Справа №345/3910/14-к
і м е н е м У к р а ї н и
11.03.2015 року м. Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця с. Кінчаки Галицького району Івано Франківської області та жителя АДРЕСА_1 , із незакінченою вищою освітою, непрацюючого, не одруженого, інваліда ІІ ої групи, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого, громадянина України, за ст. 286 ч. 2 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_4
що ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілої та другому потерпілому спричинили середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах:
Водій ОСОБА_3 не врахував дорожню обстановку, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити перешкоду для руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив наїзд на пішоходів.
У результаті наїзду, пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження: краніоскелетна травма з переломами кісток тазу, закритим переломом правої плечової кістки; синець та садно в ділянці голови; синці у ділянці правої верхньої кінцівки; синець у ділянці грудної клітки справа. Краніоскелетна травма з переломами кісток тазу, закритим переломом правої плечової кістки, згідно висновку експерта № 28 від 21.02.2014 року, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення. Смерть ОСОБА_7 настала від краніоскелетної травми з переломами кісток тазу, закритим переломом правої плечової кістки, яка ускладнилась розвитком травматичного шоку.
Пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки із зміщенням відламків та гемартрозом, які згідно висновку експерта № 201/59 Д від 09.08.2014 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.
Своїми діями ОСОБА_3 грубо порушив Правила дорожнього руху України, а саме:
· п. 2.3.б), відповідно до якого, для забезпечення безпеки руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;
· п. 12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
· п. 12.3., відповідно до якого, в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, які є в прямому причинному зв`язку із вищенаведеними наслідками.
Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні у судовому засіданні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ст. 286 ч. 2 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілої та другому потерпілому спричинили середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Однак, вина обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що йшла із тіткою ОСОБА_7 до церкви, та повільною ходою переходили дорогу. Дійшовши до бордюру на протилежній частині дороги, вони призупинилися, оскільки ОСОБА_7 , якій виповнилося 80 років та через вади ніг не могла швидко рухатися та переступити бордюр. У той час вони побачили автомобіль, який здійснив наїзд на них. Після наїзду втратила пам`ять. Заподіяна шкода відшкодована обвинуваченим у повному обсязі. На покаранні обвинуваченого не наполягає.
Вина обвинуваченого у вчиненому підтверджується також:
· показаннями свідка ОСОБА_8 , яка суду пояснила, що про обставини подій знає зі слів ОСОБА_7 , яка пояснювала, що вони з ОСОБА_6 йшли в церкву і майже перейшли дорогу, наблизившись до бордюру. У той час їх збив автомобіль;
· показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які суду пояснили, що в той день зранку вони йшли до церкви. Безпосередньо удару не бачили, однак чули його. За 20 -30 метрів побачили автомобіль та двох жінок, які лежали на дорозі. Допомогли жінкам вибратись на тротуар. Водій автомобіля викликав карету швидкої допомоги та працівників міліції. Звуку гальмування автомобіля не чули. На вулиці моросів дрібний дощ, але ожеледі не було. Дорожнє покриття було вологим.;
· відомостями, які вміщенні у протоколі огляду місця події від 20.01.2014 року та план схемі до протоколу огляду з фототаблицями (а.с. 88 93), з якого вбачається проїжджа частина дороги, де відбулося ДТП, розташування автомобіля обвинуваченого на проїжджій частині дороги біля бордюру;
· відомості, які вміщенні у висновку експерта № 28 від 21.02.2014 року (а.с. 97 101), згідно якого у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження: краніоскелетна травма з переломами кісток тазу, закритим переломом правої плечової кістки; синець та садно в ділянці голови; синці у ділянці правої верхньої кінцівки; синець у ділянці грудної клітки справа, які утворились від дії тупих твердих предметів, не задовго до поступлення ОСОБА_7 на стаціонарне лікування в Калуську ЦРЛ. Краніоскелетна травма з переломами кісток тазу, закритим переломом правої плечової кістки має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення, а решта тілесних ушкоджень мають ознаки легких. Смерть ОСОБА_7 настала від краніоскелетної травми з переломами кісток тазу, закритим переломом правої плечової кістки, яка ускладнилась розвитком травматичного шоку;
· відомості, які вміщенні у висновку експерта № 201/59 Д від 09.08.2014 року (а.с. 112 113), згідно якого у ОСОБА_6 мався закритий перелом зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням відламків та гемартрозом, який утворився від дії тупих твердих предметів, може відповідати терміну вказаному у постанові і відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення;
· відомостями, які вміщенні у протоколі огляду транспортного засобу від 14.03.2014 року (а.с. 114 118), згідно якого автомобіль обвинуваченого на час ДТП перебував у справному стані, а також у передній частині капоту на відстані 15 см з лівої сторони від емблеми автомобіля виявлено вм`ятина, розмірами 19 х 6 см , а із правої сторони від емблеми, на відстані 10 см вертикальна вм`ятина розміром 6 х 1,5 см;
· відомостями, які вміщені у довідці Івано Франківського обласного центру з гідрометеорології від 29.04.2014 року (а.с. 122) щодо метеорологічної ситуації в м. Івано Франківську найближчому до міста Калуша населеного пункту метеорологічної станції;
· відомостями, які вміщені у висновку експерта № 09/17 249 від 28.05.2014 року (а.с. 125 128), щодо справного технічного стану, рульової та гальмівної системи автомобіля;
· відомостями, які вміщені у протоколі слідчого експерименту на місці події від 20.08.2014 року (а.с. 129 130) та схемі до протоколу огляду;
У відповідності до Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_3 , з технічної точки зору повинен був, рухаючись даною ділянкою дороги із швидкістю 30 км/год., із заданого моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту виходу пішоходів на смугу руху автомобіля), - негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.
