Справа №1-21/07
ВИРОК

іменем України

19 червня 2007
року Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області в складі: головуючого - судді Зарічної Л.А., при
секретарі - Голушко Н.А., з участю прокурора Сухонос А.В., адвокатів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки кримінальну
справу по обвинува­ченню ОСОБА_1, що
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Валки
Прилуцького р-ну, Чернігівської області,
українця, громадянина України,
із середньою освітою, приватного підприємця, одруженого, раніше несудимого, мешканця АДРЕСА_1, маючого на утриманні
неповнолітнього сина 1995року народження, за ст.286 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
обвинувачується в тому , що 06.08.2006 року, близько 8 год. 45 хв., перебуваючи
в стані алкогольного сп»яніння, керуючи власним мікроавтобусом марки «VOLKSWAGEN LT 35»,
д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по а/д Київ-Суми, зі сторони м.Києва в напрямку
м.Суми, проїжджаючи с.Манжосівка Прилуцького р-ну, не виконав вимог п.п.12.3,
10.1 діючих Правил дорожнього руху, а саме у разі виникнення перешкод або
небезпеки для руху, яку водій об»єктивно спроможний виявити, повинен негайно
вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинення транспортного засобу, а
перед любою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде
безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. В
результаті порушення вказаних пунктів ПДР, водій мікроавтобуса марки «VOLKSWAGEN LT 35»,
д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_1, як джерело підвищеної небезпеки, під час зміни дорожньо-транспортної
ситуації, в момент виникнення небезпеки для руху, несвоєчасно застосувавши
екстренне гальмування, та всупереч п 12.3. ПДР почав маневр об»їзду рухомої
перешкоди, вчинив зіткнення з мотоблоком марки «Ніва МБ-1» з причепом, під
керуванням громадянина ОСОБА_4, який виїхав з другорядної дороги вул.Роменська
с.Манжосівка на головну автодорогу «Київ-Суми» та намагався її перетнути зправа
наліво по відношенню до смуги руху мікроавтобуса, та в результаті ДТП від
отриманих тілесних ушкоджень на місці пригоди помер.

Згідно
висновку судово-медичної експертизи від 05.10.2006 року у громадянина ОСОБА_4
мали місце тілесні ушкодження : повний розрив атланто-окціпіального зчеплення з
розривом спинного мазку, множинні садна по лівій боковій ділянці тулуба, на
лівій верхній кінцівці 8 саден, вивих лівого плечового суглобу, садно на лівій
потиличній області, численні переломи ребер, крововилив на внутрішній поверхні
м»яких тканин голови, численні крововиливи під м»яку мозкову оболонку у правій
півкулі головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних
ушкоджень, за ознакою, як небезпечні для життя. Безпосередньою причиною смерті
явився перелом атлатно- окципіального зчленування з розривом спинного мозку.

Згідно
висновку судової автотехнічної експертизи №480-А від 30.10.2006 року, у
виниклій дорожньо-транспортній пригоді водій мікроавтобуса марки «VOLKSWAGEN LT
35», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_1, рухаючись зі швидкістю 60 км/год, зазначеною
останнім, при умові виконання ним технічних вимог п.12.3;п.10.1 ПДР , тобто
своєчасного застосування екстреного гальмування керованого мікроавтобусу та
незмінному , з моменту виникнення небезпеки, напрямку руху, мав технічну
можливість уникнути зіткнення транспортних засобів з

моменту виникнення небезпеки для руху - виїзду мотоблока на проїжджу частину
автодороги «Київ-Суми»,
при умові своєчасного застосування екстреного гальмування мікроавтобуса та
незмінного, з моменту виникнення безпеки, напрямку його руху (не застосовуючи
маневр мікроавтобуса вліво) у відповідності до вимог п.12.3 ПДР.

В
судовому засіданні підсудний не визнав себе винним, подав заяву про
застосування до нього Закону України «Про амністію» та при цьому пояснив, що
дійсно 06.08.2006 року керував автомобілем «VOLKSWAGEN LT 35», д.н.з. НОМЕР_1, який належить
йому на праві приватної власності, по автошляху Київ-Суми. В районі
с.Манжосівка Прилуцького району, із другорядної дороги, яка веде із села,
виїхав мотоблок з
причепом. Побачивши його він різко почав гальмувати та виконувати маневр
об»їзду перешкоди, але відбулося зіткнення транспортних засобів. Він відразу
підбіг до чоловіка, що керував мотоблоком, але той був непритомний, а тому він
прохав людей, що позбігалися на скрежет гальмування, викликати швидку допомогу
та працівників міліції, а сам перебуваючи у стресовому стані просив надати йому
заспокійливий засіб, валер»янки, а зустрівши знайому попросив у неї горілки,
яку вона і надала, а він вжив її до приїзду працівників міліції. Крім того
підсудний пояснив, що в діях водія мотоблоку
також вбачаються порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки він
виїздив із другорядної дороги на головну, а тому повинен був надати дорогу
транспортним засобам, що по них рухаються, але цього не зробив, що і на його
думку стало причиною ДТП.

