді Петрова
Р.І.,

при секретарі: Гриценко Т.М.,

з участю прокурора: Однолько С.В.,

потерпілого: ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Онуфріївка кримінальну справу за
звинуваченням ОСОБА_2, уродженця смт. Онуфріївка Кіровоградської області,
українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не
працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1,
раніше судимого: 27 квітня 2001 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської
області за ч. 2 ст. 140, ч.2 ст. 17 КК України до 1 року 4 місяців
позбавлення волі, звільнений 31
липня 2001 року за
постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у
відповідності до ст. 1 п.
"а" Закону України „Про амністію" від 05.07.2001 року; 30 квітня 2003 року
Онуфріївським районним судом Кіровоградської області по ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років
позбавлення волі, звільнений 29
квітня 2006 року по
відбуттю строку покарання; у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка),
вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення за таких обставин.

17 грудня 2006 року, близько 00.20 годин, ОСОБА_2, знаходячись в стані
алкогольного сп'яніння, з метою скоєння крадіжки чужого майна, прийшов до
приміщення гаража, належного ОСОБА_1, який розташований біля будинку АДРЕСА_2. Реалізовуючи
свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_2,
впевнившись, що його дії непомітні для оточуючих, шляхом вільного доступу
проник в приміщення згаданого гаража, звідки таємно викрав майно потерпілого
ОСОБА_1, а саме:

4 алюмінієві бідони ємністю 40 літрів кожен, загальною вартістю 736 грн.,
алюмінієвий

бідон ємністю 25 літрів,
вартістю 120 грн.,
чоловічий велосипед „Україна", вартістю 266

грн., та штикову лопату, вартістю 15
грн., а всього на загальну суму 1137
грн. 3

викраденим майном зник з місця скоєння злочину, а в подальшому розпорядився
ним на

власний розсуд.

Підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні таємного
викрадення чужого майна визнав частково та пояснив, що 16 грудня 2006 року приїхав з
міста Кіровограда до смт. Онуфріївка і у зв'язку з тим, що посварився зі своєю
сім'єю вимушений був залишити своє місце проживання по АДРЕСА_1. 16 грудня 2006 року, приблизно о 21-00 годині, він знаходився в будинку ОСОБА_3, який розташований на розі вулиць Гагаріна та
Радгоспна в смт. Онуфріївка Кіровоградської області,
де вживав спиртні напої разом з ОСОБА_4 та його
співмешканкою ОСОБА_3. 17 грудня 2006 року, близько 00.20 годин, він вийшов зі згаданого
домоволодіння та, з метою залишитись переночувати, прийшов до приміщення гаража, як тепер йому відомо належного ОСОБА_1, який розташований біля будинку АДРЕСА_2. З'ясувавши, що вищевказаний гараж відкритий, вирішив
увійти до нього та залишитись відпочивати.
Прокинувшись вранці, а саме близько 4-00 годин, побачив, що в приміщені гаража є певне майно. В цей час у нього виник
умисел на заволодіння майном, що зберігалось у
гаражі. Впевнившись, що його дії непомітні для оточуючих, він викрав майно
потерпілого ОСОБА_1, а саме: 4 алюмінієві бідони ємністю 40 літрів кожен, алюмінієвий бідон ємністю 25 літрів, чоловічий велосипед „Україна". Чи заволодів він штиковою
лопатою, чи ні, він не пам'ятає. Викрадене переніс з приміщення гаражу на подвір'я і розпорядився у спосіб, про який
зазначав у протоколах його допиту під час досудового слідства.

Підсудний вказав, що не згоден з обвинуваченням в частині кваліфікуючої
його дії ознаки „проникнення до
приміщення", оскільки намір на викрадення майна у нього виник під час
знаходження у приміщені.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_2 своєї вини, його вина у вчиненні злочину, передбаченого саме ч. З ст. 185 КК України, підтверджується доказами, дослідженими
в ході судового слідства.

