Справа № 11-а-1688/2007р. Головуючий
в 1 інст.- Одинець В.М.
Категорія: ст. 185 ч.3 КК України Доповідач - Коваль С.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня
2007 року колегія
суддів судової палати
у кримінальних справах

Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Ноздрякова В.М.

суддів Кузьміна М.Л.,
Коваль С.М.

з участю
прокурора Ременюка Ю.П.

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2 на
вирок Подільського районного суду м.Києва від 07 травня 2007 року.

Зазначеним
вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше
судимий: 1/ 18.01.2000 року Дніпровським районним судом м.Києва за ст.140 ч.2
КК України на 3 роки позбавлення волі; 2/ 14.03.2003 року Подільським районним
судом м.Києва за ст.15,186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі, ухвалою
Київського апеляційного суду м.Києва від 11.06.2003р. його дії
перекваліфіковані зі ст.15, 186 ч.2 КК України на ст.15,186 ч.1 КК України і
призначено покарання 3 роки позбавлення волі,-- засуджений за ст. 185 ч.3 КК України на 3
роки 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 06 серпня 2006 року приблизно о 12 годині,
з метою заволодіння чужим майном, шляхом взлому вхідних дверей проник в кімнату
АДРЕСА_2, звідки таємно викрав майно яке належить ОСОБА_3. на загальну суму
3193 грн. 40 коп.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду змінити посилаючись на однобічність і
неповноту досудового та судового слідства, суттєві порушення
кримінально-процесуального закону, невідповідність висновків суду викладених у
вироку фактичним обставинам справи та невідповідність призначеного покарання
ступеню тяжкості вчиненого ним злочину. При цьому зазначає, що в житло він не
проникав і двері до кімнати не вибивав, а увійшов до кімнати через відчинені
двері. Також посилається на те, що суд

безпідставно поклав в основу вироку його визнавальні покази які були дані
ним під час досудового слідства, оскільки до нього застосовувався примус з боку
працівників міліції.

Крім цього вказує, що під час досудового слідства та при розгляді справи в
суді були істотно порушені вимоги кримінально-процесуального закону, а саме: по
справі не була проведена товарознавча експертиза яка б підтверджувала вартість
викраденого майна та матеріал з якого воно було виготовлено.

Також посилається на те, що було порушено його право на захист тим, що його
мати не була допущена в якості захисника.

При цьому зазначає, що він не погоджується з рішенням суду в частині
вирішення цивільного позову про стягнення з нього на користь потерпілої на
відшкодування моральної шкоди 5000 грн., оскільки він нічим не обґрунтований.

Крім цього посилається на те, що суд призначив йому надто суворе покарання
без врахування пом»якшуючих покарання обставин, а саме: щире каяття, наявність
явки з повинною, тяжкий сімейний стан, що він мав постійне місце роботи і
працював, має на утриманні матір яка є інвалідом 2 групи.

Також, засуджений ОСОБА_2
звернувся до суду з заявою в якій просить застосувати відносно нього Закон
про амністію, оскільки на його утриманні знаходиться хвора матір, якій 79
років.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_2, який підтримав
доводи своєї апеляції, пояснення захисника ОСОБА_1, яка підтримала апеляцію
засудженого, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляції,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляція підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав. Винність ОСОБА_2.
у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з
проникненням у житло, вчиненими повторно за обставин, викладених у вироку,
грунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених за
згодою учасників судового розгляду в порядку ст.299 ч.3 КК України доказах, в
тому числі показаннях самого ОСОБА_2,
який як в ході досудового та судового слідства повністю визнав вину.

Дії ОСОБА_2 судом 1-ї
інстанції кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України правильно. Посилання в
апеляції засудженого ОСОБА_2 щодо однобічності та
неповноти досудового і судового слідства та невідповідності висновків
суду викладених у вироку фактичним обставинам справи, не заслуговують на увагу.

Як вбачається з протоколу судового засідання /а.с.205/ підсудному було
роз»яснено зміст ст.299 КПК України.

Також, в матеріалах справи є розписка ОСОБА_2
про те, що йому було роз»яснено зміст і наслідки розгляду справи передбачені
ст.299 КПК України /а.с.203/.

Крім того, згідно з матеріалами справи, ОСОБА_2 як в ході досудового слідства, так і в судовому
засіданні, свою вину в пред»явленому обвинуваченні визнавав повністю та
фактичні обставини справи, ним не оспорювались /а.с.17; 81-82; 89; 103-105;
205/.

Доводи в апеляції засудженого про те, що під час досудового слідства до
нього застосовувались недозволені методи, є безпідставними. Оскільки, як
вбачається з матеріалів справи він будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу
не заявляв, а зазначив про це лише в апеляційній скарзі.

Також є безпідставними посилання в апеляції засудженого ОСОБА_2 про порушення його
права на захист тим, що його мати не була допущена в якості захисника.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи перед
початком розгляду справи в суді ОСОБА_2
подав заяву про те, що він просить слухати справу без участі адвоката
(захисника), оскільки бажає здійснювати свій захист самостійно /а.с.202/. Крім
того, згідно протоколу судового засідання ОСОБА_2,
при розгляді справи в суді клопотань щодо надання йому захисника та про допуск
його матері в якості захисника, також не заявляв.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2
на протязі всього досудового слідства та під час судового засідання, свою
вину в пред»явленому обвинуваченні визнавав повністю, фактичні обставини справи
не оспорював і покази не змінював.

Крім того, особою, коли відповідно до вимог ст.45 КК України участь
захисника є обов»язковою, ОСОБА_2
не являється.

Суттєвих порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які
тягнуть за собою скасування чи зміну вироку, по справі не встановлено.

Тому, доводи в апеляції засудженого ОСОБА_2
щодо неповноти і однобічності досудового та судового слідства, а також щодо
невідповідності висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам справи,
в апеляційному порядку не переглядаються.

При призначенні покарання засудженому ОСОБА_2,
судом були враховані характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного
злочину, дані про його особу, що він раніше притягувався до кримінальної
відповідальності, що викрадене майно потерпілій повернуто, щиро розкаявся у
скоєному і має на утриманні матір яка є інвалідом.

З урахуванням всіх цих обставин, колегія суддів приходить до висновку, що
рішення суду про призначення покарання засудженому ОСОБА_2 у вигляді
позбавлення волі не в максимальних межах санкції закону, що передбачає
покарання за вчинений ним злочин є необхідним і достатнім для його виправлення
та попередження нових злочинів, і в повній мірі відповідає вимогам ст.65 КК
України.

Посилання в апеляції засудженого на те, що судом не були взяті до уваги ряд
обставин, які б на його думку давали підстави для пом»якшення покарання, є
безпідставними, оскільки обставини, які наведені в апеляції засудженого ОСОБА_2, не є тими
обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого засудженим злочину
і які були б підставами для пом»якшення йому міри покарання.

Підстав для пом»якшення покарання засудженому ОСОБА_2 колегія суддів
не вбачає.

Також не підлягає задоволенню заява засудженого ОСОБА_2 про застосування до
нього Закону про амністію.

Згідно ст.7 п.»ж» Закону України «Про амністію» від 19.04.2007р. амністія
не застосовується до осіб до яких протягом 1997-2007 років було застосовано
амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які
знову вчинили умисний злочин.

Як вбачається з матеріалів справи, до ОСОБА_2
в 1998 році було застосовано Закон України «Про амністію» від 24.07.1998р.,
проти чого не заперечував сам засуджений при розгляді справи в апеляційній
інстанції.

Разом з тим, апеляція засудженого ОСОБА_2
в частині неправильності вирішення у вироку цивільного позову підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст.328, 334, 335 КПК України, при постановленні
обвинувального вироку суд повинен задовольнити цивільний позов повністю або
частково чи відмовити в задоволенні позову, при цьому викладає в мотивувальній
частині вироку підстави для задоволення або відхилення цивільного позову, а в
резолютивній частині -прийняте по цивільному позову рішення.

Ці вимоги закону були порушені судом при постановленні обвинувального
вироку відносно ОСОБА_2.,
а саме: суд прийняв рішення про задоволення цивільного позову ОСОБА_3.
частково не навівши в мотивувальній частині вироку підстав, за якими він
вважає, що цивільний позов ОСОБА_3. в частині відшкодування моральної шкоди
підлягає задоволенню не в повному обсязі, а лише частково; докази на
підтвердження характеру та розміру шкоди судом не досліджувалися.

Також слід зауважити, що в позовній заяві потерпіла
ОСОБА_3. просила стягнути матеріальну шкоду в сумі 10000 грн. /а.с.29/, а про
відшкодування моральної шкоди потерпіла не заявляла.

З огляду на викладене, не можна вважати прийняте судом рішення по
цивільному позову ОСОБА_3. законним і обґрунтованим, а тому в цій частині вирок
суду підлягає скасуванню.

Колегія суддів не вбачає підстав для постановления нового вироку в
частині вирішення цивільного позову ОСОБА_3., оскільки статтею 378 КПК України
не передбачено постановления
судом апеляційної інстанції нового вироку в разі скасування вироку в
частині цивільного позову.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2
задовольнити частково.

Вирок
Подільського районного суду м.Києва від 07 травня 2007 року відносно ОСОБА_2 в частині
стягнення з ОСОБА_2 на
користь потерпілої ОСОБА_3. на відшкодування моральної шкоди в сумі 5000
гривень скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд в
порядку цивільного судочинства в той же суд в іншому складі суду.

В решті вирок залишити без зміни.