Справа № 206/6635/14-к
Провадження № 1-кп/206/15/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"28" січня 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000309 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Люта Великоберезнянського району Закарпатської області, громадянина України, не працюючого, маючого малолітню доньку 2006 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

захисник: - ОСОБА_7 ,

потерпіла: - ОСОБА_8 ,

законний представник малолітньої потерпілої: - ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_5 , одружившись 29.11.2006 року з ОСОБА_9 , став проживати сумісно з нею та її малолітньою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_5 було достовірно відомо про малолітній вік дочки ОСОБА_9 - ОСОБА_8 .

У середині жовтня 2009 року, о першій половині дня (більш точної дати та часу в ході досудового слідства встановити не представилось можливим), коли мати малолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , була відсутня за місцем мешкання, у ОСОБА_5 , який знаходився вдома вдвох з малолітньою ОСОБА_8 , виник злочинний умисел на її зґвалтування.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, зайшов до кімнати ОСОБА_8 , розташованій у буд. АДРЕСА_2 , наблизився до неї, та використовуючи безпорадний стан малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , а саме те, що вона не могла у своєму віці правильно розцінювати характер та значення вчинюваних відносно неї сексуальних дій та не могла чинити опір, почав її роздягати. Незважаючи на прохання потерпілої, діючи умисно, застосовуючи до неї психологічне насильство, що виразилося, у погрозі розповісти про даний випадок її матері, ОСОБА_5

роздягнувся та зґвалтував малолітню ОСОБА_8 , вчинивши з нею статеві зносини.

Крім того, у середині жовтня 2010 року, о другій половині дня (більш точної дати та часу в ході досудового слідства встановити не представилось можливим), коли мати малолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , була відсутня за місцем мешкання, у ОСОБА_5 , який знаходився вдома вдвох з малолітньою ОСОБА_8 , повторно виник злочинний умисел на її зґвалтування.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, зайшов до кімнати ОСОБА_8 , розташованій у будинку АДРЕСА_2 , наблизився до неї, та використовуючи безпорадний стан малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , а саме те, що вона не могла у своєму віці правильно розцінювати характер та значення вчинюваних відносно неї сексуальних дій та не могла чинити опір, почав її роздягати. Незважаючи на прохання потерпілої, діючи умисно, застосовуючи до неї психологічне насильство, що виразилося, у погрозі розповісти про даний випадок її матері, ОСОБА_5

роздягнувся та зґвалтував малолітню ОСОБА_8 , вчинивши з нею статеві зносини.

Також, 21 жовтня 2013 року, о другій половині дня (більш точного часу в ходідосудового слідства встановити не представилось можливим), коли мати малолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , була відсутня за місцем мешкання, у ОСОБА_5 , який знаходився вдома вдвох з малолітньою ОСОБА_8 , повторно виник злочинний умисел на її зґвалтування.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, зайшов до кімнати ОСОБА_8 , розташованій у будинок АДРЕСА_2 , наблизився до неї, та використовуючи безпорадний стан малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , а саме те, що вона не могла у своєму віці правильно розцінювати характер та значення вчинюваних відносно неї сексуальних дій та не могла чинити опір, почав її роздягати. Незважаючи на прохання потерпілої, діючи умисно, застосовуючи до неї психологічне насильство, що виразилося, у погрозі розповісти про даний випадок її матері, ОСОБА_5

роздягнувся та зґвалтував малолітню ОСОБА_8 , вчинивши з нею статеві зносини.

Крім того, 24 січня 2014 року, о другій половині дня (більш точного часу в ході досудового слідства встановити не представилось можливим), коли мати малолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , була відсутня за місцем мешкання, у ОСОБА_5 , який знаходився вдома вдвох з малолітньою ОСОБА_8 , повторно виник злочинний умисел на її зґвалтування.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, зайшов до кімнати ОСОБА_8 , розташованій у будинку АДРЕСА_2 , наблизився до неї, та використовуючи безпорадний стан малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , а саме те, що вона не могла у своєму віці правильно розцінювати характер та значення вчинюваних відносно неї сексуальних дій та не могла чинити опір, почав її роздягати. Незважаючи на прохання потерпілої, діючи умисно, застосовуючи до неї психологічне насильство, що виразилося, у погрозі розповісти про даний випадок її матері, ОСОБА_5

роздягнувся та зґвалтував малолітню ОСОБА_8 , вчинивши з нею статеві зносини.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину не визнав та пояснив, що в середені грудня 2013 року за адресою: АДРЕСА_2 , він дійсно вступив у статевий акт в звичайній формі з потерпілою за обопільною згодою при наступних обставинах. В той час, коли він лежав дивані та дивився телевізор, до нього підійшла потерпіла та лягла поруч з ним на дивані. Лежачи один до одного обличчями, вони почали один одного роздягати, після чого і відбувся між ними статевий акт. Не тільки в цей день, а взагалі він розцінював поведінку потерпілої, як зухвалу, оскільки вона ходила по будинку без білизни, але разом з тим, знаючи про її вік, він зауваження їй не робив. Детально про те, як саме відбувався статевий акт, він не пам`ятає, так як перебував у стані алкогольного сп`яніння. Після того, як це все відбулося, він просив потерпілу про те, щоб вона не розповідала про статевий акт матері, оскільки вона може його вигнати з будинку чи розлучитися з ним. Інших статевих актів він з потерпілою не вчиняв, а тому все інше є власним уявленням потерпілої. 18 лютого 2014 року йому зателефонувала його дружина ОСОБА_9 та повідомила, що його можуть заарештувати, а з її слів він зрозумів що потерпіла ОСОБА_10 вже не дівчина після того, що між ними сталося у грудні 2013 року. Після розмови з дружиною, він злякався, та в цей же день звільнився з роботи у ТОВ «АГРО-ОВЕН» за власним бажанням, де працював вантажником, та вирішив поїхати на батьківщину у Закарпатську область, оскільки відчував, що за скоєне він буде відповідати та нести кримінальну відповідальність. В їх родині дійсно були сварки між ним та дружиною з причин недостатності коштів та їх заробітку, а інколи доходило і до незначних бійок. Зі слів дружини, йому стало відомо, що потерпіла ОСОБА_10 підглядала та таємно знімало на відео, які він зі своєю дружиною займалися сексом, відео чого він бачив на телефоні потерпілої.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, винуватість останнього повністю підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що коли вона навчалася у третьому класі, в один з днів вона повернулася до дому та почала переодягатися, присівши на ліжко. В цей час до неї підійшов обвинувачений та почав її роздягати, зняв з неї спідницю, білизну та завалив її на ліжко, утримуючи її ноги та руки. Після чого він став скоювати з нею статевий акт (ґвалтувати), але вона не розуміла тоді, що відбувається. Відчувши болісний стан, вона його просила цього не робити, але він просив її заспокоїтись та трішки потерпіти та наголошував на тому, що це лише перший раз, але це їй все рівно буде потрібно у її житті. Після цього вона стала боятися обвинуваченого, інколи стала уходити з дому та намагатися бути поруч з вхідними дверима будинку, щоб у разі наміру обвинуваченого повторити такі дії встигнути втекти. Не зважаючи на те, що вона не бажала таких стосунків, плакала та боялася, що він знову буде приставати до неї і це їй спричинить біль, у четвертому класі обвинувачений те ж саме повторив з нею. Після таких статевих актів, обвинувачений їй купував шоколадки та говорив про те, що якщо вона розповість про це матері, то їй самій буде від цього гірше. Також вона пам`ятає статевий акт, який обвинувачений вчинив з нею 21 жовтня 2013 року, оскільки в цей день вона вчила вірш ОСОБА_11 «Заповіт». Обвинувачений в цей день, ввечері, коли матері не було вдома, почав до неї знову приставати, а вона намагалася втекти від нього, але він її наздогнав та у зальній кімнаті почав робити з нею статевий акт. Вона кричала та плакала, питала у нього навіщо він це робить, але він відповідав, що їй це пригодиться у житті. 24 січня 2014 року обвинувачений також вступав з нею у статеві відносини. Про всі ці події вона першій розповіла свої подрузі ОСОБА_12 , яка їй на всяк випадок показала декілька прийомів для самозахисту. Всі ці статеві акти, скоєні відносно неї обвинуваченим були неодноразові, а їх кількість та при яких обставинах, вона не пам`ятає повністю в силу свого віку. В соціальній сеті «В контакті» вона не з ким не спілкується, ніяких переписок в ній не здійснює, а тому про наявність друзів та прихильників, про які наголошує захисник, вона не може нічого пояснити, але їй відомо, що її сторінку у соціальній мережі створила ОСОБА_13 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , показала суду, що вона працює гінекологом у КЗ «12 ТМО» та 17 лютого 2014 року до неї на профілактичний огляд прийшла потерпіла ОСОБА_15 разом з психологом та мамою. Під час огляду у потерпілої були взяти мазки, а в ході розмови з потерпілою, остання повідомила, що вона живе статевим життям.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , показала суду, що є класним керівником потерпілої. Приблизно 15-17 лютого 2014 року потерпіла повідомила їй, що у неї болить живіт, на що вона поцікавилась чому. В цій розмові потерпіла ОСОБА_10 стала плакати, казати що не хоче йти додому, та розповіла їй, що вона спить з татком, а на уточнене нею питання «що сексом займається?», потерпіла відповіла що так. При цьому наголосила на тому, що тато її ґвалтує. Про ці події вона відразу повідомила директора школи та матір потерпілої. Сама ОСОБА_10 була замкнутою дитиною, але вихованою. Брехати ОСОБА_10 не здатна, а тому бажаючи уточнити у неї питання про те, чи це відбувається поза її волею та примусово, вона говорила, що батько її накаже. Через деякий час від ОСОБА_17 вона дізналася, що ОСОБА_10 під час прогулянки повідомляла їй, що обвинувачений займається з потерпілою сексом без згоди останньої. Після того, як обвинувачений зник, потерпіла ОСОБА_8 , як учениця, яка тривалий час була замкнутою дитиною, змінилася в кращу сторону, підвищила рівень навчання та нібито ожила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що їй зателефонував обвинувачений та повідомив, що його напевно посадять, оскільки був профілактичний огляд у ОСОБА_10 , де встановили, що вона вже не дівчина. Після чого, вона пішла до директора школи і дійсно від останньої в цьому переконалася. Між обвинуваченим та його дружиною ОСОБА_9 дійсно відбувалися сварки на побутовому грунті, які були пов`язані з матеріальним становищем родини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що 07 січня 2014 року о 23 годині його покликали заспокоїти обвинуваченого оскільки той дебоширив. Коли він приїхав до родини ОСОБА_20 до дому, то побачив, що у обвинуваченого зламаний ніс та синець під оком, але причини цієї сварки йому не відомі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , показала суду, що 7 січня 2014 року між обвинуваченим та її чоловіком була бійка, про що вона дізналася від свого чоловіка. В лютому 2014 року з ранку їй зателефонувала її сестра ОСОБА_9 та повідомила, що у відношенні потерпілої ОСОБА_10 стався злочин, а саме зґвалтування обвинуваченим. За ОСОБА_10 вона раніше спостерігала замкнутість, але останній час вона стала життєрадісною дитиною.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала суду про те, що їй відомо про зґвалтування потерпілої зі слів її матері ОСОБА_21 . Потерпіла боялася обвинуваченого, а на її питання чому вона його боїться, ОСОБА_10 не бажала розповідати. В той час, коли ОСОБА_22 не бажала йти до дому, вона забирала її до себе. Сторінку у соціальній мережі «В контакті» від імені ОСОБА_10 створила вона, і всі фотографії та переписку вона здійснювала самостійно. Обмеження доступу до сторінки ОСОБА_10 було зроблено також нею.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показала, що коли вона, як спеціаліст Центру соціальної допомоги запитала потерпілу ОСОБА_22 щодо скоєння відносно неї насильства з боку вітчима, то вона повідомила, що її вітчим ґвалтує її дуже тривалий час, а вона його боїться та всіляко намагалась цього уникати. Як психолог, вона проводила вимірювання тривожності за різними ОСОБА_24 , в результаті яких було встановлено, що потерпіла була дуже тривожна, перенесла стрес, чогось постійно боялася. При обстеженні було також з`ясовано, що у 9 років у неї погіршився почерк, що свідчить про ознаки перенесеної психологічної травми та емоційного струсу у певний період часу. Продовжуючи спостереження, було встановлено, що коли вітчима не стало, потерпілій відразу стало краще, вона почала цікавитися гуртками, стала більш відверта. Під час розмови з ОСОБА_10 , остання розповідала про погрози з боку обвинуваченого про те, щоб вона нікому не розповідала про події, що відбувалися між нею та обвинуваченим, оскільки їй ні хто не повірить. Обвинуваченого ОСОБА_10 називала «батьком», і він був для неї авторитетом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показала, що 18 лютого 2014 року до центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді Самарської районної у місті Дніпропетровську ради надійшло повідомлення від директора СЗШ № 109 про те, що у відношенні потерпілої скоїли злочин, а саме зґвалтування. Разом із ОСОБА_23 вони здійснили виїзд до школи де у присутності потерпілої та її матері ОСОБА_9 , потерпіла ОСОБА_10 розповіла, що її батько (обвинувачений) з 2009 року скоював у відношенні неї зґвалтування та сексуальне насильство. На питання про те, чому вона раніше ні кому про це не розповідала, ОСОБА_10 повідомила, що обвинувачений погрожував їй та наголошував на тому, що лише їй від цього буде погано.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 показала, що 18 лютого 2014 року їй зателефонувала її донька та повідомила, що обвинувачений попав у неприємну ситуацію. Дійсно у родині ОСОБА_20 були сварки на фоні нестачі грошей, хоча сам обвинувачений є добродушною людиною. ОСОБА_9 їй розповідала, що її донька ОСОБА_10 підгладає за нею та обвинуваченим під час зайняття ними коханням, але про події, стосовно скоєного злочину, їй нічого не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 , суду показав, що він разом з ОСОБА_28 та потерпілою ОСОБА_10 дружать. ОСОБА_10 дуже спокійна дівчина, навчається добре, ніяких жалоб на неї у школі не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 показав, що в зимку 2014 року приблизно о 17 годині він зустрів обвинуваченого на автобусній зупинці, який повідомив його про виниклі проблеми вдома, а тому він вимушений виїхати з міста. Він також побачив у обвинуваченого два квитки: один до Львову, другий до ОСОБА_30 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 показав, що вони разом з обвинуваченим працювали на ТОВ «АГРО ОВЕН». 18 лютого 2014 року близько 11 години обвинувачений прийшов на роботу у збудженому стані та підійшов до начальника цеху і попросив звільнити його з займаної посади, наголошуючи на тому, якщо його не звільнять, то він сам звільниться, після чого начальник цеху підписав його заяву в цей же день.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 показала, що раніше з обвинуваченим вона працювала, але знаючи його, як спокійного та врівноваженого чоловіка, була вражена з приводу зґвалтування неповнолітньої дівчини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 показав, що з травня 2013 року по 14 лютого 2014 року він працював разом з обвинуваченим, якого він вважав спокійною людиною. 14 лютого 2014 року на своїй зміні обвинувачений був не в настрої та не бажав з ним нічого обговорювати.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_34 показала, що вона працює інспектором по кадрам у ТОВ «АГРО ОВЕН». 18 лютого 2014 року їй начальник виробництва приніс документи про звільнення обвинуваченого та пояснив, що ОСОБА_35 не бажає більше працювати та просить його звільнити без пояснення причин.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 показала, що вона працює директором СЗШ № 109. У вівторок приблизно о 16:30 годині коли вона знаходилися на нараді, їй зателефонувала ОСОБА_37 та повідомила, що у школі стався надзвичайний випадок. Повернувшись до школи, в ході бесіди потерпіла ОСОБА_10 повідомила їй, що її ґвалтує вітчим, на що вона дала відразу доручення підготувати всі папери. Під час розмов із ОСОБА_22 з приводу насильства, вона повідомляла їй, що згвалтування вітчимом було неодноразово, а тому знаючи свою ученицю, як таку, що не може спотворювати та казати не правду, а також помічаючи останнім часом її замкнутість, вона дійсно їй повірила та відразу повідомила відповідні органи. В подальшому вона помітила, що після зникнення обвинуваченого, потерпіла ОСОБА_8 , як учениця, яка тривалий час була замкнутою дитиною, змінилася в гарну сторону, в неї поліпшилися успіхи в навчанні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_38 , показала суду, що в січні 2014 року їй потерпіла ОСОБА_10 розповіла, що над нею сексуальному знущається її батько з 3 класу. Інколи вона помічала, що ОСОБА_22 не бажала йти до дому, нервувала та кусала нігті та червоніла. Коли обвинувачений зник, ОСОБА_22 стала більш відкритою у спілкуванні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 , показав, що обвинувачений є його сусідом, з яким він ніяких відношень не підтримував, але інколи чув, що в родині ОСОБА_20 відбуваються сварки.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_40 підтвердила свій висновок № 5С-Е від 19 лютого 2014 року та пояснила, що статеві зносини могли бути у потерпілої, як місяць так і рік тому з моменту її обстеження, але більш точного часу встановити не можливо.