Так, під час дослідчої перевірки та вході досудового слідства по справі,
ОСОБА_2 давав послідовні показання та пояснював слідчим, що 16 грудня 2006 року, близько 21.00 години, він знаходився в будинку ОСОБА_3, який
розташований на розі вулиць Гагаріна та Радгоспна в смт. Онуфріївка
Кіровоградської області, де вживав спиртні напої разом з ОСОБА_4 та його співмешканкою ОСОБА_3. Близько 00.20 годин, 17 грудня 2006 року, він вирішив направитись до дому своєї матері, що
знаходиться по АДРЕСА_1. Залишивши будинок, в якому проживає ОСОБА_3, він пішов
по вулиці Гагаріна та вирішив скоротити шлях, а саме піти через
багатоквартирний будинок АДРЕСА_2, так як знав, що там є прохід через
господарські споруди до районного дитячого садка, а потім
вихід на вулицю Дерибаса в смт. Онуфріївка. Проходячи через подвір'я вказаного будинку, він побачив,
що двері приміщення гаража, який знаходився на території подвір'я
будинку, відкриті. Кому належав вказаний гараж він не знав. Скориставшись нагодою, вирішив подивитись, що можна викрасти з
приміщення гаражу і зайшов в середину даного
приміщення саме з цією метою. Увійшовши до гаража, та присвітивши
ліхтариком, який мав при собі, він оглянув приміщення і побачив 2 молочних алюмінієвих бідони з
кришками, ємністю по 40 літрів кожен, 2 алюмінієвих бачка без кришок,
ємністю по 40 літрів кожен, один молочний алюмінієвий бідон, ємністю 25 літрів та велосипед "Україна". Дані речі він вирішив викрасти,
щоб потім їх продати як металобрухт, а гроші витратити на власні потреби. Після цього він почав виносити алюмінієві бідони та
алюмінієві бачки на городи, які знаходяться біля районного дитячого
садка неподалік багатоквартирного будинку АДРЕСА_2. Коли всі бідони він переніс з приміщення гаража, то також викрав чоловічий велосипед "Україна" і за його допомогою
перевіз викрадені 5 бідонів до Онуфріївського дендропарку і там їх заховав.

Зміну свої показань підсудний пояснив тим, що не наважувався сказати
слідчим про дійсну мету проникнення до
гаража, оскільки те, що він відпочивав вночі у гаражі, маючи при цьому
власне житло, вплине на його репутацію.

Потерпілий ОСОБА_1 дав суду
показання про те, що він проживає по вулиці АДРЕСА_2 і поряд з цим будинком знаходиться належний йому гараж, в якому
він постійно зберігає власне майно. 16 грудня 2006 року, близько 17.00 годин, вирішивши господарські
питання, він зайшов до власної квартири. Двері
приміщення гаража не зачиняв, так як не було з собою ключів.

16 грудня 2006 року, близько 6.00 годин, він вийшов на вулицю та підійшов до належного йому гаража і побачив, що вхідні двері гаража не щільно
зачинені. Після цього, він відкрив двері та зайшов в середину
приміщення гаража і побачив, що навісний замок знаходиться на циркулярному станку. Оглянувши приміщення гаража він виявив,
що відсутні 4 алюмінієві бідони, ємністю по 40 л. кожен, 1 бідон, ємністю 25 л., які він придбав в магазині м. Кременчука
Полтавської області у 2005 році, чоловічий велосипед "Україна" зеленого кольору, в робочому стані,
придбаний у 2004 році, та штикова лопата з дерев'яним держаком, яку він придбав у 2003 році. Він зрозумів, що дані речі викрали і звернувся до Онуфріївського РВ УМВС. Пізніше працівники
міліції повідомили йому, що крадіжку належного йому майна скоїв
ОСОБА_2 Вказував, що весь перелік викраденого майна, станом на 17-00 годин 16 грудня 2006 року, був в приміщенні гаража. Крім
того, висловився про те, що вночі та вранці 17 грудня 2006 року була мінусова температура і підсудний не міг ночувати в його гаражі, оскільки він для
такої мети, при таких погодних умовах, не придатний.

Свідок ОСОБА_5 пояснював, що 22 грудня 2006 року, близько 18.00 годин, він прийшов в гості до свого
знайомого ОСОБА_6, який проживає по АДРЕСА_3, в
якого також знаходився ОСОБА_2. В ході вживання спиртного, ОСОБА_2 сказав йому,
що у нього є три алюмінієві бідони, ємністю по 40 літрів кожен. Після цього, ОСОБА_2 запитав у нього де можна здати дані
бідони як металобрухт, але він відповів, що
бідони можна продати. Потім ОСОБА_2 попросив його, щоб він знайшов покупця, який придбає дані бідони. Про те, що бідони
крадені він не знав, а ОСОБА_2 йому нічого не
говорив. Наступного дня, 23 грудня 2006 року, близько 10.00 годин, він пішов до свого знайомого
ОСОБА_7 та запропонував останньому купити для
домашнього господарства алюмінієві бідони, ємністю по 40 л. кожен. На його пропозицію ОСОБА_7
погодився. Після цього він разом з ОСОБА_7 поїхали на його власному
автомобілі до домоволодіння ОСОБА_6, який проживає
по АДРЕСА_3. Приїхавши до вищевказаного
домоволодіння, ОСОБА_2 виніс з приміщення будинку ОСОБА_6 три
алюмінієвих бідони, ємністю по 40 літрів кожен. Оглянувши їх, ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_2, чи не крадені дані бідони,
на що останній запевнив ОСОБА_7, що дані бідони належать йому. Після цього,
ОСОБА_7 придбав у ОСОБА_2 три алюмінієвих бідони, ємністю 40 літрів кожен, та погрузив їх у багажне відділення свого автомобіля. Скільки точно грошей ОСОБА_2 отримав
від продажу бідонів він не знає. Він гроші від ОСОБА_2
не отримував.

