Справа № 1-206/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2013

Іллінецький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Димбіцького Ю.В.

при секретарі Телевань С.В.

з участю прокурора Струся О.Ю.,

захисника адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Іллінці кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця зернорадгоспу
Ярославський Жаксинського району
Тургуйської області Казахстану, жителя
АДРЕСА_1, українця, громадянина України,
освіта середня, не одруженого, не
працюючого, раніше не судимого,

по ст.121 ч.2
КК України,

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_2 5 серпня 2010 року, біля 3 год. ночі,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння на подвір'ї домогосподарства
АДРЕСА_1, де фактично проживав, під час
суперечки після спільного розпиття
спиртних напоїв із ОСОБА_3, який також
перебував у стані алкогольного
сп'яніння, у відповідь на спробу ОСОБА_3
вдарити його головою в голову,
самовпевнено розраховуючи на
відвернення тяжких наслідків і не
бажаючи умисно їх настання, наніс
ОСОБА_3 4-5 ударів кулаком правої руки в
голову, від яких ОСОБА_3 упав на
грунтову поверхню подвір'я і вдарився
головою об складені на ній алюмінієві
ринви і металеві кутники, отримавши
внаслідок цього тяжкі тілесні
ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми: крововиливу в
м'які покрови голови відповідно
лобно-тім'яній ділянці дещо зліва;
субдуральної гематоми відповідно
тім'яно-потиличній ділянці об'ємом до 30
мл; субарахноїдального крововиливу в
скронево-тім'яно-потиличній ділянці
лівої півкулі, тім'яно-скроневій
ділянці правої півкулі та верхній
поверхні мозочка; внутрішньо-мозкової
гематоми в лобно-скроневій ділянці
лівої півкулі з проривом в боковий
шлуночок; забою мозку, що ускладнилась
послідуючим захворюванням легенів у
вигляді двобічної
плевробронхопневмонії, яка призвела до
розвитку легеневої недостатності,
інтоксикації організму, що спричинило
зупинку серцевої діяльності та
дихання, припинення функції
центральної нервової системи,
внаслідок чого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2
помер, а також закриту тупу травму
грудей у вигляді переломів 7, 8 ребер
зліва по задньопахвинній лінії,
перелом кісток носа, рани та синці на
обличчі, забій м'яких тканин лівої
вушної раковини, садна на тулубі та
кінцівках, що не знаходились у
безпосередньому причинному зв'язку із
смертю ОСОБА_3

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2
свою вину у скоєнні інкримінованого
йому органом досудового слідства
злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК
України, визнав частково і пояснив, що 5
серпня 2010 року після повернення разом
із дружиною ОСОБА_4 зі ставу біля 0 год.
він застав на подвір'ї ОСОБА_3, який уже
був у стані алкогльного сп'яніння і
попросив у нього закурити і випити.
Дружина пішла до хати, а він із ОСОБА_3
до 3 год. ночі пили спиртне на літній
кухні, випивши загалом до 1,5 л самогону.
При цьому у них виникла суперечка з
приводу його критичного ставлення до
неправдивих слів ОСОБА_3 про армійську
службу в Афганістані і Чечні, що було
неможливим з огляду на його вік. Його
критика обурила ОСОБА_3 і той, будучи
фізично сильнішим за нього, штовхнув
його і намагався ударити головою в
голову, тримаючи його за плечі. Він
видерся від ОСОБА_3, відштовхнув його, а
потім тримаючи лівою рукою за одяг
декілька разів ударив кулаком в
область голови і відпустив, внаслідок
чого той упав на землю і захарчав. Він
спробував підняти ОСОБА_3, але не зміг,
вилив на нього воду і повернувся на
поріг літньої кухні. Далі подій не
пам'ятає, мабуть заснув. На ранок ОСОБА_3
забрала швидка медична допомога в
лікарню, де він помер згодом
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свою вину він визнає частково, оскільки
дійсно наносив ОСОБА_3 удари кулаком в
область голови у відповідь на його
агресію, однак при цьому не допускав
настання таких тяжких наслідків у виді
тяжких тілесних ушкоджень, що
спричинили його смерть, та не бажав їх
настання. У фактично скоєному кається.

Крім часткового визнання своєї вини
підсудним, його вина у визнаному судом
доведеним злочині підтверджується
також показаннями потерпілої, свідків
та експертів.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому
засіданні пояснила, що 5 серпня 2010 року
її син ОСОБА_3 пішов з дому в с.Стрижаків
Оратівського району на порминальний
обід до ОСОБА_16, після того зустрів
ОСОБА_6 і випив з ним спиртного. Потім її
син на прохання ОСОБА_2 допомагав йому
вигрузити зерно із підводи, а потім
поїхав на ставок. Додому син більше не
повернувся, наступного дня біля 7 год.
ранку фельдшер по телефону повідомила
їй, що її син лежить на подвір'ї в ОСОБА_4
Вона у машині швидкої допомоги
супроводжувала сина до лікарні, той був
весь побитий і до тями не приходив.
ІНФОРМАЦІЯ_2 в лікарні в м.Вінниці її
син ОСОБА_3 помер. Вона впевнена, що у
смерті її сина винен підсудний ОСОБА_2,
тому просить суд покарати його згідно
закону та стягнути із нього на свою
користь 5916 грн. відшкодування
заподіяної їй злочином матеріальної
шкоди і 200000 грн. моральної.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснила, що 5 серпня 2010 року біля
опівночі вона із своїм фактичним
чоловіком ОСОБА_2 повернулась додому зі
ставу, на подвір'ї вже чекав ОСОБА_3,
чоловік залишився із ним, а вона пішла
спати. Вранці на подвір'ї вона побачила
лежачого ОСОБА_3, він хрипів, обличчя
йго було в крові. Тоді вона попросила
сусіда ОСОБА_7 викликати фельдшера, та
прибула і викликала швидку допомогу,
яка забрала ОСОБА_3 в лікарню, де він
помер. Згодом вона дізналась, що ОСОБА_3
побив її чоловік ОСОБА_2 Обставин події
вона не бачила.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснив, що 5 серпня 2010 року він пас
гусей на вулиці, після обіду до нього
підійшов ОСОБА_3, у нього була
перемотана бинтом рука. На прохання
ОСОБА_3 він дав йому 15 грн., той привіз
пляшку горілки і вони її випили майже
повністю. Потім ОСОБА_3 пішов до ОСОБА_2
по-доброму щось йому допомогти.
Наступного дня він дізнався, що ОСОБА_2
і ОСОБА_3 побились між собою і
останнього забрала швидка допомога,
потому в лікарні він помер.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що увечері 4 серпня 2010 року він
бачив ОСОБА_3 на сусідському подвір'ї
ОСОБА_4, а наступного ранку вона прийшла
до нього із проханням привезти
фельдшера до ОСОБА_3, який лежав у неї на
подвір'ї побитий. Він виконав це
прохання, проте сам у подвір'я до
ОСОБА_4 не заходив і нічого там не бачив.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила, що вона, як фельдшер, 5 серпня
2010 року за телефонним викликом ОСОБА_7
на прохання ОСОБА_4 вранці прибула в
домогосподарство ОСОБА_4 в с.Стрижаків
Оратівського району, де на подвір'ї
лежав ОСОБА_3, на ньому була кров. Вона
викликали швидку медичну допомогу і
повідомила матір потерпілого.
Походження тілесних ушкоджень ОСОБА_3
вона не знає.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
поснила, що 5 серпня 2010 року її син
ОСОБА_2 був у них з батьком вдома в
с.Мервин Оратівського району, забрав
зерно на паї і поїхав в с.Стрижаків
Оратівського району, де проживав із
дружиною ОСОБА_4 Вранці наступного дня
ОСОБА_4 повідомила їй по телефону, що у
них на подвір'ї лежить ОСОБА_3, який
побився вночі з її сином. Вона порадила
їй викликати швидку допомогу. Що там
сталось, вона не знає.

Свідок ОСОБА_10 на досудовому слідстві
дав показання, аналогічні показанням
своєї дружини свідка ОСОБА_9 (т.1 а.с.100).

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
пояснив, що 5 серпня 2010 року він
повернувся додому вже після опівночі,
на вулиці було дуже темно, у них на
подвір'ї, десь за 1 м від тина і за 2 м до
підмурка лежав побитий ОСОБА_3 і
хрипів. У нього на голові була кров і
опухші щелепа і губи. В хаті ОСОБА_2
сказав йому, що вони побились, ОСОБА_3
спить на подвір'ї, щоб його не чіпали.
Коли він прокинувся вранці, то на
подвір'ї у них вже були працівники
міліції, а ОСОБА_3 уже була забрала
швидка медична допомога.

Вина підсудного ОСОБА_2 у скоєнні
визнаного судом доведеним злочину
підтверджується також і матеріалами
кримінальної справи, а саме: рапортом
помічника начальника-оперативного
чергового Оратівського РВ УМВС України
у Вінницькій області від 5 серпня 2010
року про телефонне повідомлення лікаря
Оратівської ЦРЛ про доставлення на
пункт швидкої допомоги ОСОБА_3 із
тілесними ушкодженнями (т.1 а.с.4),
протоколом огляду місця події -
належного ОСОБА_4 домогосподарства
АДРЕСА_1, де на земляному покритті
подвір'я, вкритого травою, виявлені
складені попід паркан алюмінієві ринви
та металеві кутники, а неподалік від
них на відстані 1 м, а також на
хвильовому шифері і на бетонній
відмостці літньої кухні вивлено плями
бурого кольору, схожі на кров (т.1 а.с.7 -
9), консультативним заключенням лікаря
Оратівської ЦРЛ про виявлення у ОСОБА_2
5 серпня 2010 року стану алкогольного
сп'яніння (т.1 а.с.26), копією лікарського
свідоцтва про смерть ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 у Вінницькій обласній
прсіхоневрологічній лікарні
ім.Академіка О.І.Ющенка (т.1 а.с.32),
копією медичної карти стаціонарного
хворого Вінницької обласної
прсіхоневрологічній лікарні
ім.Академіка О.І.Ющенка (т.1 а.с.37),
протоколом відтворення обстановки і
обставин події за участю ОСОБА_2, який
розповів і показав перебіг обставин
події 5 серпня 2010 року щодо його бійки
із ОСОБА_3 (т.1 а.с.56 - 63), висновком
судово-медичної експертизи від 10
вересня 2010 року, за яким ОСОБА_3
знаходився на стаціонарному лікуванні
в Оратівській ЦРЛ із 5 по 8 серпня 2010
року з приводу важкої поєднаної травми:
ЗЧМТ, забій головного мозку важкого
ступеня, закрита тупа травма грудей.
Потому знаходився на лікуванні у
Вінницькій обласній
психоневрологічній лікарні
ім.Академіка О.І.Ющенка із 9 по
ІНФОРМАЦІЯ_2, коли було констатовано
його смерть. При дослідженні трупа
ОСОБА_3 у нього було виявлено закриту
черепно-мозкову травму у вигляді
крововиливу в м'які покрови голови
відповідно лобно-тім'яній ділянці дещо
зліва; субдуральну гематому відповідно
тім'яно-потиличній ділянці об'ємом до 30
мл, субарахноїдальний в
скронево-тім'яно-потиличній ділянці
лівої півкулі, тім'яно-скроневій
ділянці правої півкулі та по поверхі
мозочка; внутрішньомозкову гематому в
лобно-скроневій ділянці лівої півкулі
з проривом в боковий шлуночок; забій
мозку; закриту тупу травму грудей у
вигляді переломів 7, 8 ребер зліва по
задньо-пахвинній лінії; перелом кісток
носу; рана та синці на обличчі; забій
м'яких тканин лівої вушної раковини;
садна на тулубі та кінцівках; сліди
медичних маніпуляцій та втручань.
Закрита черепно-мозкова травма виникла