Крім вищезазначених показів потерпілої, свідків, винуватість ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- протоколом огляду місця події, а саме будинку АДРЕСА_2 від 18 лютого 2014 року, в якому зазначено місце розташування кімнат та меблів (т.1, а.п.39-40).

- висновком експерта № 5С-Е від 19 лютого 2014 року, відповідно якого у ОСОБА_41 будь яких тілесних ушкоджень в області голови, обличчя, тулубу та кінцівок оглядом не виявлено. Цілісність дівочої перетинки у неї порушена у минулому про що свідчить наявність розривів, давність яких в теперішній час встановити не можливо; будь яких свіжих ушкоджень в області статевих органів оглядом не виявлено; будь яких свіжих ушкоджень, або рубцевих змін в області задньо - прохідного отвору оглядом не виявлено. Згідно «Правил проведення судово-медичних експертиз з приводу статевих станів», затвердженого наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року статева зрілість визначається у осіб з 14 до 18 років. Цілістність дівочої перетинки у неї порушена у минулому про що свідчить наявність розривів, давність яких в теперішній час встановити не можливо (т.1. а.п. 50-52).

Відповідно до наказу № 50-к від 01 березня 2013 року ОСОБА_5 було прийнято на посаду загружчика вигружчика у ТОВ «Агоро ОВЕН» ( т.1, а.п.84).

18 лютого 2014 року ОСОБА_5 було звільнено з посади загружчика у ТОВ «Агро ОВЕН» на підставі його заяви за власним бажанням, про що свідчить наказ № 40-к та його заява (т.1, а.п.85).

- з листа ТОВ «АГРО-ОВЕН» від 5 вересня 2014 року за вих. № 450 вбачається, що ОСОБА_5 працював на заводі по виробництву сухих тваринних кормів в періоди: з 7 грудня 2009 року наказ № 282-к по 27 серпня 2012 року, наказ №194-к та з 1 березня 2013 року, наказ № 50-к по 18 лютого 2014 року, наказ № 40-к з графіком роботи: день 8.00 20.00 годин, ніч 20.00- 8.00; 48 годин перерви; ОСОБА_9 працює на комплексі по забою та переробці птахів ділянки забою та потрошіння птахів оператором лінії в виробництві харчової продукції з 14 грудня 2010 року наказ № 288-к по цей час. Графік роботи: в період з 2010 року по грудень 2012 року п`ятиденний робочий тиждень 8.00 17.00 години з двома вихідними днями не прив`язуючись до календаря згідно забою птиці, а з 12 грудня 2012 року запроваджений графік роботи: перший тиждень з 7.00 до 16.00 години; другий тиждень з 16.00 до 24.00 години з двома вихідними днями не прив`язуючись до календаря згідно графіку забою птиці (т.1, а.п.157).