При заданому слідством комплексі вихідних даних, водій автомобіля ОСОБА_3 , рухаючись із заданою швидкістю 30 км/год., із заданого моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту виходу пішоходів на смугу руху автомобіля) мав технічну можливість попередити дану ДТП шляхом застосування своєчасного гальмування.
При наведених обставинах є невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху України, яка призвела до виникнення даного ДТП.
При даному дослідженні було враховано також асфальтне покриття вкрите ожеледдю, швидкість руху автомобіля, справний технічний стан автомобіля, ситуаційний час реакції водія, час спрацювання гальмівного приводу автомобіля та інші дані (а.с. 136);
· поясненнями експерта ОСОБА_11 , який підтвердив вищезазначені висновки експертів.
Суд не приймає до уваги як доказ, покликання захисника обвинуваченого та відповідь експерта ОСОБА_11 на її запитання про те, що потерпілі впали з тротуару на проїжджу частину дороги, а не знаходились на ній на час ДТП, оскільки таке твердження не здобуло свого підтвердження в ході розслідування кримінального провадження та в ході розгляду кримінального провадження в суді. Окрім цього, воно спростовано вищезазначеним показаннями потерпілої та свідків, а також відомостями протоколу огляду транспортного засобу щодо наявності на автомобілі двох вм`ятин у передній частині капоту автомобіля, які не могли б утворитися при наїзді автомобілем на лежачих потерпілих.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини справи.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить позитивну характеристику обвинуваченого, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілій те, що він є інвалідом ІІ ої групи з дитинства, та до кримінальної відповідальності притягається вперше і потерпіла не бажає його покарання.
Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливі при ізоляції його від суспільства і, що йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, призначивши мінімальне покарання, передбачене санкцією ст. 286 ч. 2 КК України.
При призначенні покарання суд враховує те, що ОСОБА_3 є інвалідом ІІ ої групи з дитинства і автомобіль є необхідним засобом для його пересування. Тому суд вважає, що обвинуваченого не слід позбавляти права керування транспортними засобами.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 дав згоду на застосування відносно нього Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року.
Враховуючи наведене, суд вважає, що відносно обвинуваченого слід застосувати зазначений Закон.
Відповідно до ст. 1 п. г Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засудженні за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України особи, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вчинив злочин з необережності, який не є особливо тяжким, відповідно до ст. 12 КК України, і є інвалідом ІІ ої групи та дає згоду на застосування відносно нього Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року.
Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання за даним вироком.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати слід покласти на обвинуваченого та стягнути з нього в користь держави 982,80 грн. за висновки експертів № 09/17 249 від 28.05.2014; № 09/17 510 від 28.08.2014 року та № 09/17 567 від 18.09.2014 року.
Керуючись ст.ст. 124, 373, 374, 376 КПК України та на підставі Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року, суд,
з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим за ст. 286 ч. 2 КК України та призначити покарання 3 ( три ) роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання за даним вироком суду на підставі ст. 1 п. г Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року.
Процесуальні витрати покласти на ОСОБА_3 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та стягнути з нього в користь держави 982,80 грн. за висновки експертів № 09/17 249 від 28.05.2014; № 09/17 510 від 28.08.2014 року та № 09/17 567 від 18.09.2014 року.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення.
Головуючий: