Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів:ОСОБА_2., ОСОБА_3.,ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

розглянувши 24 лютого 2015 року у судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про відкриття провадження у справі та перегляд вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 18 листопада 2005 року, ухвали Верховного Суду України від 16 березня 2006 року щодо нього.

Зазначеним вироком

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимого,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України - на строк 15 років з конфіскацією всього майна; за ч. 4 ст.187 КК України - на строк 12 років з конфіскацією всього майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 16 березня 2006 року це рішення залишено без зміни.

У поданій заяві засуджений ОСОБА_6, не погоджуючись з постановленими щодо нього судовими рішеннями, порушив питання про перегляд цих рішень у зв'язку із встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Вивчивши додані до заяви ОСОБА_6 матеріали та обговоривши його доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно пункту 15 Розділу ХІ «Перехідні положення кримінального процесуального Кодексу заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, подаються й розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 400-12 КПК України 1960 року підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом. Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) у справі "ОСОБА_6 проти України" від 17 липня 2014 року, яке набуло статусу остаточного 17 жовтня 2014 року, встановлено, що при розгляді кримінальної справи щодо ОСОБА_6 було допущено порушення пункту 1 та підпункту "с" пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо відсутності юридичної допомоги у заявника на початку слідства та використання його визнавальних свідчень як основи для його засудження.

Саме з цих підстав Європейським судом постановлено стягнути з держави-відповідача на користь ОСОБА_6 розмір справедливої сатисфакції.

Таким чином Європейський суд констатував порушення Україною пункту 1 та підпункту "с" пункту 3 статті 6 Конвенції, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 400-12 КПК України 1960 року є підставою перегляду судових рішень Верховним Судом України.

Враховуючи, що встановлені міжнародним судом порушення при розгляді судами України справи щодо ОСОБА_6 міжнародних зобов'язань є наслідком недотримання норм процесуального права, то відповідно до вимог ст. 400-18 КПК України 1960 року ця справа є предметом розгляду Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Керуючись ст. 400-18 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відкрити провадження у справі за заявою засудженого ОСОБА_6 про перегляд постановлених щодо нього судових рішень.

Витребувати з Апеляційного суду Автономної Республіки Крим кримінальну справу щодо ОСОБА_6.

Судді:

ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5