- актом судово-психіатричної експертизи № 212 від 29.08.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_5 в період часу, який відноситься до інкримінуємого йому діянню, хронічним душевним захворюванням, недоумством, тимчасовим розладом психічної діяльності або іншим хворобами порушення психічної діяльності не страждав. За своїм психічним станом під час інкримінованих йому діянь він міг віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. Випробуваний в справжній час будь-яким психічним захворюванням також не страждає. За своїм психічним станом в даний час він може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними, може предстати перед слідством і судом і нести кримінальну відповідальність. У застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1, а.п.211-214).

- актом судово-психіатричного експерта № 217 від 03.09.2014 року в період часу, віднесеного до скоєння відносно ОСОБА_8 протиправних дій, випробувана не виявила ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, на що вказує її правильне орієнтування в навколишньому та особах, певна послідовність та цілеспрямованість дій, відсутність у її поведінці та виразах в той період часу ознак марення, галюцинацій, розладів свідомості або інших хворобливих порушень психічної діяльності. В період скоєння у відношенні неї протиправний дій хронічними душевними захворюваннями , недоумством, тимчасовим хворобливим порушенням психічної діяльності або іншим хворобливим розладом психічної діяльності - не страждала та на теперішній час не страждає (т.1, а.п.221-223).

- згідно акту судово-психіатричного експерта № 237 від 17.09.2014 року, індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_8 дозволяли їй розуміти зовнішню, фактичну сторону здійснюваних з нею кримінальних дій, але не дозволяли їй розуміти їх внутрішнє значення. Спочатку обмежуючим чинником був малолітній вік та природна вікова незрілість, потім сформований, інтенсивний негативно емоційно окрашений комплекс травматичних переживань, який перешкоджав формуванню повноцінного уявлення про сексуальні взаємовідносини. З причини малолітнього віку, неповного розуміння, того що відбувається та страху ОСОБА_8 не могла чинити опір підозрюваному у досліджуваній ситуації. Також, випробувана може давати покази про зовнішню, фактичну сторону криміналу. В індивідуально-психологічних особливостях ОСОБА_8 відсутні ознаки підвищеної схильності до фантазування (т.1, а.п.232-235).

- з виписки обліку відпрацьованого часу, який вела ОСОБА_9 вбачається, що 21 жовтня 2013 року вона працювала з 15 до 24 годині (т.2, а.п.3).

- з витягу про план навчання класного керівника ОСОБА_16 , вбачається, що 21 жовтня 2013 року вона дійсно ставила завдання вивчити на пам`ять стих «Заповіт», що також узгоджується з показанням потерпілої, які вона давала в судовому засіданні (т.2, а.п.4).

Доводи захисника про те, що потерпіла сама спровокувала обвинуваченого скоїти даний злочин та вступити з нею у статеві стосунки - необґрунтовані, оскільки вони спростовуються показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_42 , які, як педагоги, вказували на те, що неповнолітня ОСОБА_8 не схильна брехати та була замкнутою дівчиною та достатньо вихованою, а з акту судово психологічного експерта № 237 від 17.09.2014 року вбачається, що за індивідуально-психологічними особливостями ОСОБА_8 , остання не має ознак підвищеної схильності до фантазування, а з причин свого малолітнього віку, неповного розуміння, того що відбувається та страху ОСОБА_8 не могла чинити опір підозрюваному у досліджуваній ситуації.

З цих же підстав не можна прийняти до уваги версію обвинуваченого та його захисника про добровільність статевого акту між ним та неповнолітньою потерпілою.

У відповідності до роз`яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» добровільними статевими зносинами слід визнавати такі, що здійснюються без застосування фізичного насильства,погрози його застосування і використання безпорадного стану потерпілої особи.

