Справа № 464/9871/14-к
пр.№ 1-кп/464/28/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.02.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю захисника ОСОБА_5

з участю представника потерпілого ОСОБА_6

з участю представника цивільного відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львові кримінальне провадження № 00005045 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Мости Городоцького району Львівської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з вищою освітою, начальник відділу АСУ в ДТГО «Львівська залізниця», одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий,-

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_11 17 липня 2014 року о 22.10год., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у крайній правій смузі руху по вулиці Стрийській в напрямку центральної частини міста Львова, після проїзду перехрестя з вулицею Максимовича, грубо порушив вимоги Розділу 1 п.п.1.5, 1.10 Правил дорожнього руху України в частині значення терміну «небезпека для руху», «пішохідний перехід; Розділу 2 п.п.2.3 «б», «д», Розділу 12 п.12.3, Розділу 18 п.п.18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він керуючи вказаним транспортним засобом, який перебував у технічно-справному стані, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким зменшували швидкість транспортні засоби, що рухались по сусідніх смугах, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена небезпека, та не зупинивши автомобіль продовжив рух, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди наїзду автомобілем на пішохода ОСОБА_12 , який в цей час переходив проїзну частину вулиці Стрийської по нерегульованому пішохідному переході зліва направо відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримав наступні тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, внутрімозкову гематому лобної долі, субдуральну гематому зліва, перелом потиличної кістки з переходом на основу черепа, субарахноідальний крововилив, садна рани на голові, садна на руках, на лівій гомілці, синці в поперековій ділянці, в ділянках кульшових суглобів, на правому стегні, лівій гомілці, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1285 від 24 липня 2014 року відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаявся та ствердив, що по мірі своїх фінансових можливостей відшкодував потерпілому заподіяну шкоду. Просить суд суворо не карати та при призначенні покарання врахувати, що одразу після дорожньо-транспортної пригоди намагався надати потерпілому допомогу та викликати швидку медичну допомогу, а також те, що має на утриманні двох малолітніх дітей. Заявлений потерпілим цивільний позов заперечив, оскільки заподіяна потерпілому матеріальна шкода, не перевищує ліміту відповідальності страховика, а виплачені ним потерпілому кошти в сумі 21680грн.просить зарахувати як заподіяну моральну шкоду.

Допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що обвинувачений вибачився перед потерпілим, та лише частково відшкодував йому заподіяну шкоду в розмірі 21680грн. Зазначив, що потерпілому було проведено трепанацію черепа з використанням апарату штучної вентиляції легень, такий в період з 17.07.2014р. по 14.08.2014р. перебував на стаціонарному лікуванні, та й надалі продовжує лікування, в подальшому потребує ще одного хірургічного втручання, а відповідно і значних коштів. Ствердив, що дорожньо-транспортна пригода та її наслідки, окрім матеріальної шкоди, призвели до моральних страждань потерпілого, порушили його нормальні життєві зв`язки, він більше не може вести попередній спосіб життя, самостійно пересуватися та доглядати за собою. Заявлений потерпілим цивільний позов підтримав в повному обсязі та просить задовольнити.

Допитаний в судовому засіданні представник цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» цивільний позов заперечив, покликаючись на те, що немає вироку суду яким би ОСОБА_11 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, та потерпілим не було подано заяви про страхове відшкодування, не надано документів на підставі яких приймається рішення щодо виплати страхового відшкодування, а також з врахуванням того, що обвинуваченим вже відшкодовано 21680грн., просить в задоволенні цивільного позову до ТзДВ Страхової компанії «Альфа-Гарант» відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, представника потерпілого, представника цивільного відповідача та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії ОСОБА_11 вірно кваліфіковано за ст.286 ч.2 КК України, так як він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, вчинення обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування заподіяної шкоди, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в наркологічному та психологічному диспансерах не перебуває, працює, та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше до адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху України не притягався, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та місцем праці, має на утриманні двох малолітніх дітей - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого, висловлення підсудним щирого жалю з приводу настання негативних наслідків, суд приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, так як його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та без покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 про стягнення суми заподіяної матеріальної та моральної шкоди, то такий підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно полісу №АС/6863097 із терміном дії з 11.11.2013р. по 10.11.2014р. обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_11 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров`ю (на одного потерпілого) 100000 гривень, за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) 50000 гривень, з франшизою 500 гривень.

Відповідно до ст. 22 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

А відтак, щодо цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди, то такий підлягає до задоволення в частині стягнення витрат пов`язаних з придбанням лікарських засобів на лікування потерпілого ОСОБА_12 , які підтвердженні відповідними документами, в сумі 4474,62грн.

Так, з урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_11 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», суд вважає підставним та таким, що підлягає до задоволення цивільний позов в частині стягнення з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь потерпілого ОСОБА_12 матеріальної шкоди в розмірі 3974,62грн., за вирахуванням франшизи в сумі 500грн., яку слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 .

Щодо інших витрат на придбання лікарських засобів в сумі 19,69грн., а також збитків, понесених у зв`язку з знищенням одягу в сумі 700грн., опорної палиці в сумі 70грн., то такі не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в цій частині до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_12 заподіяно також і моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, фізичному болю та стражданнях від отриманих тілесних ушкоджень і проведених медичних операцій, перебуванні протягом тривалого часу на стаціонарному лікуванні та продовження амбулаторним лікуванням, втратою можливості вести активний спосіб життя, порушенні звичного життєвого укладу. Враховуючи викладені вище обставини, принцип розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов в частині визначення розміру грошового відшкодування за завдану потерпілому ОСОБА_12 моральну шкоду слід задоволити частково, та визначити таку в розмірі 45000грн.

На підставі вимог ст.26-1 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з врахуванням положень ч.4 ст.23 ЦК України, заподіяну потерпілому ОСОБА_12 моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка згідно страхового полісу визначена у розмірі 100000 грн., а відтак становитиме 5000грн., слід стягнути з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

З урахуванням, вищенаведеного, а також того, що обвинуваченим ОСОБА_11 частково відшкодовано потерпілому ОСОБА_12 шкоду в розмірі 21680грн., з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_12 слід стягнути ще 18320грн. заподіяної моральної шкоди.

З обвинуваченого в користь держави підлягають стягненню судові витрати за проведення експертизи в сумі 2213,86 грн.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання його власнику, слід залишити по приналежності.

Керуючись ст.ст.349, 370, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання 5 /п`ять/ років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 /два/ роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування основного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 3 /три/ роки.

Стягнути з ОСОБА_11 в користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 2213 /дві тисячі двісті тринадцять/ грн.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в користь ОСОБА_12 3974 /три тисячі дев`ятсот сімдесят чотири/грн. 62коп. матеріальної шкоди та 5000 /п`ять тисяч/ грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_11 в користь ОСОБА_12 500 /п`ятсот/грн. матеріальної та 18320 /вісімнадцять тисяч триста двадцять/грн. моральної шкоди.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - залишити по приналежності.

Запобіжний захід ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу залишити особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий
Оригінал виготовлено в одному екземплярі.