Провадження №1-кп/748/131/15
Єдиний унікальний № 748/1613/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2015 року м. Чернігів Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження № 0000357 по обвинуваченню

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добринське, Володимирської області, Росія, громадянина України, з середньою освітою, одруженого,

приватного підприємцця, пенсіонера, раніше не судимого,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_6 -захисник ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
29 квітня 2015 року о 09 год. 20 хв., ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки "ЗАЗ-110307-42", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Чернігів-Мена-Сосниця-Грем`яч, в напрямку м. Мена, в районі 13 км + 410 м., проявив неуважність, не правильно оцінив дорожню обстановку, яка склалася, перед зміною напрямку руху у вигляді повороту ліворуч в напрямку м. Городня, не переконався, що даний маневр буде безпечним та не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки "TOYOTA CAMRY 2.5 L", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в напрямку м. Чернігова.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля "TOYOTA CAMRY 2.5 L", реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи № 371 від 15.05.2015 року отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому нижньої третини правої плечової кістки зі зміщенням уламків, яке відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості. Пасажир цього ж автомобіля ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи № 379 від 19.05.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді вивиху акроміального кінця лівої ключиці, рвано-забійної рани голови, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 "б", 10.1, 10.11, 16.13 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою виникнення події дорожньо - транспортної пригоди та знаходиться в прямому причинном зв"язку з наслідками.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням по ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю та повністю підтвердив викладені в його обвинуваченні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Цивільний позов прокурора щодо відшкодування витрат на лікування потерпілих визнав та відшкодував до початку судового розгляду. У скоєному щиро кається, просить вибачення у потерпілих, просить врахувати суд, що ним відшкодовано потерпілим завдану шкоду та застосувати до нього ст.69 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин справи, зазначив, що обвинувачений з першого дня цікавився його станом здоров"я, по декілька разів на день навідував його у лікарні, відшкодував йому повністю моральну шкоду в сумі 9500 грн, проявив себе як доброзичлива, чуйна людина, а тому просить призначити обвинуваченому більш м"яке покарання, ніж передбачено законом.

Представник потерпілого ОСОБА_6 - захисник ОСОБА_7 посилаючись на позицію потерпілого просив також застосувати до обвинуваченого більш м"яке покарання, ніж передбачено законом, врахувати пом"якшуючою обставиною, крім щирого каяття, також і добровільне відшкодування немайнової шкоди та застосувати ст.69 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 не оспорюючи фактичних обставин справи, зазначив, що обвинувачений з першого дня також цікавився його станом здоров"я, навідував у лікарні, відшкодував йому повністю моральну шкоду в сумі 5500 грн, проявив себе як доброзичлива, чуйна людина, а тому просить призначити обвинуваченому більш м"яке покарання, ніж передбачено законом.

На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи свідчення обвинуваченого та потерпілих, а також те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті " від 23.12.2005 року №14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого у вчиненому, його похилий вік та добровільне відшкодування завданої нематеріальної (моральної) шкоди, та згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який відноситься до вчинених з необережності і не відноситься до тяжких, дані про його особу, який раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання та в садовому товаристві, в якому він є членом, характеризується позитивно, те, що має на утриманні дружину, яка є інвалідом 2 групи загального захворювання, його ставлення до допущених ним порушень правил безпеки дорожнього руху та його поведінку після вчинення злочину, примирення його з потерпілими, наявність сукупності пом`якшуючих покарання обставин, а саме: щире каяття, його похилий вік, добровільне відшкодування потерпілим моральної шкоди, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, які обтяжуються покарання та приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_3 основного покарання із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України, та обрати менш суворий вид основного покарання з тих, які передбачені в альтернативній санкції.

При цьому, суд також враховує думку потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 щодо призначення обвинуваченому покарання, які просили застосувати до останнього більш м"яке покарання, ніж передбачено ч.1 ст.286 КК.

Враховуючи фактичні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та думку учасників процесу, приймаючи до уваги що водійське посвідчення необхідно ОСОБА_3 для забезпечення нормальної життєдіяльності його сім`ї, суд вважає за можливе не застосовувати до нього додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

У справі В.о. прокурора Чернігівського району в інтересах КЛПЗ "Чернігівська центральна районна лікарня" заявлені цивільні позови про відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 на суму 1530 грн 15 коп. та на лікування потерпілого ОСОБА_5 на суму 1530 грн 15 коп.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В судовому засіданні прокурор просив заявлені позови залишити без розгляду в зв"язку зі сплатою ОСОБА_3 даних витрат, про що надав відповідну заяву та квитанції на підтвердження відшкодування обвинуваченим витрат на лікування потерпілих .

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивачем подано заяву про залишення позову без розгляду.

Таким чином, цивільний позов В.о. прокурора Чернігівського району заявленого в інтересах КЛПЗ "Чернігівська центральна районна лікарня" до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 та цивільний позов В.о. прокурора Чернігівського району заявленого в інтересах КЛПЗ "Чернігівська центральна районна лікарня" до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 , на підставі п.5 ч.1 ст.205 ЦПК України, слід залишити без розгляду.

Оскільки на момент винесення даного вироку, всі процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню обвинуваченим ОСОБА_3 сплачені, про що надані прокуром квитанції, тому суд не вирішує питання про відшкодування процесуальних витрат.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Захід забезпечення кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 70 (сімдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов В.о. прокурора Чернігівського району заявленого в інтересах КЛПЗ "Чернігівська центральна районна лікарня" до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 , залишити без розгляду.

Цивільний позов В.о. прокурора Чернігівського району заявленого в інтересах КЛПЗ "Чернігівська центральна районна лікарня" до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 , залишити без розгляду.

Речові докази: автомобіль"ЗАЗ-110307-42", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_3 - слід повернути власнику ОСОБА_9 ; автомобіль "TOYOTA CAMRY 2.5 L", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на зберігання власнику ОСОБА_8 - залишити в останього.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через суд, який ухвалив судове рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1