У п. 3,5,10 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» звертається увага на те, що фізичним насильством, передбаченим диспозиціями статей 152, 153 КК України, слід вважати умисний зовнішній негативний вплив на організм потерпілої особи або на її фізичну свободу, вчинений з метою подолання чи попередження опору потерпілої особи або приведення її у безпорадний стан. Такий вплив може виражатись у нанесенні ударів, побоїв, заподіянні тілесних ушкоджень, здавлюванні дихальних шляхів, триманні рук або ніг, обмеженні або позбавленні особистої волі, уведенні в організм потерпілої особи проти її волі наркотичних засобів, психотропних, отруйних, сильнодіючих речовин тощо. Стан потерпілої особи слід визнавати безпорадним, коли вона внаслідок малолітнього чи похилого віку, фізичних вад, розладу психічної діяльності, хворобливого або непритомного стану, або з інших причин не могла розуміти характеру та значення вчинюваних з нею дій або не могла чинити опір. При цьому необхідно, щоб винна особа, яка вчиняє зґвалтування чи насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, усвідомлювала (достовірно знала чи припускала), що потерпіла особа перебуває саме у такому стані. Вирішуючи питання про те, чи є стан потерпілої особи безпорадним внаслідок алкогольного, наркотичного сп`яніння або дії на її організм отруйних, токсичних та інших сильнодіючих речовин, судам слід виходити з того, що безпорадним у цих випадках можна визнати лише такий стан, який позбавляв потерпілу особу можливості розуміти характер і значення вчинюваних з нею дій або чинити винній особі опір. В свою чергу, кримінальна відповідальність за вчинення зґвалтування неповнолітньої чи малолітньої особи або насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо такої особи настає лише за умови, якщо винна особа усвідомлювала (достовірно знала чи припускала), що вчиняє такі дії щодо неповнолітньої або малолітньої особи, а так само, коли вона повинна була і могла це усвідомлювати. При цьому суд повинен враховувати не тільки показання підсудного, а й потерпілої особи, ретельно перевіряти їх відповідність усім конкретним обставинам справи. При вирішенні цього питання враховується вся сукупність обставин справи, зокрема, зовнішні фізичні дані потерпілої особи, її поведінка, знайомство винної особи з нею, володіння винною особою відповідною інформацією. Неповнолітній або малолітній вік потерпілої особи не може бути підставою для кваліфікації вказаних дій за частиною третьою чи четвертою статті 152 КК або частиною другою чи третьою статті 153 КК, якщо буде доведено, що винна особа сумлінно помилялася щодо фактичного віку потерпілої особи.

У справі доведено, що обвинувачений достовірно усвідомлював (знав), що на момент вчинення злочину, потерпіла є неповнолітньою і навчалась у середній школі.

При судовому розгляді не встановлено, що ОСОБА_5 помилявся щодо фактичного віку потерпілої особи, а враховуючи покази потерпілої суд вважає, що остання під час подій була у безпорадному стані, обвинувачений застосовував до неї фізичну силу, що позбавляло її можливості розуміти характер і значення вчинюваних з нею дій та чинити обвинуваченому опір, що узгоджується з актом судово-психіатричного експерта № 237 від 17.09.2014 року, згідно якого індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_8 дозволяли їй розуміти зовнішню, фактичну сторону здійснюваних з нею кримінальних дій, але не дозволяли їй розуміти їх внутрішнє значення (т.1, а.п.232-235).

Аналіз досліджених під час судового розгляду фактичних обставин справи, безумовно свідчить про наявність підстав вважати, що стан потерпілої в даній ситуації був безпорадним, оскільки вона не мала об`єктивної можливості вплинути на перебіг події, в яких вона опинилася у зв`язку з насильницькими діями обвинуваченого, який скористався її безпорадним станом, подолавши опір та зґвалтувавши її.

Твердження сторони захисту про недоведеність епізоду зґвалтування 21 жовтня 2013 року спростовуються листом ТОВ «АГРО-ОВЕН» від 5 вересня 2014 року за вих. № 450 з якого вбачається, що ОСОБА_5 працював з графіком роботи: день 8.00 20.00 годин, ніч 20.00- 8.00; 48 годин перерви, а з наданого стороною захисту табелем робочого часу слідує, що 21 жовтня 2013 року обвинувачений працював у день з 8.00 20.00 годин, тобто після відпрацьованого часу фактично міг скоїти зґвалтування потерпілої за умови відсутності вдома матері ОСОБА_9 , яка в цей день працювала з 15-00 до 24-00 години, про що свідчить сукупний аналіз наданих доказів, а саме облік відпрацьованого часу, який вела ОСОБА_9 (т. 2 а.п. 3) та домашнє завдання потерпілій на цей день вчителя ОСОБА_16 про вивчення віршу «Заповіт», що в цілому узгоджується з показами самої потерпілої та свідка ОСОБА_16 .

