Справа
№ 215/3237/13-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2013 року Тернівський районний суд
м.Кривого Рогу

в складі: головуючого, судді
Камбул М.О.

при секретарі
Чорнобривець А.В.

за участю прокурора
Іванків О.В.

обвинуваченої
ОСОБА_1

потерпілої
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 7 в м. Кривому
Розі кримінальне провадження №
0001085 щодо кримінального
правопорушення відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки
м.Кривого Рогу, Дніпропетровської
області, українки, громадянки України,
освіта середня-спеціальна, в шлюбі не
перебуває, не працюючої, раніше не
судимої, проживаючої та зареєстрованої
в АДРЕСА_1 -

за ст. 164 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу № 441/5850/12,2/441/2506/12 від
09.11.2012 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженка м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, була
позбавлена батьківських прав відносно
її малолітньої дитини, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6 призначивши опікуном
ОСОБА_2. Цим же рішенням ОСОБА_1 була
зобов`язана виплачувати аліменти на
утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, у
розмірі ? частини зі всіх видів її
заробітку, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму, для дитини
відповідного віку, щомісячно. на
користь опікуна - ОСОБА_2, починаючи
стягнення з 18.07.2012 року.

З 18 липня 2012 року ОСОБА_1, діючи з метою
невиконання рішення суду про стягнення
аліментів на утримання дитини,
незважаючи на неодноразові
попередження державного виконавця про
працевлаштування, необхідності
виконання своїх обов'язків і
можливості притягнення до
кримінальної відповідальності за
злісне ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дитини, до теперішнього часу
не працевлаштована, у Тернівському
районному Центрі зайнятості м. Кривого
Рогу на обліку з працевлаштування не
перебуває, аліменти не виплачувала і
ніякої іншої матеріальної допомоги на
утримання сина не надавала.

Згідно ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження» розмір
щомісячних виплат розраховувався
державним виконавцем, виходячи із
середнього розміру заробітної плати по
даній місцевості. В липні 2012 року
середня заробітна плата по даній
місцевості складала - 2817,5 гривень, до
сплати нараховано з 18 липня 2012 року 318
гривень, в серпні 2012 року - 2817,5 гривень,
аліменти нараховано у розмірі 704
гривень, у вересні 2012 року - 2817,5 гривень,
аліменти нараховано у розмірі 704
гривень, в жовтні 2012 року - 2817,5 гривень,
аліменти нараховано -704 гривень, в
листопаді 2012 року -2829,40 гривень,
аліменти нараховано - 707 гривень, в
грудні 2012 року - 3531,2 гривень, аліменти
нараховано у розмірі 882,8 гривень, в
січні 2013 року - 3531,2 гривень, аліменти
нараховано у сумі 882,8 гривень, в лютому
2013 року - 3531,2 гривень, аліменти
нараховано у сумі 882,8 гривень, в березні
2013 року -3531,2 гривень, аліменти
нараховано- 882,8, в квітні 2013 року - 3531,2
гривень, аліменти нараховано до 18
квітня - 530 гривень. Період злісного
ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів
складає 10 місяців - з 18.07.2012 року по
18.04.2013 року.

Державним виконавцем ОСОБА_1
неодноразово попереджалася про
необхідність працевлаштування,
виконання своїх обов'язків, а також про
притягнення до кримінальної
відповідальності за злісне ухилення
від сплати встановлених рішенням суду
коштів на утримання дитини. Однак
ОСОБА_1 належних висновків не зробила,
на попередження державного виконавця
не реагувала, ніяких заходів,
направлених на погашення
заборгованості по виплаті аліментів не
вживала та продовжувала злісно
ухилятись від сплати аліментів.

Ухилення ОСОБА_1 від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дитини привело до утворення
заборгованості по аліментах на адресу
опікуна ОСОБА_2, яка станом на дату
подання останньою заяви - 18.04.2013 року
склала 7198,2 грн., що згідно Закону
України "Про виконавче провадження" зі
змінами від 04.11.2010 року перевищує суму
сукупно нарахованих відповідних
платежів за 6 місяців, яка за станом на
01.04.2013 року складає 4942,2 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена
ОСОБА_1 винною себе не визнала,
пояснила, що про рішення суду, яким з
неї було стягнуто аліменти їй було
невідомо, ніяких викликів та
попереджень державного виконавця вона
не отримувала. Про те, що з неї стягнуті
аліменти, вона дізналася від
працівників міліції, коли вже було
кримінальне провадження.

