У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів

Гошовської Т.В., Скотаря А.М.,

за участю прокурора

Вергізової Л.А.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 29 квітня 2008 року кримінальну справу
за касаційним поданням першого заступника прокурора Київської області на вирок
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2007
року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1народження,

уродженця м. Фастова Київської області,

громадянина України,

раніше не судимого, -

та

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2народження,

уродженця м. Фастова Київської області,

громадянина України,

раніше не судимого, -

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі кожного.

На підставі ст. 104 КК України їх звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на них обов'язків,
передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнано винними і засуджено за вчинення злочинів за таких
обставин.

Так, ОСОБА_1 і ОСОБА_2, 12 липня 2007 року приблизно о 21 годині 15 хвилин,
за попереднім зговором між собою, з метою відкритого викрадення майна,
рухаючись на моторолері під керуванням ОСОБА_1, під'їхали ззаду до потерпілої
ОСОБА_3, яка йшла по тротуару в районі БК «Сільмаш» на вулиці Ярослава Мудрого
у м. Білій Церкві Київської області, після чого ОСОБА_2 вихопив з рук
потерпілої сумочку з речами, заподіявши їй матеріальної шкоди на загальну суму
5 960 грн.

Крім того, 22 липня 2007 року приблизно о 23 годині 55 хвилин, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за попередньою змовою між собою,з метою відкритого викрадення майна,
рухаючись на моторолері під керуванням ОСОБА_1, під'їхали ззаду до потерпілої
ОСОБА_4., що йшла по тротуару в районі магазину «Бомонд» на вул. Гоголя у м.
Білій Церкві Київської області, після чого ОСОБА_2 схопив сумочку, яка була в
руках потерпілої, проте остання сумки з рук не випустила, а тому потяглася за
моторолером, у зв'язку із чим відчула фізичний біль та була вимушена випустити
сумку з рук. Таким чином, ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 заволоділи сумочкою потерпілої ОСОБА_4., заподіявши їй
матеріальну шкоду на загальну суму 707 грн.

В апеляційному порядку справа не розглядалась.

У касаційному поданні прокурор порушує питання про скасування постановленого щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2
судового рішення з направленням справи на новий судовий розгляд у зв'язку з
істотним порушення кримінально-процесуального закону. При цьому посилається на
те, що при постановлені вироку місцевий суд допустив суперечності у своїх
висновках, зокрема, кваліфікуючи дії засуджених за ч. 2 ст. 186 КК України,
зазначив у мотивувальній частині вироку, що їх дії правильно кваліфіковані
органами досудового слідства як замах на відкрите викрадення чужого
майна з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, за попередньою змовою групою осіб. Крім цього вказує, що при
викладенні формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд також
послався на те, що засуджені намагалися вчинити пограбування.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав касаційне
подання, перевіривши матеріали справи і, обговоривши доводи касаційного
подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Органами досудового слідства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обвинувачувалися у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, при викладенні формулювання
обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд дійшов висновку про вчинення
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відкритого заволодіння чужим майном, кваліфікував їх дії та засудив за ч. 2 ст.
186 КК України, що є правильним і у касаційному поданні не оспорюється.

За таких обставин, доводи прокурора про те, що посилання суду при
мотивуванні у вироку висновків щодо кваліфікації злочину на те, що дії
засуджених правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України як замах
на відкрите викрадення чужого майна, свідчать, що висновки суду, викладені у
вироку не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки містять істотні
суперечності і - це є підставою для скасування вироку, необґрунтовані.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 КПК України вирок із зазначених підстав
підлягає скасуванню лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи могла вплинути на вирішення питання про винуватість
засудженого, на правильність застосування кримінального закону, на визначення
міри покарання.

Таких обставин по справі не встановлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання першого заступника прокурора Київської
області залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 17 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2- без
зміни.

С У Д Д І:

Гошовська Т.В. Коновалов В.М. Скотарь А.М.