від дії тупого твердого предмета
(предметів), має ознаки тяжкого
тілесного ушкодження за ознаками
небезпечності для життя та стоїть в
причинному зв'язку зі смертю. Закрита
тупа травма грудей виникла від дії
тупого твердого предмета, має ознаки
тілесного ушкодження середнього
ступеня та в причинному зв'язку зі
смертю не стоїть. Перелом кісток носу,
рана та синці на обличчі, забій м'яких
тканин лівої вушної раковини, садна на
тулубі та кінцівках виникли від дії
тупих твердих предметів, мають ознаки
легких тілеснихушкоджень та у
причинному зв'язку зі смертю не стоять.
Смерть ОСОБА_3 настала від закритої
черепно-мозкової травми, що
ускладнилась захворюванням легень, у
вигляді двобічної
пневмобронхопневмонії, яка призвела до
розвитку легеневої недостатності,
інтоксикації організма, що спричинило
зупинку серцевої діяльності та
дихання, припинення функції ЦНС. Кров
трупа для судово-токсикологічного
дослідження не вилучалась у зв'язку із
перебуванням ОСОБА_3 на стаціонарному
лікуванні в Оратівській ЦРЛ та ВОПНЛ
ім.Ющенка на протязі 14 діб та проведені
йому інтенсивної інфузійної терапії.
Враховуючи характер та локалізацію
тілесних ушкоджень виявлених при
судово-медичному дослідженні трупа
ОСОБА_3, які є складовими
черепно-мозкової травми, можна
висловитись, що не виключається
можливість їх отримання за обставин та
в час, на які посилається ОСОБА_2, а саме
05.08.2010 р. внаслідок нанесення 4-5 ударів
кулаком в ділянку голови з послідуючим
падінням та ударі о твердий тупий
предмет (т.1 а.с.87 - 91), актом
стаціонарної судово-психіатричної
експертизи, згідно висновків якої
ОСОБА_2 в період скоєння злочину не
страждав на хронічне психічне
захворювання, перебував поза будь-яким
тимчасовим хворобливим розладом
психічної діяльності, міг
усвідомлювати свої дії та керувати
ними, в теперішній час він не страждає
на хронічне психічне захворювання,
перебуває поза будь-яким тимчасовим
хворобливим розладом психічної
діяльності, може усвідомлювати свої
дії та керувати ними, застосування
примусових заходів медичного
характеру не потребує, до його
індивідуально-психологічних
особливостей належать збереженість
пізнавальних процесів психічної
діяльності (пам'ять, увага, мислення),
достатній інтелектуальний розвиток. В
сфері особистості - активність
поведінки, екстравертованість,
лабільність самооцінки, товариськість,
потреба у відстоюванні власносї
позиції. ОСОБА_2 в стані фізіологічного
афекту в досліджуваний період не
перебував (т.1 а.с.103 - 105), висновком
амбулаторної судово-наркологічної
експертизи, за яким ОСОБА_2 не виявляє
ознак алкоголізму і не потребує
примусового лікування (т.1 а.с.107),
висновком комісійної судово-медичної
експертизи від 30 жовтня 2012 року, за яким
смерть ОСОБА_3 настала від
черепно-мозкової травми, яка
супроводжувалась тривалою втратою
свідомості та нерухомим станом його і
через певний проміжок часу
ускладнилась набряками головного
мозку та легень з розвитком пневмонії
та гострого серозного
менінгоенцефаліту. Між
черепно-мозковоютравмою та смертю
ОСОБА_3 є причинний зв'язок. Тілесні
ушкодження у ОСОБА_3 виникли від дії
тупих твердих предметів або при
падінні та удари об такі за умов
надання тілу прискорення з положення
стоячи (при нанесенні 4-5 ударів в
ділянці голови (т.2 а.с.71 - 75).

