АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/497/15 Справа № 206/5615/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

31 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_8

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ,

законного представника неповнолітнього

потерпілого - ОСОБА_11 ,

представника неповнолітнього потерпілого,

адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_11 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2014р., яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Дніпропетровську, зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
був визнаний винним та засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України, до покарання у вигляді 1-го року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, ОСОБА_7 був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 на відшкодування матеріальної шкоди 734 гривні 85 копійок витрат на лікування та обстеження, 5000 гривень моральної шкоди, процесуальних витрат 1500,00 гривень на правову допомогу, загалом 7234 гривні 85 копійок.

В апеляційній скарзі законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 не згодна з вироком суду в частині задоволення позовних вимог.

Просить частково змінити вирок суду в частині задоволенні її позовних вимог в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 , в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 7841 грн., та в частині відшкодування моральної шкоди на суму 25000 грн., які стягнути з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 на користь неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 .

Також не згодна з висновками суду про відшкодування затрат на правову допомогу, оскільки вважає, що нею були понесені затрати на надання їй правової допомоги в сумі 5500 грн. Вважає вказану суму адекватною та відповідною трудовому вкладу захисника ОСОБА_12 , яка приймала участь в кримінальному провадженні. Отже суд не повній мірі врахував затрачені потерпілою стороною на правову допомогу ще 4000 грн.

Крім того, вважає, що Самарським районним судом сума моральної шкоди в 5000 грн не відображає тих моральних страждань і сліз, які продовжуються і в теперішній час, тому що сину треба проводити ще одну операцію із-за значного зміщення зубів внаслідок вказаної травми, на яку вони, як можуть, збирають фінансові засоби.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду та винести виправдувальний вирок, або направити на новий судовий розгляд, оскільки його син захищався від хулігана, який на нього напав. Крім того, законний представник посилається на протиріччя між показами свідків обвинувачення. Також апелянт вказує на те, що із матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_13 на удари потерпілого відповів ударом долоні, що само по собі робить неможливим нанесення тілесних ушкоджень, вказаних слідством та СМЕ. Вважає також, що відповідальність за скоєне також повинна нести школа, в стінах якої було скоєно вказане правопорушення.

Згідно вироку суду, неповнолітній ОСОБА_7 , 20 лютого 2014 року приблизно об 11.00 годині, перебуваючи на першому поверсі комунального закладу освіти «Навчально-виховний комплекс №122» Дніпропетровської обласної ради по вул. Кожедуба, 43 в м. Дніпропетровську, з раніше знайомим йому неповнолітнім ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, в ході виниклої суперечки з останнім та штовханини між ними, маючи умисел на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень і реалізуючи його, навмисне наніс ОСОБА_10 не менше одного удару кулаком правої руки в область підборіддя зліва, після чого схопивши останнього зі спини правою рукою за шию та підборіддя, почав стискати горло та підборіддя ОСОБА_10 , завдаючи при цьому потерпілому фізичного болю, в цей час злочинні дії ОСОБА_7 були припинені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 та просили вирок скасувати, винести виправдувальний вирок відносно ОСОБА_7 , при цьому заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 про скасування вироку в частині цивільного позову, пояснення неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 та його законного представника ОСОБА_11 та представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_12 , які підтримали апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 про скасування вироку в частині цивільного позову та збільшення сум, які підлягають відшкодуванню на користь неповнолітнього потерпілого та його законного представника, в той же час просили апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього обвинуваченого залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає їх не підлягаючими задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, здобутими у відповідності до вимог КПК України і є правильними.

Твердження неповнолітнього обвинуваченого, його законного представника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 про відсутність в діях неповнолітнього обвинуваченого складу злочину, передбаченого ст.122ч.1 КК України не ґрунтуються на відповідних доводах та спростовуються викладеними у вироку суду доказами.

Обґрунтовуючи свій висновок, суд правильно послався у вироку, насамперед, на показання потерпілого про нанесення обвинуваченим йому саме такого тілесного ушкодження за вказаних ним даних; твердження обвинуваченого, що він не вчиняв дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому потерпілого, суперечать об`єктивним даним по справі.

Зокрема, суд першої інстанції правильно взяв до уваги показання потерпілого ОСОБА_10 , які узгоджуються з показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 щодо події кримінального правопорушення, які є послідовними, що у тісному зв`язку з медичними даними про характер утворення тілесного ушкодження усуває будь-які сумніви в їх достовірності.

Так, із показів потерпілого ОСОБА_10 у суді слідує, що обвинувачений ОСОБА_7 в ході сварки наніс йому удар кулаком правої руки у підборіддя. В лікарні йому повідомили, що у нього зламана щелепа.

Вищевказані свідки детально описали подію скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що узгоджується з протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого, який показав перебіг конфлікту та дії ОСОБА_7 під час нанесення удару.

Суд правильно вказав у вироку, що добуті відомості про завдання удару потерпілому знаходяться в тісному зв`язку з медичними даними про локалізацію і характер утворення тілесного ушкодження, що викриває засудженого в спричиненні тілесного ушкодження середньої тяжкості, що повністю спростовує заперечення обвинуваченого з цього приводу про його непричетність до нанесення потерпілому тілесного ушкодження.

Доводи апелянта, що його син не наносив тілесного ушкодження потерпілому, спростовується викладеними даними у висновку судово-медичного експерта № 1000е, згідно якого у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи праворуч, яке могло утворитись від дії тупого твердого предмета, можливо у термін 20.02.2014 року та яке відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлює тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижнів (21 день). Термін зрощення кількості тканини понад 21 добу.

Крім того, вказані доводи обвинуваченого також спростовуються висновком того ж експерта №1062е від 01.04.2014 року про наявність у потерпілого тілесного ушкодження середньої тяжкості, а також зазначено про несуперечливість механізму нанесення та локалізації тілесних ушкоджень механізму його утворення, який показав потерпілий в ході слідчого експерименту.

Допитна в судовому зсіданні свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона складала висновок судово-медичної експертизи. Дослідження проводилось оглядом потерпілого та в основному на підставі медичної документації, знімків. Було виявлено у потерпілого ушкодження щелепи, яке є середньої тяжкості.

Оцінивши ці докази в судовому засіданні, місцевий суд, правильно послався на те, що висновок суду про винність обвинуваченого в скоєному злочині заснований як на доведеності дій обвинуваченого, внаслідок яких потерпілому нанесено тілесне ушкодження середньої тяжкості так і на спрямованості умислу обвинуваченого, так як б`ючи потерпілого у щелепу, обвинувачений ОСОБА_7 усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його, якщо і не бажав, то свідомо допускав їх настання, що відповідно до ст.24 КК України є формою умислу.

Суд першої інстанції перевірив доводи засудженого про його непричетність до скоєного злочину та обґрунтовано зазначив, що вказані дії свідчать про наявність у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_7 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України неповнолітньому обвинуваченому призначено покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який характеризується за місцем постійного проживання позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд обгрунтовно прийшов до висновку, що зважаючи на вік неповнолітнього обвинуваченого, що останній характеризується за місцем проживання як трудолюбивий та доброзичливий, відсутність на нього скарг, те, що в порушенні громадського порядку не був помічений, прийшов до висновку про призначення покарання у вигляді позбавлення волі у розмірі нижчої межі цього покарання та звільнив його від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, поклавши на нього обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Дослідивши апеляційну скаргу представника неповнолітнього потерпілого, вбачається, що представником неповнолітнього потерпілого фактично оскаржується вирок лише в частині цивільного позову щодо суми матеріальної та моральної шкоди, а також правової допомоги, які підлягають стягненню з законного представника неповнолітнього обвинуваченого на користь її неповнолітнього сина ОСОБА_10

Твердження законного представника неповнолітнього потерпілого про те, що судом першої інстанції при вирішенні питання про цивільний позов не в повній мірі враховані обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, не відповідають дійсності, так як згідно вироку районний суд врахував як матеріальний стан законного представника неповнолітнього обвинуваченого, так і поведінку потерпілого, який значною мірою сприяв виникненню конфліктної ситуації. Крім того, судом в цій частині цивільний позов потерпілого щодо стягнення з обвинуваченого 30000 гривень моральної шкоди задоволено частково на суму 10000 гривень(5 тисяч гривень на користь законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 та 5 тисяч на користь неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ), з чим погоджується і колегія суддів, оскільки дана сума, враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, є співмірною з наслідками кримінального правопорушення.

Таким чином, в цій частині висновки суду першої інстанції апеляційний суд вважає обґрунтованими, які узгоджуються з матеріалами провадження та кореспондуються з нормами кримінального та кримінально-процесуального закону, оскільки вони зроблені на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, яким суд надав належну правову оцінку.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, суд першої інстанції одночасно з ухваленням вироку в частині моральної шкоди вирішив питання про відшкодування матеріальної шкоди, що оскаржується законним представником неповнолітнього обвинуваченого в апеляційній скарзі.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, при визначенні матеріальної шкоди, суд виходив із її доведеності, підтвердженої письмовими доказами чеками на придання ліків та засобів лікування, обстеження, що в сумі складає, як зазначив суд 734 грн 85 коп.(а.с.169т.2). Суд не взяв до уваги чек на незазначений вид послуги приватного підприємця від 21 березня 2014 року на суму 110 грн. та чек аптеки ТОВ «Сантис», оскільки із останнього неможливо визначити суму.

Витрати на правову допомогу потерпілої сторони підтверджується квитанцією адвоката ОСОБА_12 від 10.04.2014 року на суму 5500 грн, а тому суд, прийшовши до обґрунтованого висновку про значне перевищення граничних розмірів витрат на правову допомогу, прийшов до висновку про часткове задоволення цієї вимоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду і в частині цивільного позову, оскільки вважає його законним та обґрунтованим приведеними у вироку доказами.

Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

За таких даних апеляційні скарги законного представника неповнолітнього потерпілого та законного представника неповнолітнього обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2014р. відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді: