УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

15
серпня 2007 року м. Запоріжжя

у складі:
головуючого - судді Шпоньки В.П. суддів Татарінової А.І., Жечевої Н.І. за участю прокурора Пазинич М.
В. захисника ОСОБА_1. засудженого ОСОБА_2.
представників цивільного позивача Довгополика А.В., Гриценко Ю.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
кримінальну справу за апеляцією цивільного
позивача, голови правління
Запорізької обласної кредитної
спілки «Довіра» Петрової О.А. на вирок Ленінського районного суду міста
Запоріжжя від 22 червня 2007 року

ВСТАНОВИВ Цим
вироком, - ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, менеджера по рекламі ТОВ «Імперія», раніше не судимого в силу статті 89 КК
України, -засуджено:

за частиною 3
статті 190 КК України на 4 роки позбавлення волі; за частиною 1 статті 358 КК
України на 2 роки обмеження волі; за частиною 3 статті 358 КК України на 1 рік
обмеження волі; за частиною 4 статті 27 і частиною 2 статті 364 КК України на 5
років позбавлення волі;

за
частиною 4 статті 27 і частиною 2 статті 366 КК України на 2 роки позбавлення
волі.

На
підставі частини 1 статті 70 КК України,
за сукупністю злочинів,
засудженому_ визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі
строком на 5 років.

На
підставі статті 75 КК України засудженого ОСОБА_2
звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням
іспитового строку тривалістю у продовж 2 років.

На
підставі статті 76 КК України на засудженого ОСОБА_2 покладені обов'язки,
які передбачені:

пунктом
2 цієї статті, а саме - не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої
системи;

№
1-349/2007 головуючій у 1 ін ст. - суддя Нікітенко Н.П.

№
11-1209/2007 доповідач в апеляційній
інстанції - суддя Шпонька В.П.

пунктом 3 цієї
статті, а саме - повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи;

пунктом
4 цієї статті, а саме періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Цивільній
позов у кримінальній справі - голови правління Запорізької обласної кредитної
спілки «Довіра», залишено без
розгляду, вирішено питання про речові
докази.

ОСОБА_2 визнано винним у
заволодінні шляхом обману чужим майном,
а саме Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра», у 2005 році -29000 гривен, повторно,
у 2006 році - 71000 гривен,
підробленні, використанні
документів та у співучасті у злочинах у сфері службової діяльності для
забезпечення заволодіння чужим майном зазначеної юридичної особи.

В
апеляції на вирок, голова правління
Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра»,
просить вирок скасувати в частині розв'язання позову і справу направити
на новий судовий розгляд. Посилається на порушення судом вимог статтей
254, 291, 328 КПК України, що й призвело до неправильного розв'язання
позову.

У
судовому засіданні апеляційної інстанції,
вислухавши доповідь судді щодо вироку,
ким і в якому обсязі він був оскаржений,
та основних доводах апеляції і заперечень інших учасників процесу:

представники
апелянта підтримали доводи апеляції;

прокурор
знайшов вирок незаконним й необгрунтованим у зв'язку із не дослідженням доказів
всупереч вимогам статті 299 КПК України,
тому просив вирок скасувати і справу направити на новий судовий розгляд
під час якого необхідно буде й правильно розв'язати цивільний позов;

засуджений
і його захисник просили вирок залишити без зміни, а апеляцію без задоволення.

Перевіривши
матеріали справи, апеляційний суд вбачає
такі підстави до задоволення апеляції.

Статтею
240 КПК України встановлено порядок досудового розгляду справи. Відповідно до
нього, попередній розгляд справи
здійснюється суддею одноособово з обов'язковою участю прокурора. Про день
досудового розгляду справи повідомляються також інші учасники процесу, однак їх неявка не перешкоджає розгляду
справи.

Попередній
розгляд справи відбувся 20 квітня 2007 року.

В
матеріалах справи відсутні дані про повідомлення цивільного позивача про час і
місце його проведення (т.2, а.с.
384-388).

Відповідно
до постанови суду від 20 квітня 2007 року,
за результатами попереднього розгляду справи, справа призначена до судового розгляду 8
травня 2007 року (т.2, а.с. 388).

Всупереч
вимогам статті 87 КГЖ України, в
матеріалах справи відсутній протокол судове засідання за 8 травня 2007 року і
взагалі які-небудь документи про причини переносу дати судового розгляду, призначення його на 22 червня 2007 року.

На
порушення вимог статті 254 КПК України,
в матеріалах справи відсутні дані про повідомлення цивільного позивача
про час і місце судового розгляду справи 8 травня і 22 червня 2007 року
тоді, як не тільки підсудний, а й всі інші особи повідомляються про день розгляду
справи під розписку не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді.

Саме на
забезпечення підготовки до слухання всіх учасників кримінального процесу
звертається увага у рішенні Європейського суду з прав людини, ухваленому 8 листопада 2005 року у справі
«Стрижак проти України». Згідно з ним,
повідомлення про час і місце розгляду справи повинно бути не лише
відправленим, а й отриманим учасником
процесу. Тобто, заходи повідомлення
повинні бути достатньою мірою забезпечені,
що, в свою чергу, забезпечить право всім сторонам надати свої
аргументи під час публічного слухання.

Згідно
із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» (23 лютого 2006 року N З477-1V»),
суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та
практику Суду як джерело права.

Згідно
зі ст.
299 КПК під час судового слідства суд повинен визначити обсяг та порядок
дослідження доказів у справі. При цьому,
як передбачено ч.3 зазначеної статті,
він має можливість за відсутності заперечень учасників судового розгляду
визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин
спливи, які ніхто з названих осіб не
оспорює, та розглянути справу в
порядку, встановленому ст.
3011 КПК.

Із
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2. визнав себе
винним в інкримінованих йому злочинах частково і в своїх показаннях виклав не
всі встановлені в ній обставини, зокрема
заперечив заволодінням чужим майном у сумах,
визнаних судом доведеними.

Отже, прийнявши відповідно до ст.
299 КПК рішення про недоцільність дослідження доказів, суд безпідставно обмежив дослідження
фактичних обставин справи допитом засудженого та закінчив судове слідство, чим допустив істотне порушення
кримінально-процесуального закону.

Таким
чином, вирок суду як незаконний й
необгрунтований, підлягає
скасуванню, а справа направленню на
новий судовий розгляд під час якого суду першої інстанції належить дотримати
права всіх сторін на участь у публічному слуханні справи, виконати вимоги кримінально-процесуального
закону щодо визначення обсягу доказів,
що підлягають дослідженню, та
дотримати порядок їх дослідження.

Керуючись ст.
ст. 362, 365,
366 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ

апеляцію цивільного
позивача, голови правління
Запорізької обласної кредитної
спілки «Довіра» Петрової О.А. задовольнити.

Вирок
Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22 червня 2007 року щодо ОСОБА_2 скасувати і
справу направити на новий судовий розгляд в той же місцевий суд у іншому складу
суду.