У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючої

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Гриціва М.І., Федченка О.С.,

за участю прокурора

Микитенка О.П.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 20 листопада 2007 року справу
за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції на вирок апеляційного суду щодо засудженого ОСОБА_1.

За вироком Полонського районного
суду Хмельницької області від 13
липня 2007 року
засуджені: ОСОБА_1,

1987 р. народження, громадянин України,

судимий - 23.03.2007
року за ст.ст. 185

ч.3, 189 ч.1, 289 ч.1 КК України на 3 роки

шість місяців позбавлення
волі із звіль-

ненням від
відбування покарання згідно

ст. 75 КК України та з встановленням іс -

питового строку 1 рік 6 місяців,

за ст.
296 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ст. 186 ч.2 КК України на 4
роки позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України суд визначив ОСОБА_1
покарання - 4 роки позбавлення волі, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України суд
визначив йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Згідно ст. 75 КК України суд постановив звільнити ОСОБА_1 від відбування
призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки з
покладенням на нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК України;

ОСОБА_2, 1987 р.

народження, громадянин України, раніше

не судимий,

за ст.
296 ч.2 КК України на 2 роки обмеження волі. Згідно ст. 75 КК України суд
постановив звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного йому покарання з
випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців з покладенням на
нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд постановив стягнути:

з ОСОБА_1 на відшкодування
матеріальної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_3 - 3 000 грн., на користь
потерпілого ОСОБА_4 - 191 грн; на відшкодування моральної шкоди на користь
потерпілого ОСОБА_3 - 750 грн; на користь потерпілого ОСОБА_4 - 1 500 грн;

з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_3 - 750 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винуватими у тому, що 22
грудня 2006 року, близько 19 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння на пероні залізничного вокзалу ст. Полонне, разом з особою, матеріали
щодо якої виділено у окреме провадження у зв'язку з розшуком, безпричинно, із
хуліганських мотивів, вони побили потерпілого ОСОБА_4, заподіявши йому легкі
тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Через декілька хвилин після цього, засуджений ОСОБА_1, з
метою заволодіння майном потерпілого, підійшов до лежачого на пероні вокзалу
ОСОБА_3, якого засуджений сприймав як побитого ним раніше ОСОБА_4, і почав
обшукувати кишені одягу потерпілого. Коли ОСОБА_3 зробив спробу сісти,
засуджений ОСОБА_1, з метою подолання можливого опору з боку потерпілого,
завдав йому декілька ударів руками по голові та тулубу, від чого ОСОБА_3
втратив свідомість. Скориставшись цим, ОСОБА_1 заволодів гаманцем потерпілого,
в якому було 3 000 грн.

Вироком апеляційного суду Хмельницької області від 14
серпня 2007 року указаний вирок суду першої інстанції в частині засудження
ОСОБА_1. за ч.2 ст. 186 КК України було скасовано за апеляцією прокурора, який
затвердив обвинувальний висновок, і постановлено новий, за яким ОСОБА_1.
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.1 КК України і
призначено покарання - 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України,
за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.1, 296 ч.2 КК України,
апеляційним судом ОСОБА_1 було визначено покарання - 4 роки позбавлення волі, а
на підставі ч. 4 ст. 70 КК України апеляційною інстанцією було визначено йому
остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у
розгляді справи судом апеляційної інстанції, просить вирок апеляційного суду
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, у зв'язку з
неправильним застосуванням кримінального закону. Зокрема, прокурор вважає
неправильним рішення суду про остаточне визначення ОСОБА_1 покарання на
підставі ч.4 ст. 70 КК України.

На судові рішення щодо ОСОБА_2 касаційні подання чи
скарги не надходили.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив
частково задовольнити подання - вирок апеляційного суду змінити, виключивши із
нього вказівку про призначення покарання за ч.4 ст. 70 КК України, перевіривши
матеріали справи та обговоривши викладені у касаційному поданні доводи, колегія
суддів вважає, що це подання підлягає частковому задоволенні.

Як видно із змісту вироку апеляційний суд, з врахуванням
характеру заподіяних потерпілому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень засудженим під час
заволодіння майном потерпілого, визнав ОСОБА_1. винуватим у вчиненні розбійного
нападу і кваліфікував його дії за ст. 187 ч.1 КК України. Правильність такої
кваліфікації ніким не оспорюється.

Також не оспорюється у поданні прокурора правильність
вирішення апеляційним судом питання призначення ОСОБА_1 покарання як за ст. 187
ч.1 КК України, так і за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.1, 296
ч.2 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України.

Що ж стосується посилання у поданні прокурора на
неправильне застосування апеляційним судом положень, передбачених ч.4 ст. 70 КК
України, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими з наступних підстав.

Із змісту долученої до справи копії вироку Полонського
районного суду від 23 березня 2007 року видно, що за вчинення злочинів у період
з жовтня по грудень 2005 року, а також у лютому 2006 року ОСОБА_1. було
засуджено за ст.ст. 185 ч.3, 189 ч.1, 289 ч.1 КК України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі із звільненням від відбування покарання згідно ст. 75 КК
України та з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців.

З урахуванням цих обставин, а також з урахуванням того,
що злочин, за який ОСОБА_1 засуджено за оскаржуваним вироком апеляційного суду,
він вчинив у грудні 2006 року апеляційна інстанція безпідставно призначила йому
покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України, оскільки це не відповідає змісту
диспозиції указаного закону.

На це також указується у роз'ясненнях, що містяться у
п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 “Про
практику призначення судами кримінального покарання”, де зазначено, що коли
особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання, вчинила
до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується
до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення,
часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких
умов кожний вирок виконується окремо.

Приймаючи це до уваги, колегія суддів вважає правильним
без скасування вироку, як про це ставиться питання у поданні прокурора, внести
у вирок апеляційного суду зміни, виключивши із нього рішення апеляційної
інстанції про призначення ОСОБА_1 покарання із застосуванням ч.4 ст. 70 КК
України, оскільки це не суперечить положенням КПК України щодо компетенції суду
касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.

Вирок апеляційного суду Хмельницької області від 14
серпня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити: виключити із цього вироку рішення
апеляційної інстанції про призначення ОСОБА_1 покарання згідно ст. 70 ч.4 КК
України і вважати його засудженим, на підставі ст. 70 ч.1 КК України за
сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.1, 296 ч.2 КК України, на 4 роки
позбавлення волі.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Судді:

Присяжнюк Т.І. Гриців М.І. Федченко О.С.