Свідок ОСОБА_6 пояснював, що з 3 грудня по 26 грудня 2006 року в його домоволодінні, яке розташоване по АДРЕСА_3,
проживав ОСОБА_2, так як він посварився з своєю матір'ю і йому не
було де проживати. В цей період, ОСОБА_2 постійно ночував
у його домоволодінні. Приблизно 23 грудня 2006 року, у вечірній час, він разом з ОСОБА_2 та своєю співмешканкою ОСОБА_8 вживали алкогольні
напої. ОСОБА_2 попросив його та ОСОБА_8 допомогти йому перенести алюмінієві
бідони з території колишнього дитячо-юнацького
табору відпочинку до нього додому. На його прохання він та його співмешканка ОСОБА_8 погодились. Після цього, він взяв
належний йому велосипед і вони всі разом пішли до
Онуфріївського дендропарку. На території колишнього
дитячо-юнацького табору, ОСОБА_2 дістав з ями три алюмінієвих бідони, ємністю по 40 л. кожен, які вони погрузили на його велосипед і повезли до його домоволодіння. Про те, що вказані бідони були викрадені з приміщення
гаража, належного ОСОБА_1, ні він, ні його співмешканка ОСОБА_8 не знали, а ОСОБА_2
їм нічого не говорив. Наступного дня, 24
грудня 2006 року,
близько 10.00 годин,
до його домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_3, приїхав місцевий житель
ОСОБА_7 на автомобілі разом з ОСОБА_5. Після цього, ОСОБА_7 придбав у ОСОБА_2
три алюмінієвих бідони, ємністю по 40
л. кожен. Скільки грошей отримав ОСОБА_2 за продаж алюмінієвих бідонів він
не знає, а останній йому нічого не говорив.

Свідок ОСОБА_8
дала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_6.

Згідно
оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_7, встановлено, що
приблизно 24 грудня 2006 року, близько 9.30 години, до його
домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_4,
прийшов ОСОБА_5, який запропонував купити у його товариша ОСОБА_2 три
алюмінієві бідони, ємністю по 40
л. кожен. Після цього він запитав у ОСОБА_5, чи не крадені дані бідони, на що останній його запевнив,
що бідони не крадені та належать ОСОБА_2. На його пропозицію він погодився.
Потім він разом з ОСОБА_5 поїхали на його власному автомобілі до домоволодіння,
яке розташоване по АДРЕСА_3. Приїхавши до вказаного домоволодіння, до них
вийшов ОСОБА_2 та виніс з приміщення будинку три алюмінієвих бідони. Оглянувши
дані бідони, він запитав у ОСОБА_2,
чи не крадені вони, на що останній, запевнив його, що дані бідони належать
йому. Після цього він заплатив ОСОБА_2 80
грн. за три алюмінієвих бідони, та погрузивши
їх до багажного відсіку свого автомобіля, поїхав до себе додому.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що 17 грудня 2006 року, близько 9.00 годин, до нього
додому прийшов ОСОБА_2, з яким він почав вживати алкогольні напої. Під час їх
вживання, останній розповів йому, що у нього є велосипед "Україна" у
технічно справному стані та попросив його продати. Про те, що велосипед
"Україна" був ним викрадений з приміщення гаража, належного ОСОБА_1, ОСОБА_2 йому не
говорив. На його пропозицію він погодився. Після цього, близько 19.00 годин цього ж
дня, взявши даний велосипед, він направився до домоволодіння ОСОБА_9, яке
розташоване по АДРЕСА_5. Після цього, він запропонував ОСОБА_9 придбати у нього
велосипед "Україна". Останній вирішив придбати велосипед та сплатив
йому гроші в сумі 30 грн.

Свідок ОСОБА_9
пояснив суду, що 19 грудня 2006 року, близько 19.00 годин, він
знаходився вдома і в цей час до його домоволодіння прийшов його двоюрідний брат
ОСОБА_4 та
запропонував купити у нього велосипед "Україна" зеленого кольору. Він
запитав звідки у нього даний велосипед, на що ОСОБА_4 сказав, що велосипед "Україна" належить його
товаришу, який попросив продати його. Подумавши, він вирішив придбати велосипед
та сплатив ОСОБА_4 гроші в
сумі 30 грн.

Згідно
оголошених в під час судового слідства показань свідка ОСОБА_10, встановлено,
що 17 грудня 2006 року, близько 19.30 годин, до його
домоволодіння прийшов ОСОБА_2 та запропонував йому купити бідон ємністю 40 літрів. Після
цього, він запитав чи не крадений даний бідон, на що ОСОБА_2 відповів, що бідон
належить йому. Оглянувши даний бідон, він вирішив придбати його для домашнього
господарства та сплатив ОСОБА_2 24
грн.

Свідок ОСОБА_11, викликаний до суду за ініціативою
підсудного, пояснив, що знаходиться у шлюбних відносинах з сестрою підсудного і
йому відомо про те, що в грудні 2006
року ОСОБА_2 приїхав з міста Кіровограда до смт. Онуфріївка і у зв'язку з
тим, що посварився зі своєю сім'єю залишив своє місце проживання по АДРЕСА_1. В
цей час, а також на момент вчинення злочину, він мешкав у домоволодінні
ОСОБА_6, яке розташоване
по АДРЕСА_3. Про обставини
вчинення ОСОБА_2 злочину йому нічого не відомо.

Допитана у якості свідка слідчий СВ Онуфріївського РВ УМВС ОСОБА_12,
пояснила, що під час розслідування справи ОСОБА_2 давав послідовні показання з
приводу обставин вчиненого злочину і жодного разу не зазначав про те, що
прийшов до гаража потерпілого ОСОБА_1 з метою відпочити, а вказував, що проник до згаданого приміщення саме з метою заволодіння майном. Тиск
з боку працівників міліції до нього не застосовувався, оскільки це
протизаконно.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 185 КК України,
підтверджується і іншими доказами, а саме: протоколом огляду місця події - приміщення
гаража потерпілого ОСОБА_1
(а.с. 4-5), висновком товарознавчої експертизи (а.с.75-77),
протоколом відтворення обстановки і обставин події (а.с. 29).

Таким чином, обвинувачення, пред'явлене підсудному, визнається судом
доведеним.

Суд критично відноситься до зміни показань підсудним і розцінює таку дію як
спробу пом'якшити покарання за вчинене, оскільки твердження підсудного про те,
що він проник до гаража потерпілого з метою переночувати за відсутності у нього
можливості відпочити в іншому місці, спростовуються показаннями свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_11, а також його показаннями під час слідства по
справі та протоколом відтворення обстановки і обставин події.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_2, направлені на заволодіння
майном потерпілого ОСОБА_1.,
за ч. З ст. 185 КК
України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та поєднане з
проникненням у приміщення, оскільки підсудний проник до споруди (гаража) в якій
постійно зберігається майно з метою вчинення крадіжки, довів свій злочинний
намір до кінця, при цьому мав на момент вчинення злочину не погашену та не
зняту у встановленому законом порядку судимість за злочин, передбачений ст. 185 КК України.

При призначенні підсудному покарання суд враховує, що він вчинив тяжкий
злочин, особу винного, який за останнім місцем мешкання та за час перебування в
слідчому ізоляторі характеризується негативно, раніше судимий за вчинення
умисного злочину.

Обставиною, яка пом'якшує покарання підсудного, є його
каяття у вчиненні заволодіння майном.

Обставинами, що обтяжують покарання підсудного, є вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння та рецидив злочинів.

Суд, з урахуванням відсутності альтернативи санкції ст. 185 ч. З КК України,
призначає ОСОБА_2 покарання у вигляді позбавлення волі.

Цивільний позов
по справі не заявлено, речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.321-324
КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ч.3 ст. 185 КК
України, і призначити йому покарання у вигляді 3 років 6
місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили залишити той
же - утримання
під вартою.

Строк покарання
засудженому ОСОБА_2 рахувати з 04.01.2007
року.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Кіровоградської області протягом 15 діб з моменту
його проголошення через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області, а засудженим, який перебуває під вартою, у той
же час з моменту вручення йому копії вироку.