Допитана
в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що про обставини ДТП дізналася від
рідної сестри по телефону . Коли прибула на місце- тіло батька вже забрала
швидка допомога. Потерпіла надала ряд квитанцій, що підтверджують понесені
матеріальні затрати, а також пояснила, що заподіяна моральна шкода, яку вона
оцінює у 25000 грн. полягає в тому, що померлий не допомагатиме внучці- її
доньці, не ходитиме на роботу, не господарюватиме разом з матір»ю.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що під час ДТП перебував у
дворі гр..ОСОБА_7, де ремонтували двигун та чули звук ДТП. Коли прибігли на трасу, побачили мотоблок та односельчанина
ОСОБА_4, який на той час вже був мертвий На полі побачили мікроавтобус, а на
місці ДТП - водія
мікроавтобуса, який був у істеричному стані. Чи перебував водій мікроавтобуса
на той час у нетверезому стані він не визначав.

Свідок
ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що зранку 06.08.2006 року перебував у
дворі ОСОБА_7, де ремонтував двигун. Коли почув удар, всі хто знаходилися у
дворі побігли на трасу, де побачили лежачого на мотоблоці ОСОБА_4 В.О, а поруч
ОСОБА_1, який був зляканий та вів себе неадекватно. Чи перебував він у стані
алкогольного сп»яніння сказати не може, але йому здалося, що він був на
похмілля.

Свідок
ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що зранку 06 серпня 2006 року займався
ремонтом двигуна разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_4. Коли почули удар транспортних
засобів, то вибігли на трасу, де побачили розбиті транспортні засоби та двох
водії, один із яких - їх односельчанин , лежав на мотоблоці, а інший просив
викликати швидку допомогу. Під час спілкування із водієм ОСОБА_1 він не чув від
нього запаху алкоголю, але той був у шоковому стані та просив 100 грам горілки.

Свідок ОСОБА_9 в судовому
засіданні пояснила, що 06.08.2006 року близько 8 год.40 хв. перебуваючи у дворі
свого господарства почула звук, схожий на ДТП,
а тому швидко вибігла на вулицю та побачила, що сталося. На вулицю в цей
час вибігли ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7. Водій ОСОБА_1 кілька хвилин постояв
разом з ними, а потім кудись побіг. Що відбувалося далі вона не знає, оскільки
перебувала у шокованому стані та залишила місце ДТП.

Допитана
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 показала, що 06.08.2006 року,
близько 9 години збиралася йти на роботу, коли до господарства зайшов ОСОБА_1
та прохав надати йому заспокійливого та просив надати для користування телефон,
де з розмови вона дізналася що він потрапив у аварію. ОСОБА_1 перебував у
знервованому

стані та просив
налити йому горілки, бо він не залишить хату. Вона надала ОСОБА_1 пляшку, в
якій знаходилося близько 200 грам горілки і вони вийшли із будинку. Як ОСОБА_1
вживав даний алкогольний напій вона не бачила, але коли вже вийшли із
господарства - побачила порожню пляшку.

Допитаний
в судовому засіданні експерт Півень В.В. показав, що під час проведення
експертизи керувався даними, які надавав слідчий Яким чином він їх визначав
йому невідомо, однак такі є достатніми для дачі відповідного висновку.

Оцінюючи
наведене в сукупності суд приходить до висновку, що дії підсудного за ст.286
ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації
транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть
потерпілого, попереднім слідством кваліфіковані правильно, а його вина у
вчиненому доведена як поясненнями самого підсудного, так і свідків та іншими
доказами по справі, а саме:

Протоколом
огляду місця дорожньо-транспортної пригоди із схемою до протоколу огляду та
фототаблицями від 06 серпня 2006 року на автошляху Київ-Суми ( с.Манжосівка
Прилуцького району) ( а.с.6-13), де визначено напрямок руху транспортних
засобів, сліди гальмування, юзу, розміщення транспортних засобів після ДТП.

Проколами
перевірки технічного стану транспортних засобів ( а.с. 14-19) які визначають
наявні у транспортних засобах пошкодження.

