Справа № 135/2255/13-к
Провадження у справі № 1-кп/135/114/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2013 Ладижинський
міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошиної
Т.В.,

за участі секретаря судового засідання
Масняк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Ладижин
Вінницької області кримінальні
провадження № 0000328 від 14
листопада 2013 року та № 0000329 від 15
листопада 2013 року за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Ладижин Вінницької області, українця,
громадянина України, із повною
загальною середньою освітою,
одруженого, має на утриманні малолітню
дитину, не працюючого, зареєстрованого
та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого,-

у вчиненні кримінальних
правопорушеннь, передбачених ч. 3 ст. 15,
ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 345 КК України,

за участі сторін кримінального
провадження: прокурора Джулая В.Г.,
обвинуваченого ОСОБА_1, захисника
обвинуваченого ОСОБА_2 потерпілого
ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2013 року, близько 19 години 20
хвилин ОСОБА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння та знаходячись
в приміщенні відділення швидкої
допомоги Ладижинського МТМО, що
розташоване за адресою: м. Ладижин
Вінницької області, вул. Ентузіастів, 24,
умисно, таємно, протиправно, маючи на
меті збагачення за рахунок чужого
майна, шляхом вільного доступу,
намагався поза увагою працівників
медичного персоналу здійснити
крадіжку інвалідного візка, балансова
вартість якого, відповідно до довідки
Ладижинського МТМО №119 від 26.11.2013 року
становить 348 грн. Проте, з причин, що не
залежали від його волі, він не вчинив
усіх дій, які вважав необхідним для
доведення злочину до кінця.

У подальшому, близько 19 години 25 хвилин,
14.11.2013 року ОСОБА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння та знаходячись
в приміщенні відділення швидкої
допомоги Ладижинського МТМО, що
розташоване за адресою: м. Ладижин
Вінницької області, вул. Ентузіастів, 24,
умисно, завдав старшому дільничному
інспектору міліції Ладижинського МВ
УМВС України у Вінницькій області
капітану міліції ОСОБА_3, який
виконував свої службові обов'язки, у
форменому одязі, на добовому
чергуванні в складі слідчо-оперативної
групи, один удар кулаком лівої руки в
праву частину щелепи остатнього.
Внаслідок чого заподіяв ОСОБА_3 фізичну
шкоду здоров'ю у вигляді легких
тілесних ушкоджень, що не спричинили
короткочасного розладу здоров'я.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у
висунутому звинуваченні визнав у
повному обсязі, щиро покаявся і дав
показання, які за своїм змістом
відповідають викладеним вище
обставинам вчинення злочинів,
пояснивши, що дійсно 14 листопада 2013
року, близько 19 години 20 хвилин він
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння та знаходячись в приміщенні
відділення швидкої допомоги
Ладижинського МТМО, умисно, таємно,
протиправно, маючи на меті збагачення
за рахунок чужого майна, шляхом
вільного доступу, намагався поза
увагою працівників медичного
персоналу здійснити крадіжку
інвалідного візка. Окрім того, 14
листопада 2013 року, о 19 годині 25 хвилин,
умисно завдав старшому дільничному
інспектору міліції Ладижинського МВ
УМВС України у Вінницькій області
капітану міліції ОСОБА_3, який
виконував свої службові обов'язки один
удар кулаком лівої руки в праву частину
щелепи. Внаслідок чого заподіяв
останньому легких тілесних ушкоджень,
що не спричинили короткочасного
розладу здоров'я.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші
учасники процесу не оспорюють всі
обставини, які підлягають доказуванню
у даному кримінальному провадженні і
викладені в обвинувальному акті, судом
встановлено, що вони правильно
розуміють зміст цих обставин, відсутні
будь-які сумніви у добровільності та
істинності їх позиції, суд, роз'яснивши
учасникам процесу положення ст. 349 КПК
України, провів судовий розгляд даного
провадження щодо всіх його обставин із
застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК
України, визнавши недоцільним
дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає доведеним
те, що ОСОБА_1 вчинив не закінчений
замах на таємне викрадення чужого
майна та умисно заподіяв працівникові
правоохоронних органів легкі тілесні
ушкодження у зв'язку з виконанням цим
працівником службових обов'язків, а
тому ці його дії кваліфікує відповідно
за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2
ст. 345 КК України.

