В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2013 Справа №607/19755/13-к
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Базана Л.Т.

при секретарі Яцині О.І.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003767 про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Ланівці Тернопільської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні 1 малолітня дитина, працюючого збиральником метало-пластикових конструкцій в ПП «Тервікнопласт», жителя АДРЕСА_1, раніше несудимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

за участю: прокурора - Левчука А.О., потерпілого - ОСОБА_2, обвинуваченого - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Так, в обвинуваченого ОСОБА_1, який 02 жовтня 2013 року близько 10 год. перебував у приміщенні торгового кіоску «ІНФОРМАЦІЯ_2», що в АДРЕСА_2, виник злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізовуючи який, обвинувачений тоді ж і в тому ж місці, попросивши та отримавши нібито для огляду від продавця даного кіоску ОСОБА_3 з вітрини мобільний телефон «Айфон 4», непомітно для останньої, витягнув із правої кишені куртки, в яку був одягнутий, схожий на вищевказаний, мобільний телефон «Айфон 4С СІДІЕМЕЙ, торгової марки «Еппл», вартістю 900 грн., а лівою рукою поклав у ліву кишеню куртки, в яку був одягнутий, оригінальну версію отриманого від продавця мобільного телефону «Айфон 4», торгової марки «Еппл», вартістю 2 100 грн., який належав ФОП ОСОБА_2, після чого із здобутим внаслідок шахрайських дій телефоном з місця вчинення кримінального правопорушення втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду на суму 1 200 грн.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_1 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, тобто, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

24 жовтня 2013 року між потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.190 КК України за встановлених у висунутій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_1 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_1, а саме за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

При цьому, судом з'ясовано, що обвинувачений ОСОБА_1 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної 24 жовтня 2013 року між потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведені товарознавчі експертизи №6-402/13 та №6-404/13 від 21 жовтня 2013 року в сумі по 342, 3 грн. за кожну, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_1 в користь держави, з відповідними призначеннями платежів.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити укладену 24 жовтня 2013 року між потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 угоду про примирення.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесяти) грн. в доход держави.

Стягнути із ОСОБА_1 процесуальні витрати за проведені товарознавчі експертизи №6-402/13 та №6-404/13 від 21 жовтня 2013 року в сумі по 342, 3 грн. за кожну, в користь держави, з відповідними призначеннями платежів.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити ОСОБА_1 та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяЛ. Т. Базан