Справа № 308/6301/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.07.2015 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Довге, Іршавського району, мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою освітою, не одружену, не працюючу, раніше не судиму, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 1, ст. 190 ч. 2 КК України, ст. 358 ч. 3 КК України (в редакції статті, яка діяла до внесення змін 05.04.2011 року КК України редакції 2001 року),

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вона, народивши ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_6 , проживаючи з новонародженим сином за адресою АДРЕСА_1 , де з нею проживав біологічний батько дитини ОСОБА_7 , при реєстрації народження дитини в органах РАЦС, повідомила про відсутність батька, а тому дитину було зареєстровано за заявою матері, а батька записано в порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України: «При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою».
Далі, ОСОБА_5 перебуваючи в статусі одинокої матері, та маючи право на отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, 19.05.2005 року звернулась з заявою в управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА, про призначення усіх видів соціальної допомоги, на які вона мала право, а саме, одноразової допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомоги на дітей одиноким матерям соціального захисту населення.
Будучи обізнаною, що для оформлення соціальної допомоги на дитину одинокій матері необхідно подати заяву за місцем фактичного проживання, витяг з державного реєстру (Додаток № 8 до свідоцтва про народження дитини), копію свідоцтва про народження та довідку про склад сім`ї, ОСОБА_5 звернулася до Кам`яницької сільської ради із запитом про отримання довідки про склад сім`ї. В подальшому, ОСОБА_5 було видано довідку № 534 про те, що з нею проживає неповнолітня дитина син ОСОБА_6 , 2005 р.н. та довідка № 535 про те, що батько ОСОБА_6 не проживає з дитиною та не веде з ним спільного господарства.
Після того, як ОСОБА_5 подала до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА заяву про отримання соціальної допомоги як одинокій матері, вона була попереджена та взяла на себе під розписку зобов`язання в тому, що у разі змін у складі сім`ї (укладення шлюбу, усиновлення дитини тощо) у період призначення та виплати допомоги, у тому числі відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам», вона зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення.
В свою чергу, уповноваженими особами Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА, по результатам розгляду заяви, та наданих підтверджуючих статус громадянки ОСОБА_5 документів, встановлено наявність всіх підстав для виплат соціальної допомоги ОСОБА_5 згідно поданої нею заяви, та прийнято рішення про призначення всіх видів допомоги, згідно поданої ОСОБА_5 заяви, в тому числі допомогу на дітей одиноким матерям, яку призначено з травня 2005 року. За час з травня 2005 року по лютий 2015 року ОСОБА_5 отримала грошову допомогу як одинока мати на утримання сина ОСОБА_8 в сумі 24412.5 гривень.
Таким чином, достовірно знаючи, що відомості в довідках, виданих Кам`яницької сільською радою є неправдивими, ОСОБА_5 подала їх до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА і вони стали однією з підстав отримання ОСОБА_5 соціальної допомоги як одинокої матері.
Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції статті, яка діяла до внесення змін 05.04.2011 року КК України редакції 2001 року), тобто використання завідомо підробленого документа.
В той самий час, ОСОБА_5 народивши ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_6 , проживаючи з новонародженим сином за адресою АДРЕСА_1 , де з нею проживав біологічний батько дитини ОСОБА_7 , при реєстрації народження дитини в органах РАЦС, повідомила про відсутність батька, а тому дитину було зареєстровано за заявою матері, а батька записано в порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України : «При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою».
Далі, ОСОБА_5 перебуваючи в статусі одинокої матері, та маючи право на отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, 19.05.2005 року звернулась з заявою в управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА, про призначення усіх видів соціальної допомоги, на які вона мала право, а саме, одноразової допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомоги на дітей одиноким матерям соціального захисту населення.
Разом з тим при зверненні з вказаною заявою, ОСОБА_5 була попереджена та взяла на себе під розписку зобов`язання в тому, що у разі змін у складі сім`ї (укладення шлюбу, усиновлення дитини тощо) у період призначення та виплати допомоги, у тому числі відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам», вона зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення.
В свою чергу, уповноваженими особами Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА, по результатам розгляду заяви, та наданих підтверджуючих статус громадянки ОСОБА_5 документів, встановлено наявність всіх підстав для виплат соціальної допомоги ОСОБА_5 згідно поданої нею заяви, та прийнято рішення про призначення всіх видів допомоги, згідно поданої ОСОБА_5 заяви, в тому числі допомогу на дітей одиноким матерям, яку призначено з травня 2005 року. За час з травня 2005 року по лютий 2015 року ОСОБА_5 отримала грошову допомогу як одинока мати на утримання сина ОСОБА_8 в сумі 24412.5 гривень
В той самий час протягом всього періоду отримання соціальної допомоги як одинокої матері. ОСОБА_5 постійно проживала з батьком сина ОСОБА_8 , з яким вела спільне господарство та разом з яким виховувала сина, не перебуваючи офіційно у шлюбі, усвідомлюючи що факт встановлення батьківства є підставою для припинення виплат соціальної допомоги як одинокій матері, умисно, в супереч взятих на себе зобов`язань при зверненні з заявою в управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА, з метою отримання матеріального прибутку, приховувала від управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА факт спільного проживання з батьком дитини ОСОБА_7 , в результаті чого фактично не маючи статусу одинокої матері, в період з травня 2005 року по лютий 2015 року їй незаконно було перераховано 24412.5 гривень, якими вона заволоділа, шляхом щомісячного зняття готівки, в результаті чого Управлінню соціального захисту населення Ужгородської РДА заподіяні матеріальні збитки на суму 24412.5 грн.
Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Не зупинившись на скоєному, ОСОБА_5 після народження доньки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючи з новонародженою донькою та ще чотирма малолітніми дітьми за адресою АДРЕСА_1 , де з нею проживав біологічний батько дітей ОСОБА_7 , при реєстрації народження доньки ОСОБА_10 в органах РАЦС, повідомила про відсутність батька, а тому дитину було зареєстровано за заявою матері, а батька записано в порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України: «При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою».
Далі, ОСОБА_5 перебуваючи в статусі одинокої матері, та маючи право на отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, у вересні 2009 року звернулась із заявою в управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА, про призначення усіх видів соціальної допомоги, на які вона мала право, а саме одноразової допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомоги на дітей одиноким матерям соціального захисту населення.
Будучи обізнаною, що для оформлення соціальної допомоги на дитину одинокій матері необхідно подати заяву за місцем фактичного проживання, витяг з державного реєстру (Додаток № 8 до свідоцтва про народження дитини), копію свідоцтва про народження та довідку про склад сім`ї, ОСОБА_5 звернулася до Кам`яницької сільської ради із запитом про отримання довідки про склад сім`ї. В подальшому, ОСОБА_5 було видано довідку про те, що з нею проживає неповнолітня дитина донька ОСОБА_9 , 2009 р.н. та довідка № 535 про те, що батько ОСОБА_9 не проживає з дитиною та не веде з ним спільного господарства.
Після того, як ОСОБА_5 подала до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА заяву про отримання соціальної допомоги як одинокій матері, вона була попереджена та взяла на себе під розписку зобов`язання в тому, що у разі змін у складі сім`ї (укладення шлюбу, усиновлення дитини тощо) у період призначення та виплати допомоги, у тому числі відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам», вона зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення.
В свою чергу, уповноваженими особами Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА. по результатам розгляду заяви, та наданих підтверджуючих статус громадянки ОСОБА_5 документів, встановлено наявність всіх підстав для виплат соціальної допомоги ОСОБА_5 згідно поданої нею заяви, та прийнято рішення про призначення всіх видів допомоги, згідно поданої ОСОБА_5 заяви, в тому числі допомогу на дітей одиноким матерям, яку призначено з жовтня 2009 року. За час з жовтня 2009 року по лютий 2015 року ОСОБА_5 отримала грошову допомогу як одинока мати на утримання доньки ОСОБА_10 в сумі 19979.11 гривень.
Таким чином, достовірно знаючи, що відомості в довідках, виданих Кам`яницької сільською радою є неправдивими, ОСОБА_5 подала їх до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА і вони стали однією з підстав отримання ОСОБА_5 соціальної допомоги як одинокої матері.
Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції статті, яка діяла до внесення змін 05.04.2011 року КК України редакції 2001 року), тобто використання завідомо підробленого документа.
Також, ОСОБА_5 після народження доньки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 проживаючи з новонародженою донькою та ще чотирма малолітніми дітьми за адресою АДРЕСА_1 , де з нею проживав біологічний батько дітей ОСОБА_7 , при реєстрації народження доньки ОСОБА_10 в органах РАЦС, повідомила про відсутність батька, а тому дитину було зареєстровано за заявою матері, а батька записано в порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України: «При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою».
Далі, ОСОБА_5 перебуваючи в статусі одинокої матері, та маючи право на отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, у вересня 2009 року звернулась із заявою в управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА, про призначення усіх видів соціальної допомоги, на які вона мала право, а саме одноразової допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та допомоги на дітей одиноким матерям соціального захисту населення.
Разом з тим при зверненні з вказаною заявою, ОСОБА_5 була попереджена та взяла на себе під розписку зобов`язання в тому, що у разі змін у складі сім`ї (укладення шлюбу, усиновлення дитини тощо) у період призначення та виплати допомоги, у тому числі відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам», вона зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення.
В свою чергу, уповноваженими особами Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА, по результатам розгляду заяви, та наданих підтверджуючих статус громадянки ОСОБА_5 документів, встановлено наявність всіх підстав для виплат соціальної допомоги ОСОБА_5 згідно поданої нею заяви, та прийнято рішення про призначення всіх видів допомоги, згідно поданої ОСОБА_5 заяви, в тому числі допомогу на дітей одиноким матерям, яку призначено з жовтня 2009 року. За час з жовтня 2009 року по лютий 2015 року ОСОБА_5 отримала грошову допомогу як одинока мати на утримання доньки ОСОБА_10 в сумі 19979.11 гривень.
В той самий час протягом всього періоду отримання соціальної допомоги як одинокої матері ОСОБА_5 постійно проживала з батьком доньки ОСОБА_10 , з яким вела спільне господарство та разом з яким виховувала доньку, не перебуваючи офіційно у шлюбі, усвідомлюючи що факт встановлення батьківства є підставою для припинення виплат соціальної допомоги як одинокій матері, умисно, в супереч взятих на себе зобов`язань при зверненні з заявою в управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА, з метою отримання матеріального прибутку, приховувала від управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА факт спільного проживання з батьком дитини ОСОБА_7 , в результаті чого фактично не маючи статусу одинокої матері, в період з жовтня 2009 року по лютий 2015 року їй незаконно було перераховано 19979.11 гривень, якими вона заволоділа, шляхом щомісячного зняття готівки, в результаті чого Управлінню соціального захисту населення Ужгородської РДА заподіяні матеріальні збитки на суму 19979.11 грн.
Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості від 29 травня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000289 між Ужгородським міжрайонним прокурором ОСОБА_11 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