Допитані в ході судового слідства у
справі судово-медичні експерти
Вінницького обласного бюро
судово-медичної експертизи ОСОБА_14 і
ОСОБА_15 у своїх показаннях в суді
категорично виключили можливість
заподіяння ОСОБА_3 закритої
черепно-мозкової травми, яка
безпосередньо зумовила в подальшому
його смерть, безпосередньо від ударів
кулаком руки в область голови,
пояснивши, що такі тілесні ушкодження в
силу фізіологічної будови черепа
людини могли виникнути лише внаслідок
послідуючого після падіння тіла
потерпілого з висоти власного росту і
однократного ударяння об тверді
виступаючі предмети. Походження інших
тілесних ушкоджень ОСОБА_3 з різною їх
локалізацією судово-медичні експерти
пояснили некоординованим характером
падіння тіла потерпілого, при цьому їх
детальне походження не досліджувалось,
позаяк вони не перебувають у
причинно-наслідковому зв'язку із
настанням смерті.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені у
справі докази, суд вважає, що вина
підсудного ОСОБА_2 у скоєнні
інкримінованого йому органом
досудового слідства злочину,
передбаченого ст.121 ч.2 КК України
знайшла своє підтвердження в ході
судового слідства у справі лише в
частині необхідних трьох її складових -
об'єкта, суб'єкта та об'єктивної сторони
складу цього інкримінованого йому
органом досудового слідства злочину.
Разом із тим судом встановлено
відсутність у підсудного ОСОБА_2
беззаперечно доведеного суб'єктивного
прямого умислу на заподіяння ОСОБА_3
тяжких тілесних ушкоджень, що
спричинили його смерть. Такий висновок
суду зумовлений відсутністю як у
постановах слідчого про притягнення
ОСОБА_2 в якості обвинуваченого (т.1
а.с.82, 115, 116), так і в обвинувальному
висновку (т.1 а.с.124) зазначення
досудовим мотиву скоєння ним
інкримінованого йому злочину,
передбаченого ст.121 ч.2 КК України, та
вказаними вище висновками проведених у
справі судово-медичних експертиз про
ймовірність отримання закритої
черепно-мозкової травми в результаті
падіння з висоти власного росту із
послідуючим ударом об поверхню. При
цьому за показаннями судово-медичних
експертів в судовому засіданні
заподіяння такого тяжкого тілесного
ушкодження потерпілого від удару
(ударів) кулаком підсудного
категорично виключається.

Згідно ст.62 Конституції України, усі
сумніви щодо доведеності вини особи
мають тлумачитись на її користь.
Зважаючи на це, суд доходить висновку,
що ОСОБА_2, наносячи 5 серпня 2010 року,
біля 3 год. ночі в с.Стрижаків
Оратівського району ОСОБА_3 у відповідь
на його агресивну поведінку 4 - 5 ударів
кулаком в область голови, виявив цим
злочинну самовпевненість,
передбачаючи можливість настання
смерті потерпілого внаслідок
вчинюваних ним дій, але легковажно
розраховував на її відвернення. Такий
самовпевнений розрахунок ОСОБА_2
зумовлювався конкретними обставинами
події - агресивністю ситуативної
поведінки та більшою фізичною силою
ОСОБА_3, наявністю трав'яного покриву
грунту на подвір'ї. Однак такий
розрахунок виявився легковажним,
оскільки поза ним залишились обставини
щодо перебування ОСОБА_3 у стані
алкогольного сп'яніння, внаслідок чого
була порушена координація його рухів,
та наявності на подвір'ї у
безпосередній близькості виступаючих
травмонебезпечних об'єктів - складених
під парканом алюмінієвих ринв і
металевих кутників, а також бетонної
відмостки літньої кухні.

Оскільки виявлені у ОСОБА_3 закрита
тупа травма грудей, що виникла від дії
тупого твердого предмета і має ознаки
тілесного ушкодження середнього
ступеня, та перелом кісток носу, рана
та синці на обличчі, забій м'яких тканин
лівої вушної раковини, садна на тулубі
та кінцівках, що виникли від дії тупих
твердих предметів і мають ознаки
легких тілесних ушкоджень, у
причинному зв'язку зі смертю не стоять,
вони є вторинними відносно охоплених
кваліфікацією діяння ОСОБА_2 тяжких
тілесних ушкоджень, які спричинили
смерть потерпілого, тому окремої
юридичної кваліфікації не потребують.