Потерпілий ОСОБА_3, посилаючись на
ст.ст. 1167, 1168 ЦК України заявив
цивільний позов про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
обвинуваченим, яку потерпілий оцінив в
розмірі 15 000 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_3 наполягав
на задоволенні позову у повному обсязі,
пояснивши, що неправомірними діями
обвинуваченого йому завдано
немайнових втрат, спричинених
моральними та фізичними стражданнями,
які пов'язані з негативними змінами у
його житті, а саме: щоденні думки та
спогади про наслідки психотравмуючої
події, страх можливого повторення
подій, негативні переживання,
насторога, тривога, нервозність,
неприємні сновидіння, почуття образи,
обурення, приниженої гідності та
ділової репутації.

Обвинувачений ОСОБА_1, не заперечуючи
підстав заявленого до нього позову
потерпілого, визнав його частково, в
частині відшкодування моральної шкоди
на суму 1500 грн.

Розглядаючи цивільний позов
потерпілого, суд виходить з наступного.

У судовому засіданні безспірно
встановлено, що 14.11.2013 року ОСОБА_1
умисно заподіяв працівникові
правоохоронних органів ОСОБА_3 легкі
тілесні ушкодження у зв'язку з
виконанням ним службових обов'язків, у
зв'язку з чим останній зазнав
немайнових втрат, спричинених
моральним та фізичним стражданням.

Таким чином, заслухавши пояснення
сторін та думку прокурора, дослідивши
подані сторонами докази, з'ясувавши всі
обставини, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
встановивши фактичні обставини справи
та відповідні їм правовідносини, суд на
підставі ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України,
вважає за необхідне задовольнити позов
ОСОБА_3 частково, а саме на суму 2000 грн.,
враховуючи при цьому характер
протиправних дій відповідача, його
ставлення до потерпілого після події
злочину (прояви винуватості,
співчуття), ступінь його вини, глибину
фізичних і моральних страждань
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його житті, пов'язаних з приниженням
гідності та ділової репутації. В іншій
частині належить відмовити у
задоволенні позову у зв'язку із його
необґрунтованістю.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_1
покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК
України, враховує ступінь тяжкості
вчинених ним злочинів, один з яких
згідно із ст. 12 КК України є
злочином невеликої тяжкості, а іншій -
середньої тяжкості, особу винного, дані
про особу винного, а саме те, що він до
кримінальної відповідальності
притягається вперше, характеризується
позитивно, на обліку лікарів психіатра
та нарколога не перебуває, одружений,
має на утриманні малолітню дитину.

Обставинами, що пом'якшують покарання
ОСОБА_1, суд визнає його щире каяття та
активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд
визнає вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

Враховуючи тяжкість злочинів,
встановлені дані про особу винного та
інші вказані вище обставини справи у їх
сукупності, суд вважає за можливе в
даному випадку, призначивши ОСОБА_1 за
кожний з вчинених ним злочин покарання
у виді позбавлення волі, а за
сукупністю злочинів застосувавши
принцип поглинення менш суворого
покарання більш суворим, застосувати
до нього ст. 75 КК України і
звільнити його від відбування
покарання з випробуванням, оскільки
саме таке покарання, на думку суду, є
справедливим, а також необхідним і
достатнім для його виправлення та
попередження вчинення ним нового
злочину.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі у сумі
293 (двісті дев'яносто три гривні) 40 коп.
на залучення експерта та проведення
судово-дактилоскопічної експертизи №
27-Д від 11 грудня 2013 року підлягають
стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.

Запобіжний захід до ОСОБА_1 не
застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3
ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст.
185, ч. 2 ст. 345 КК України і призначити
йому покарання:

- за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді
позбавлення волі строком 1 (один) рік 3
(три) місяці;

- за ст. 345 ч. 2 КК України у виді
позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
визначити ОСОБА_1 остаточне покарання у
виді позбавлення волі на строк 2 (два)
роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від
відбування покарання звільнити з
випробовуванням з іспитовим строком 1
(один) рік.

Позов потерпілого ОСОБА_3 про
відшкодування заподіяної злочином
моральної шкоди задовольнити частково,
стягнути на його користь з ОСОБА_1 2000
(дві тисячі) грн. В іншій частині, а саме
в частині стягнення моральної шкоди на
суму 13 000 грн, - в задоволенні позову
потерпілого відмовити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_1 на
відшкодування судових витрат за
проведення експертизи залученими
стороною обвинувачення експертами
спеціалізованої державної установи 293
грн 40 коп. в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області шляхом подачі
апеляції через Ладижинський міський
суд протягом тридцяти днів з дня його
проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після прийняття рішення
судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія
вироку вручається негайно після його
проголошення. Учаснику судового
провадження, який не був присутнім в
судовому засіданні, копія судового
рішення надсилається не пізніше
наступного дня після ухвалення.

Суддя: