Справа № 362/2259/15-к
Провадження № 1-кп/362/176/15
ВИРОК
Іменем України
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василькова Київської області, українця, громадянина України, працює старшим оператором в ПП «Петра-Резерв», розлученого, проживає в цивільному шлюбі, освіта середня спеціальна, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
13.02.2015 близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебував за місцем своєї роботи ПП «Петра-Резерв», яке розташоване в с. Крячки, Васильківського району. В слюсарній кімнаті поруч зі складеними силовими кабелями, на підлозі помітив мобільний телефон марки «Samsung Note3» чорного кольору, який належить його колезі ОСОБА_4 та лежав без нагляду. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону, і реалізуючи свій злочинний намір, він користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає, незаконно заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Note3» чорного кольору, в якому було дві сім карти. Одна сім карта мобільного оператора Life, коштів на рахунку якої не було. Друга сім карта мобільного оператора Київстар, були кошти на рахунку в розмірі 10 грн., дані кошти не були витрачені з сім карти. Вказані дві сім карти для потерпілого ОСОБА_4 матеріальної цінності не становлять.
Далі, ОСОБА_5 , поклав викрадений телефон до кишені своєї куртки та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальні збитки на суму 6300 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним за пред`явленим обвинуваченням повністю, підтвердив викладені вище обставини, пояснивши, що він добре знає потерпілого ОСОБА_7 , з яким протягом 7 років працює в ПП» Петра- Резерв», і має добрі стосунки. 13.02.2015, а це була п,ятниця, близько 17 годин, по закінченню робочого дня, він, як старший оператор, перевіряв розетки, відключення приборів, а потім через слюсарну кімнату, де зберігається інструмент, пройшов до роздягальні, коли вже виходив, проходячи знову через слюсарну кімнату, на підлозі, біля кабелів, помітив чехол темного кольору з мобільним телефоном. Він взяв телефон, поклав його до кишені, сів в розвозку і поїхав додому. Мабуть саме тоді у нього і виник намір залишити телефон у себе, хоч у нього є мобільний телефон є, але простий, а це був смартфон. Що це був телефон саме ОСОБА_4 він не знав, і розмови в розвозці, з робочими, які їхали з ним, про телефон не було, і він ні у кого не питав, хто міг загубити телефон, оскільки спочатку ніби хотів пошуткувати і побачити, хто буде шукати телефон, а потім вже вирішив залишити його у себе. Телефон виключив. Вдома він сказав, що телефон знайшов, вийняв сім-карту, не перевіряючи, чи можливо з,ясувати чий це телефон, віддав його дружині з сином, щоб користувались вони. Таким чином , з п,ятниці до вівторка телефон перебував у нього, але дружина вставила туди свою сім-карту і користувалась телефоном чотири дні. В понеділок на роботі за обідом він дізнався, що телефон пропав у ОСОБА_4 , розмови про те, що він подав заяву в міліцію ще не було, він хотів його повернути, але було соромно, що не зробив цього зразу, навіть думав його підкинути, але так ні на що не зважився . Але у вівторок приїхали працівники міліції і коли почали з ним розмову, він зізнався, що телефон забрав він , що він у нього , а ввечері у вівторок він привіз його в опорний пункт міліції в Калинівку. У скоєному щиро розкаюється. В потерпілого просив вибачення багато разів. Зобов`язався такого більше не вчинювати. Просить застосувати до нього мінімальне покарання, оскільки у нього є можливість сплатити штраф.
Суд вважає можливим, відповідно до положень ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ні ким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор і обвинувачений, правильно розуміючи зміст даних обставин , і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, мало місце; що діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і що у вчиненні цього кримінального правопорушення винен обвинувачений ОСОБА_5 .
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття, усунення заподіяної шкоди .
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім того, обираючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, що відноситься, відповідно до ст.12 КК України до злочинів середньої тяжкості, обставини його вчинення, мотив, характер діяння, форму і ступінь вини, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин.
Зокрема, суд враховує, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, відповідно до витягу з бази даних МВС України /а.с. 19/, за місцем роботи характеризується позитивно /а.с. 16/, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває /а.с. 17, 18/.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його позитивної характеристики за місцем роботи, наявності пом,якшуючих обставин , думки потерпілого, висловленої в його заяві до суду , який не наполягає на суворому покаранні та будь-яких матеріальних чи моральних претензій не має, приймаючи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням буде покарання у виді штрафу в межах мінімального розміру, передбаченого санкцією даної статті, відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.349, 368-371, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту вступу вироку в законну силу і звернення його до виконання не пізніше місячного строку.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення через Васильківський міськрайонний суд Київської області.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_5 і прокурору
Суддя ОСОБА_9 .