Також не є такими, що виправдовують обвинуваченого доводи захисту про невизначеність самою потерпілою дати, часу та способу скоєння відносно неї злочину, оскільки за своїми індивідуально психологічними особливостями та в силу свого віку на фактичне та реальне сприйняття подій потерпілою ОСОБА_8 впливали такі фактори, як замкнутість її особистості та відчуття страху і психологічного хвилювання після скоєного з нею.

Надаючи покази при судовому розгляді справи, потерпіла наголошувала на тому, що вона визначалася з датами скоєння відносно неї насильницьких дій виходячи, зокрема з погодних умов в той чи іншій день та домашніми завданнями, які їй ставилися у школі.

Доводи захисту щодо невідповідності погодних умов, про які зазначає потерпіла у своїх показах, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки сприйняття погодних умов є виключно суб`єктивним фактором кожної особи, а тим паче дитини такого віку, яка в силу значного перебігу часу може не назвати чітко погодні умови в той чи іншій день.

Критично слід віднестись до тверджень захисту та обвинуваченого про застосування до нього недозволених методів під час досудового слідства та судового розгляду не знайшли свого підтвердження, про що свідчить висновок службової перевірки від 27.01.2015 року.

Версія обвинуваченого та сторону захисту з приводу того, що дружина ОСОБА_9 мала намір посадити свого чоловіка та між ними виникали постійні сварки, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а до тверджень свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_18 про постійні скандали у родині ОСОБА_20 , суд відноситься критично, оскільки дані особи є прямими родичами обвинуваченого та самі такі свідчення є виключно їх припущеннями, оскільки вони безпосередньо не були очевидцями таких подій та не змогли повідомити суду, хто був ініціатором цих подій.

Колегія суддів також враховує спосіб та тривалість скоєння такого правопорушення з потерпілою, а встановлені судом фактичні обставини у своїй сукупності очевидно вказують на те, що ОСОБА_5 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки, а тому суд вважає доведеним, що у ОСОБА_5 за вказаних вище обставин був прямий умисел на скоєння даного правопорушення і він реалізував свій намір.

Отже, позиція сторони захисту, щодо аморальної поведінки потерпілої, яка має знижувати відповідальність обвинуваченого не може бути прийнята до уваги судом, оскільки доказів такої поведінки, спрямованої саме проти ОСОБА_5 судом не встановлено.

Доводи захисника про ознаки аморальної поведінки потерпілої, які він пов`язує з користуванням нею соціальними мережами не знайшли свого підтвердження та спростовуються показами свідка ОСОБА_13 , яка наголосила на тому, що сторінку у соціальній мережі «В контакті» від імені ОСОБА_10 створила вона, і всі фотографії та переписку вона здійснювала самостійно, що не суперечить показам самої потерпілої.

Суд розцінює поведінку обвинуваченого під час судового розгляду та часткове визнання вини, як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливої для нього судово-слідчій ситуації.

Оцінюючи в сукупності зібрані та безпосередньо дослідженні під час судового розгляду докази, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та доведена в повному обсязі.

Умисні дії ОСОБА_5 , вірно кваліфіковані, як зґвалтування, тобто статеві зносини з використанням безпорадного стану малолітньої потерпілої, вчинене повторно, кваліфікуються за ч. 4 ст. 152 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії особливо тяжких, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо (т.1 а.п.80), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т.1 а.п.78-79), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд не може прийняти як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , його заяву про каяття та вибачення за скоєне, оскільки такі дії за своєю суттю щиросердими не є, а обвинувачений протягом всього часу з моменту зґвалтування переховувався, не прийняв будь-яких дієвих заходів до зміни ситуації, що склалася.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 не можливо без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі з його реальним відбуттям, проте в межах санкції.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИЛА:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України та призначити йому покарання у вигляді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 20 серпня 2014 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілим та прокурору.
Судді: