Ухвала іменем україни12 лютого 2015 року м. КиївКолегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоОСОБА_8, суддів:ОСОБА_9, ОСОБА_10, при секретарі з участю прокурора засудженого захисника ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянула в судовому засіданні у м. Києві касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2014 року щодо нього.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2013 року

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого, останній раз вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2008 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 23 серпня 2011 року умовно-достроково, невідбутий строк становить 4 місяці 24 дні,

визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 3221,45 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Як визнав встановленим суд, 16 вересня 2013 року о 00 год 30 хв, ОСОБА_5, поблизу будинку АДРЕСА_1, діючи повторно, з корисливих спонукань, із застосуванням насилля, що є небезпечним для життя чи здоров'я особи, відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_7, а саме: ланцюжок, хрестик і ладанку із зображенням ОСОБА_13 з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 10 г вартістю 1927,60 грн, 1,5 г вартістю 289,14 грн, 1,5 г вартістю 289,14 г, каблучку з металу жовтого кольору 585 проби вагою 2,8 г, вартістю 539,73 грн, а також гроші в сумі 22 долари США, купюрами 20 та 2 долари США, що станом на 16 вересня 2013 року складало 175,84 грн, чим завдав потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 3221,45 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2014 року, вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2013 року щодо ОСОБА_5, залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме порушенням його права на захист.

При цьому вказує, що судом не забезпечено його участю захисника та не призначено експертизу для визначення рівня його розумового розвитку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення захисника засудженого, який підтримав касаційну скаргу засудженого та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти доводів касаційної скарги та просив судові рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 свою вину у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насиллям, яке не є небезпечним, для життя та здоров'я потерпілого, вчиненого повторно, не визнав, при цьому пояснив, що грабіж по відношенню до ОСОБА_7 не вчиняв. Однак засуджений не заперечував той факт, що у вказаний день він познайомився з потерпілим та запропонував йому спільно випити пиво за його рахунок, після чого запросив потерпілого до себе додому продовжити пити пиво, на що останній погодився.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив обставини, при яких він познайомився із ОСОБА_5 та підтвердив факт здійснення на нього нападу засудженим і відкритого викрадення належних йому золотих прикрас та грошей.

На підставі зібраних та перевірених у судовому порядку доказів, з урахуванням показань потерпілого та інших доказів наявних в провадженні, суд першої інстанції дав правильну оцінку діям ОСОБА_5 та кваліфікував його дії за ч.2 ст.186 КК України.

Висновок суду про винуватість засудженого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України ґрунтується на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та відповідно достатності.

Доводи у касаційній скарзі засудженого про те, що судом не забезпечено його захисником та не призначено експертизу для визначення рівня розумового розвитку, чим порушено право на захист не заслуговують на увагу, оскільки згідно протоколу від 14 жовтня 2013 року ОСОБА_5 заявив, що не бажає мати на період досудового розслідування захисника і свої права та законні інтереси буде захищати самостійно (а.п.21). Крім того, в матеріалах провадження містяться дані про те, що засуджений на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Крім того, доводи касаційної скарги, які за змістом є аналогічними доводам апеляційної скарги, були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції за апеляційною скаргою засудженого, яку суд визнав необґрунтованою та навівши відповідні мотиви, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для їх задоволення. З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

При призначенні покарання ОСОБА_5 судом повною мірою враховано обставини і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, в тому числі про які йде мова в касаційній скарзі засудженого, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам, передбаченим ст.65 КК України.

Викладений у мотивувальній частині вироку суду першої інстанції висновок, про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у вказаному виді та розмірі, є обґрунтованим, судом наведені мотиви такого рішення.

Колегія суддів, вважає, що призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_5, попередження вчинення ним нових злочинів та є домірним скоєному.

Порушень норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

_________________ ________________ __________________

ОСОБА_9 ОСОБА_8 ОСОБА_10

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_8