Висновком
судово-медичної експертизи гр.. ОСОБА_4 від 05.10.06р. (а.с. 44-47), з якої
вбачається, що у ОСОБА_4 мали місце повний розрив атланто-окціпіального
зчеплення з розривом спинного мазку, множинні садна по лівій боковій ділянці
тулуба, на лівій верхній кінцівці 8 саден, мається вивих лівого плечового
суглобу, садно на лівій потиличній області, численні переломи ребер, крововилив
на внутрішній поверхні м»яких тканин голови, численні крововиливи під м»яку
мозкову оболонку у правій півкулі головного мозку. Безпосередньою причиною
смерті явився перелом атлатно- окципіального зчленування з розривом спинного
мозку. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів, по
давності можуть відповідать 06.08.2006 року та відносяться до категорії тяжких
тілесних ушкоджень за ознакою як небезпечні для життя. Дані тілесні ушкодження
могли утворитися в результаті травмуючого впливу транспортного засобу.
Травмуючи сила була направлена зліва направо. Смерть настала 06.08.2006 року.
Між нанесеними тілесними ушкодженнями та настанням смерті існує прямий
причинно-наслідковий зв»язок. Смерть ОСОБА_4 наступила відразу після
спричинення йому тілесних ушкоджень.

Висновком
транспортно-трасологічної експертизи від 23 жовтня 2006 року ( а.с.54-61), з
якого вбачається, що зіткнення транспортних засобів - автомобіля марки Фольксваген та мотоблоку Нива з
причепом відбулося на зустрічній смузі руху у напрямку м.Суми, на відстані
близько 4,80 м. від правого, по ходу руху на м. Суми, краю проїзної частини.

Висновком
авто-технічної експертизи від 30.10.2006 року ( а.с.69-74) з якої вбачається,
що у виниклій дорожньо-транспортній пригоді водій мікроавтобуса марки «VOLKSWAGEN LT
35», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_1, рухаючись зі швидкістю 60 км/год, зазначеною
останнім, при умові виконання ним технічних вимог п.12.3;п.10.1 ПДР , тобто
своєчасного застосування екстреного гальмування керованого мікроавтобусу та
незмінному , з моменту виникнення небезпеки, напрямку руху, мав технічну
можливість уникнути зіткнення транспортних засобів з моменту виникнення
небезпеки для руху - виїзду мотоблока на проїжджу частину автодороги
«Київ-Суми», при умові своєчасного застосування екстреного гальмування
мікроавтобуса та незмінного, з моменту виникнення безпеки, напрямку його руху
(не застосовуючи маневр мікроавтобуса вліво) у відповідності до вимог п. 12.3
ПДР, іншими доказами.

Однак
суд вважає за необхідне виключити із обвинувачення посилання слідчого на те, що
водій ОСОБА_1 є джерелом підвищеної небезпеки, оскільки згідно вимог чинного
законодавства таким визначається не людина, а діяльність, пов»язана із
використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням,

зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід, що створює
підвищену небезпеку для особи, що здійснює ці діяльність, та інших осіб.Водій
же транспортного засобу ніяким чином не є таким джерелом підвищеної небезпеки.

Також в
судовому засіданні не було доведено факт перебування підсудного на момент ДТП в стані
алкогольного сп»яніння, а наявний у справі акт медичного освідування для
встановлення стану алкогольного сп»яніння не може бути доказом такого, оскільки
ступінь сп»яніння в даному випадку визначено лише з поведінки підсудного, без
проведення лабораторних досліджень, а сам висновок не містить гербової печатки
установи де проводилося дане освідування.

Вирішуючи
питання про призначення покарання, суд враховує, що ОСОБА_1 раніше несудимий,
позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, а тому вважає
можливим призначення покарання в межах санкції інкримінованого йому закону, а
також беручи до уваги те, що даний злочин був вчинений підсудним до набрання
чинності Закону України "Про амністію" від 19.04.2007 року, та має
сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, що підтверджується копією свідоцтва про
народження, якому на день набрання цим законом чинності не виповнилося 18
років, суд вважає за необхідне звільнити підсудного від призначеного покарання.

Потерпілою
ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з підсудного на її користь 12114
грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди та 25000 грн. моральної шкоди, які позивач визнав
частково, посилаючись на ті обставини, що вона є завищеною.

