№ 1-210/08
ВИРОК

Іменем України

28.03.
2008 року
м. Київ

Печерський
районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді

Підпалого В.В.

при секретарі

Первій О.А.

за участю прокурора

Панова В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Печерського районного суду в м. Києві
справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м. Харків, українця, громадянина України,
не одруженого, освіта середня, тимчасово не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1,
раніше судимого:

- вироком Радянського районного суду м. Києва від 03.12.1996 року за ст. 140 ч. 2 КК України 1960 року на 3 роки
позбавлення волі;

- вироком Васильківського районного суду Київської області від 26.01.1999
року за ст.ст. 140 ч. 2, 43 КК України 1960 року на 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Васильківським районним судом Київської області від 01.08.2001 року
за ст.ст. 140 ч. 2, 17- 141 ч. 3, 42 КК України КК України 1960 року на 3 роки
позбавлення волі;

- вироком Васильківським районним судом Київської області від 22.03.2005 року
за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки
позбавлення волі, звільненого 14.03.2007 р. з Коростенської ВК № 71 Житомирської
області за постановою Білоцерківського міського суду Київської області від
07.08.2002 року умовно - достроково на невідбутий строк покарання 10 місяців та
9 днів;

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 будучи раніше судимим 03.12.1996 року
Радянським районним судом м. Києва за ст.140 ч. 2 КК України 1960 року на 3 роки позбавлення волі, 26.01.1999
Васильківським районним судом Київської області за ст.ст. 140 ч. 2, 43 КК
України 1960 року на 2 роки 6 місяців
позбавлення волі, 01.08.2001 року Васильківським районним судом Київської
області за ст.ст. 140 ч. 2, 17- 141 ч.
3, 42 КК України 1960 року на З роки
позбавлення волі, 22.03.2005 року Васильківським районним судом Київської
області за ст. 185 ч. 3 КК України на 3
роки позбавлення волі, 14.03.2007 року звільнений на підставі ст. 81 КК України
Білоцерківським міським судом Київської області умовно-достроково від відбуття
покарання на невідбутий термін 10 місяців 9 днів, перебуваючи на волі на шлях виправлення
не став, належних висновків для себе не зробив та під час не відбутої частини
покарання, повторно вчинив новий злочин.

12.01.2008 року приблизно 07 год. 00 хв. ОСОБА_1 з
холу гуртожитку, який розташований АДРЕСА_2, скориставшись тим, що ніхто зі
сторонніх осіб не спостерігає, повторно, таємно викрав чуже майно, яке належить
ОСОБА_2, а саме дитячу коляску вартістю 1 000 грн. Після з місця вчинення
злочину з викраденим зник.

Підсудний під час судового засідання
свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується визнав повністю,
підтвердив свої показання, які він дав під час досудового слідства про те, що
вранці 12.01.2008 року приїхавши до м. Києва він вирішив пройтися по вулицям
центральної частини міста для того, щоб назбирати пляшок та макулатури.
Назбиравши велику кількість пляшок та макулатури він вирішив знайти який не
будь візок для того, щоб все знайдене перевезти до приймального пункту.
Проходячи по вул. Рибальській в м. Києві, приблизно о 07 год., він помітив
гуртожиток, який знаходився АДРЕСА_2 цієї ж вулиці. Він вирішив зайти до
гуртожитку і викрасти звідти дитячу коляску для того, щоб в подальшому за
допомогою неї перевезти макулатуру та пляшки. Зайшовши через вхідні двері
гуртожитку, які на той момент були відчинені, він помітив, що в холі стоять без
нагляду дитячі коляски. Оглянувшись по сторонам він побачив, що у холі
гуртожитку нікого не має, тому він вирішив
викрасти одну із колясок. Підійшовши до коляски, темно-червоного кольору
він взяв її за ручку і визів на вулицю, де переконавшись в черговий раз, що
ніхто із сторонніх осіб не спостерігає за ним, він заштовхав її в один із
під'їздів випадкового будинку і залишив її там, так як догадувався, що коляску
можуть розшукувати. Свої дії оцінив негативно. Не заперечував зазначену у обвинувальному
висновку кількість і вартість майна, яке викрав.

Враховуючи те, що підсудний ОСОБА_1
не оспорював фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно
розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та
істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та
роз'яснивши їм положення ст. 299 КПК України, суд визнав недоцільним
дослідження інших доказів по справі, крім тих, що характеризують особу
підсудного.

Оцінюючи зазначене, суд приходить до
висновку про те, що винність підсудного у вчиненні злочину, що йому
інкримінується, доведена повністю, а його умисні дії правильно кваліфіковані
органом досудового слідства за ст.185 ч. 2 КК України, як крадіжка- таємне викрадення чужого майна,
вчинене повторно.

Тому суд обмежився дослідженням матеріалів кримінальної
справи, що характеризують особу підсудного.

Обставинами, які пом'якшують покарання, відповідно до
вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття підсудного.

Обставин, що обтяжують покарання підсудному,
відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні міри покарання підсудному суд враховує
наступні обставини справи:

- ступінь тяжкості вчиненого підсудним злочину передбаченого ст. 185 ч. 2 КК
України, який віднесений кримінальним законом до категорії злочинів середньої
тяжкості;

- особу підсудного, який не одружений, має постійне місце проживання, за
місцем тимчасового тримання покарання характеризується задовільно, не працює,
раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря- психіатра
не перебуває.

На
підставі викладеного суд не дійшов до висновку
про можливість виправлення ОСОБА_1 без відбування покарання і вважає,
що виправлення підсудного ОСОБА_1 враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, його особу, та усі обставини справи,
можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства. Тому, суд прийняв рішення не звільняти підсудного ОСОБА_1 від відбування
покарання з випробуванням і вважає за необхідне призначити
йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив злочин під час умовно -
достроково звільнення за постановою Білоцерківського міського суду Київської
області від 07.08.2002 року, то відповідно до суд вважає за необхідне при
призначенні покарання за сукупністю вироків застосувати положення ст. 71 КК
України частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком
Васильківського районного суду Київської області від 22.03.2005 року.

Цивільний позов у справі не
заявлений.

Відповідно до ст. 93 КПК України
необхідно стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по справі - вартість проведеної товарознавчої експертизи в
сумі 1 338 грн. 64 коп.

Долю речових доказів необхідно
вирішити відповідно до ст. 81 КПК
України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК
України,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, і
призначити йому покарання- 4 (чотири) роки
позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_1,
визначити за сукупністю вироків відповідно до ст. 71 КК України шляхом
часткового приєднання до призначеного покарання, невідбутної частини покарання
за вироком Васильківського районного суду Київської області від 22.03.2005
року, у виді - 4 ( чотирьох ) років
1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_1 слід обраховувати починаючи з 8.02.2008
року, відповідно до вимог ст. 72 КК України.

Стягнути з засудженого ОСОБА_1
судові витрати по справі - вартість проведеної товарознавчої експертизи в розмірі 1 338 грн. 64 коп. на р/р № 0466 в ГУ УДК у Київській обл., , МФО 821018 (НДЕКЦ при ГУ МВС України в м. Києві. За проведення експертизи та
дослідження).

Речовий доказ у справі-- дитячу коляску, яка передана
ОСОБА_2 на зберігання, залишити йому же за належністю, як власнику.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без
зміни утримання під вартою та утримувати його у Київському СІЗО № 13 Державного
департаменту України з питань виконання покарань.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту його
проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання ним копії
вироку.

Суддя
В.В. Підпалий