При цьому за приписом ст.374 КПК України
(1960 року) суд враховує також вказівку
апеляційного суду Вінницької області,
колегія суддів судової палати у
кримінальних справах якого в ухвалі
від 31 серпня 2011 року у справі звернула
увагу на передчасність висновку суду
першої інстанції у вироку від 27 травня
2011 року про доведеність вини ОСОБА_2 в
умисному заподіянні ним тілесних
ушкоджень ОСОБА_3 (т.1 а.с.250).

З огляду викладеного суд вважає, що
фактичні об'єктивні дії ОСОБА_2 5 серпня
2010 року за відсутності встановленого і
доведеного його прямого умислу на
заподіяння ОСОБА_3. 4 - 5 ударами кулаком
в область голови тяжких тілесних
ушкоджень слід правильно
кваліфікувати по ст.119 ч.1 КК України,
як вбивство з необережності.

Призначаючи підсудному
покарання, суд враховує те, що він
вчинив злочин середньої тяжкості.

Як пом'якшуючі покарання
підсудного обставини суд враховує його
щире каяття у фактично скоєному діянні
та активне сприяння розкриттю злочину,
як обтяжуючу - вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

Суд враховує особу підсудного,
який раніше не судимий, не працює, не
одружений, за місцем проживання
характеризується задовільно.

Суд частково враховує також думку
потерпілої ОСОБА_5 яка наразі має
претензії матеріального і морального
характеру до підсудного, просить суд
покарати його згідно закону.

За таких обставин суд доходить
висновку, що виправлення підсудного
ОСОБА_2 не можливе без його ізоляції від
суспільства, тому йому слід призначити
передбачене законом покарання по ст.119
ч.1 КК України у виді позбавлення волі.
Згідно ст.72 КК України, до строку
призначеного ОСОБА_2 слід зарахувати
його попереднє ув'язнення із 25 серпня
2010 року по 19 грудня 2013 року.

Підстав для зміни запобіжного
заходу відносно підсудного суд не
вбачає.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_5,
суд враховує тяжкість фактично
скоєного ОСОБА_2 злочину, необережну
форму його вини в настанні тяжких
наслідків злочину у виді смерті особи,
наявність причинно-наслідкового
зв'язку між подією визнаного судом
доведеним злочину і втратами
матеріального і немайнового характеру
потерпілої у справі ОСОБА_5, тому
вважає, що її позовні вимоги в частині
стягнення із винного на її користь
відкодування заподіяної злочином
матеріальної шкоди належить
задовольнити повністю, оскільки вони
підтверджені наданими потерпілою
належними доказами (т.1 а.с.136 - 141, 143, 145 -
164), а її вимоги в частині відшкодування
моральної шкоди - слід задовольнити
частково, в розмірі 1/4 частини від суми
заявленої позивачем вимоги.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.323, 324 КПК України (1960 року),

П Р
И С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним і призначити
йому покарання по ст.119 ч.1 КК України - 4
роки позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_2
обраховувати із моменту його
затримання, тобто із 25 серпня 2010 року,
зарахувавши до нього, згідно ст.72 КК
України, попереднє ув'язнення із 25
серпня 2010 року по 19 грудня 2013 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2
до вступу вироку в законну силу
залишити тримання під вартою.

Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 5916
грн. відшкодування заподіяної злочином
матеріальної шкоди та 50000 грн.
відшкодування заподіяної злочином
моральної шкоди, а всього, таким чином,
55916 грн.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Вінницької області
протягом п'ятнадцяти діб після його
проголошення, а засудженим ОСОБА_2 - з
моменту отримання копії вироку, через
Іллінецький районний суд.

Суддя
Ю.В. Димбіцький