Дослідивши
наявні докази з цього приводу та вислухавши їх обґрунтування суд вважає, що
потерпілою в судовому засіданні не було належним чином обгрунтовано зазначену у
позовній заяві матеріальну шкоду, хоча і були подані відповідні письмові
докази, однак кожен із них не може бути прийнятий судом як доказ заподіяної
матеріальної шкоди з таких підстав: Розрахункова квитанція на суму 5030 грн. на
виготовлення пам»ятника ( а.с.120) не містить даних про те, від кого дана суму
коштів була отримана приватним підприємцем за оплату виконаних послуг; рахунок
без номера від 08.08.2006 року від самої потерпілої про відбування поминального
обіду на суму 3400 грн. ( а.с.121) не містить детальної розшифровки понесених
витрат та документів, що підтверджує право потерпілої на зайняття
підприємницькою діяльністю в області надання ритуальних послуг; довідка ТОВ
«Ритуальні послуги» ( а.с.122) зазначає про те, що на поховання ОСОБА_4 надані
ритуальні послуги на суму 2092 грн.40 коп., однак в такій відсутні відомості
про те, хто проводив за це оплату, оскільки у померлого малися й інші родичі ,
окрім дочки, які також приймали участь у його похованні.

Що
стосується звіту експерта про розмір завданих матеріальних збитків, в даному
випадку, експерт вказав лише розмір залишкової вартості транспортного засобу та
взагалі не визначив розміру матеріальної шкоди та вартість відновлювального
ремонту хоча послався на те, що у випадку, коли вартість відновлювального
ремонту перевищує залишкову вартість транспортного засобу, то матеріальний
збиток приймається в розмірі, що дорівнює дійсній залишковій вартості
транспортного засобу, оскільки такий транспортний засіб відновлювати економічно
недоцільно, але у самому висновку такі математичні підрахунки відсутні. Крім
того при проведенні даного звіту експерт не попереджався про кримінальну
відповідальність за ст. 385 КК України, а тому за всіх цих обставини суд не
може прийняти даний документ, як доказ у відшкодування заподіяної матеріальної
шкоди, у зв»язку з чим суд вважає за необхідне залишити даний позов без
розгляду , роз»яснивши потерпілій ОСОБА_5,
а при наявності і інших осіб, які понесли матеріальні збитки з в»язку зі смертю
ОСОБА_4, право звернення до суду на відшкодування заподіяних збитків в порядку
цивільного судочинства.

Що
стосується відшкодування моральної шкоди, то
суд з врахуванням винності
підсудного та загиблого, який також
допустив порушення правил дорожнього руху, оскільки

відповідно до
висновку експерта, при виїзді на головну дорогу повинен був надати дорогу
автомобілю, що рухається по головній дорозі, незалежно від напрямку їх
подальшого руху, але цього не зробив, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього
руху України вважає, що вимоги в цій частині підлягають до часткового
задоволення.

Вирішуючи
питання про речові докази, суд вважає за необхідне зняти арешт із мікроавтобуса
марки «VOLKSWAGEN
LT 35», д.н.з. НОМЕР_1 , що перебуває на штраф-майданчику Прилуцького МРВ УМВС
та повернути його власнику, оскільки останній згідно договору застави від
14.07.2006 року перебуває у заставі Акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку (Закритого акціонерного товариства).

На підставі ст.
ст. 323,324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним за ст. 286 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді 3
років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.

На
підставі ст. 1 п. «б» Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року
ОСОБА_1 звільнити від призначеного покарання.

Стягнути
із ОСОБА_1 на користь держави 247 грн.86 коп. за проведення трасологічної
експертизи та 367 грн.20 коп. і 353 грн.08 коп. за проведення авто технічних
експертиз.

Стягнути
із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 7000 (сім тисяч) грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Цивільний
позов ОСОБА_5 про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди залишити без
розгляду, запропонувавши їй звернутися до суду в порядку цивільного
судочинства.

Арешт ,
накладений на мікроавтобус марки «VOLKSWAGEN
LT 35», д.н.з. НОМЕР_1 згідно постанови слідчого від 14.11.2006 року зняти, як
такий що вже перебуває в заставі, а транспортний засіб, що перебуває на штраф
майданчику Прилуцького МРВ УМВС повернути у користування законному власнику.

Державний
номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1, що знаходиться в камері схову Прилуцького
МРВ УМВС, як невід»ємну частину автомобіля , повернути ОСОБА_1

Уламки
світловідбивача від фари мікроавтобуса, пластмаси з місця осипу, вилучені під
час огляду місця події - знищити.

Мотоблок « НІва МБ-1» з причепом повернути у законне користування ОСОБА_5

Запобіжний
захід у відношенні ОСОБА_1, до вступу вироку в законну силу залишити попереднім
- підписку про невиїзд.

На вирок
може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернігівської області протягом
15 днів через Прилуцький міськрайонний суд.