Відповідно до умов вищезгаданої угоди від 29 травня 2015 року обвинувачена ОСОБА_5 та прокурор у кримінальному провадженні № 0000289 у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України уклали дану угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції статті, яка діяла до внесення змін 05.04.2011 року КК України редакції 2001 року), яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, а також узгодили призначення покарання обвинуваченій за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді ста двадцяти годин громадських робіт, за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі на один рік, за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції статті, яка діяла до внесення змін 05.04.2011 року КК України редакції 2001 року) у вигляді штрафу в розмірі сорок неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно до відбування призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком один рік. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку в один рік вона не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
Також у даній угоді зазначені роз`яснені обвинуваченій наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості та її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

В судовому засіданні обвинувачена та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У відповідності до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, ч. 2 ст. 190 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції статті, яка діяла до внесення змін 05.04.2011 року КК України редакції 2001 року), який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладена між прокурором та обвинуваченою угода, відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченої ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 190 КК України, ч. 2 ст. 190 КК України та ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції статті, яка діяла до внесення змін 05.04.2011 року КК України редакції 2001 року) кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачена може виконати взяті на себе угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винної і обставини, що пом`якшують покарання, а саме її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання не встановлені.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченою угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат та речових доказів немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України суд,

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 травня 2015 року, що укладена у кримінальному провадженні № 0000289 між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, ч. 2 ст. 190 КК України та ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції статті, яка діяла до внесення змін 05.04.2011 року КК України редакції 2001 року) і призначити їй покарання:

за ч. 1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин;
за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік;
за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції статті, яка діяла до внесення змін 05.04.2011 року КК України редакції 2001 року) у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного їй покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо вона протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо засудженої ОСОБА_5 не обирався.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Головуюча ОСОБА_1