Допитавши обвинувачену, потерпілу та
свідка, суд вважає, що винність
обвинуваченої ОСОБА_1 доказана
сукупністю досліджених доказів по
справі.

Винність обвинуваченої
підтверджується поясненнями
потерпілої ОСОБА_2, яка в судовому
засіданні пояснила, що ОСОБА_1 ніякої
матеріальної допомоги на утримання
сина не надавала. Після того, як було
порушено кримінальну справу, ОСОБА_1
передала їй 100 грн. в рахунок погашення
аліментів на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Поясненнями свідка ОСОБА_4, яка вказує,
що неодноразово надсилала виклики
ОСОБА_1 через кур'єрську службу, які
поверталися за закінченням терміну
зберігання. Також ОСОБА_1 направлялися
попередження та складено акт виходу за
місцем проживання обвинуваченої. При
виході за місцем мешкання ОСОБА_1, вона
залишила повідомлення про
необхідність явки до виконавчої
служби, але ОСОБА_1 не з'явилася.

Рішенням суду від 09.11.2012 року про
позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав,
встановлення опіки та про стягнення
аліментів, а.с.13, згідно якого, ОСОБА_1
надала заяву про визнання позову, що
свідчить про те, що ОСОБА_1 було відомо
про стягнення з неї аліментів.

Розрахунком заборгованості, а.с.24,
згідно якого заборгованість ОСОБА_1 за
несплату аліментів становить на 18.04.2013
р.- 7198,20 грн.

Попередженнями від 10.12.2012р. та від
24.01.2013р., а.с.26-27.

Актом державного виконавця від 17.05.2013
року, а.с.85 про вихід за адресою
мешкання ОСОБА_1, згідно якого, ОСОБА_1
залишено повідомлення про
необхідність з'явитися до виконавчої
служби.

Довідкою з АБ, а.с.86, про реєстрацію
ОСОБА_1 за адресою, вказаною в
повідомленнях.

Таким чином, оскільки обвинуваченій
ОСОБА_1 було відомо про стягнення з неї
аліментів за рішенням суду від 09.11.2012
року, хоча попередження про примусове
стягнення з неї аліментів ОСОБА_1 не
отримувала, оскільки вони були
повернуті за закінченням терміну
зберігання, але про примусове
стягнення з неї аліментів їй стало
відомо в травні 2013 року від працівників
міліції, що встановлено поясненнями
ОСОБА_1, в проміжок часу з травня 2013
року по дату розгляду справи ОСОБА_1
аліменти добровільно не сплатила, на
обліку в Тернівському районному центрі
зайнятості не перебуває, ніде не
працює, що на думку суду свідчить про
ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів.

Аналізуючи зібрані по справі докази,
суд вважає обвинувачену винною в
кримінальному правопорушенні за ст.164
ч.1 КК України за ознаками злісного
ухилення від сплати аліментів.

Призначаючи покарання, суд враховує, що
ОСОБА_1 раніше не судима, за місцем
проживання характеризується
посередньо. З урахуванням ступеню
тяжкості скоєного злочину, особи
обвинуваченої, суд вважає необхідним
та достатнім призначити обвинуваченій
покарання у вигляді обмеження волі, зі
звільненням від покарання з іспитовим
строком відповідно до ст.ст.75, 76 КК
України.

Керуючись ст. ст.373-376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у
пред'явленому обвинуваченні та
призначити покарання за ст.164 ч.1 КК
України - один рік обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76ч.1 п.2,3,4 КК України
ОСОБА_1 від покарання звільнити з
іспитовим строком на 1 рік, зобов'язавши
не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції,
періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої
інспекції за місцем проживання,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Тернівський районний суд
м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з
дня проголошення вироку.

СУДДЯ: