АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11-30/2008 Головуючий
Постанова Гончаренко
Т.В.

про

застосування Доповідач в
апеляційній

примусових заходів інстанції

виховного
характеру Цинда
P.M.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2008 р.
Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Черкаської області в складі:

Головуючого Ільченка A.M.

Суддів Цинди P.M.,
Восколовича В.І.

за участю ОСОБА_3

прокурора

Законного ОСОБА_1

представника

захисника ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальну справу за
апеляціями старшого прокурора, що
підтримував державне обвинувачення по справі ОСОБА_3,
законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_1, потерпілоїОСОБА_4 представника потерпілої ОСОБА_6 на постанову
Звенигородського районного суду Черкаської області від 1 листопада 2007
року, якою відносно

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

народження, раніше
не судимого, учня 11 класу

Звенигородської
загальноосвітньої школи-інтернат, -

застосовано
примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до досягненню ним 18
років.

Цивільний позов
потерпілої ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Стягнуто судові
витрати в сумі 544 грн.01 коп. із законного представника неповнолітнього
ОСОБА_1

Вирішено питання
про речові докази у відповідності з
вимогами ст. .81 КПК України.

Як вбачається із
постанови суду, слідчий в особливо
важливих справах прокуратури Черкаської області звернувся в суд із постановою
про закриття

2

кримінальної
справи відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, обвинувачуваного у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 115 ч.1 КК України, в зв'язку
з тим, щоОСОБА_5 не досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність
за вказаний злочин, та про застосування
до нього примусових заходів виховного характеру.

В ході
судового слідства встановлено, щоОСОБА_5
25 липня 2004 року близько 22 години 30 хвилин,
перебуваючи разом з ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження поблизу пляжу в масиві відпочинку
"Берізки", який знаходиться на
березі річки Гнилий Тікач в м.
Звенигородка Черкаської області,
в ході сварки з останньою,
умисно, з метою вбивства, наніс їй декілька ударів кулаками в обличчя
та по голові, та утримуючи її біля себе, здавив рукою за шию, після чого штовхнув ОСОБА_6 на кам'янисту поверхню берега, по якій вона скотилася і впала до водоймища
річки. Від спричинених тілесних ушкоджень внаслідок механічної асфіксії
потерпіла ОСОБА_6. померла на місці
події..

Дійшовши
до висновку, що досудовим слідством
зібрано достатньо доказів, які
перевірено судом та повністю викривають ОСОБА_5.
у вчиненні вбивства ОСОБА_6 і
враховуючи, що ОСОБА_5. не досяг
віку, з якого наступає кримінальна
відповідальність за вчинення злочину,
передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,
суд визнав, що кримінальна справа
відносно неповнолітнього ОСОБА_5.
слідчим закрита правильно, а до
останнього необхідно відповідно до ст. . 105 КК України застосувати заходи
виховного характеру.

Враховуючи,
що неповнолітній БОСОБА_5 позитивно
характеризується, будь-яких фізичних та
психічних вад не має, веде нормальний та
здоровий спосіб життя, займається
спортом, добре навчається у школі, за період часу із 2004 року по 2007 рік до
кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався та що його
батьки за місцем проживання характеризуються позитивно і мають вплив на свого
сина ОСОБА_5 суд постановив передати неповнолітнього ОСОБА_5 під нагляд
батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_5

На дану
постанову подали апеляції прокурор ОСОБА_3,
що приймала участь в судовому засіданні,
законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_1,
потерпілаОСОБА_4 представник
потерпілої ОСОБА_7 Прокурор
в своїй апеляції, не заперечуючи проти
доведеності винності ОСОБА_5.
та правильності кваліфікації його дій,
вважає, що рішення суду є
незаконним і підлягає скасуванню через неправильне застосування кримінального
закону, а саме неправильне застосування
судом примусового

3

заходу виховного
характеру у вигляді передачі під нагляд батьків, який є надмірно м'яким.

В
обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор посилається на те, що обираючи відносно ОСОБА_5 один з
найм'якших заходів виховного характеру,
передбачених ст. . 105 КК України, суд в достатній мірі не врахував тяжкість
вчиненого ним злочину, який згідно ст. . 12 КК України віднесено до особливо
тяжких злочинів і вважає, що ОСОБА_5.
має перебувати під постійним наглядом та педагогічним контролем у спеціальній
навчально-виховній установі, якими є
професійні училища соціальної реабілітації.

Просить
застосувати до ОСОБА_5. примусовий
захід виховного характеру у вигляді направлення до професійного училища
соціальної реабілітації до досягнення ним 18 років.

Законний
представник неповнолітнього ОСОБА_5.-
ОСОБА_1 вважає, що ні досудовим
слідством, ні під час судового розгляду
постанови прокурора про закриття кримінальної справи та застосування до
неповнолітнього ОСОБА_5.
примусових заходів виховного характеру не було встановлено жодних доказів
причетності ОСОБА_5. до
смерті ОСОБА_6 , що досудовим слідством
і в суді не було встановлено, чи був у ОСОБА_5. умисел на
вчинення вбивства ОСОБА_6 кому належить
волосся та кров, виявлені на одязі
потерпілої, не перевірено показання
свідків про те, що бачили на місці події
під час того, як виявили тіло потерпілої
ОСОБА_6 , чоловіка середніх років у
темному одязі, який зник у невідомому
напрямі. Просить постанову суду скасувати і в апеляційному порядку прийняти
рішення, яким виправдати ОСОБА_5 а справу повернути прокурору для додаткового
розслідування.

Потерпіла
ОСОБА_4 в своїй апеляції також просить скасувати постанову суду про
застосування до ОСОБА_5 примусових
заходів виховного характеру як незаконну і необґрунтовану, а справу направити прокурору на додаткове
розслідування.

В обґрунтування
своїх апеляційних вимог посилається на те,
що ні органом досудового слідства,
ні судом не перевірені всі версії вчинення злочину, а саме те,
що ОСОБА_6була вбита в іншому місці,
іншими особами і з інших мотивів,
що є грубим порушенням ст. .22 КПК України. Висновок органу досудового слідства і суду про
те, що вбивство потерпілої ОСОБА_6 вчинив неповнолітнійОСОБА_5, побудований на припущеннях, не відповідає зібраним доказам і протирічить
їм. Так,
показання ОСОБА_5в
тій частині, що він у вказаний у
постанові час знаходився із ОСОБА_6. на
березі річки, що вона кричала і кликала
його, спростовуються показаннями
допитаних у суді свідківОСОБА_7. ,
ОСОБА_8 ОСОБА_9 Висновок органу
досудового слідства про те, що ОСОБА_6. падала на кам'янисту поверхню берега, по якій скотилася вниз і впала до водоймища
річки, не підтверджується ні висновками
судово-медичних експертиз про наявність тілесних ушкоджень лише в області
обличчя, голови та шиї потерпілої
ОСОБА_6 і відсутності

4

пошкоджень
на тулубі, ні даними протоколу огляду
одягу останньої, на якому не було ніяких
пошкоджень. Вказує на те, що органом
досудового слідства неповно вказані всі наявні пошкодження на тілі
потерпілої, багаточисельні крововиливи
майже у всі внутрішні органи, що на її
думку, свідчить про побиття ОСОБА_6 з
наступним її задушенням не однією особою,
а групою осіб з наступним привезенням трупа на берег річки та
інсценуванням втоплення останньої у воді. Посилається також на те, що органом досудового слідства і судом
безпідставно не допитані по клопотаннях потерпілої сторони ряд свідків, не перевірено, чи була потерпіла в день її вбивства в барі, де в той час знаходилися батько ОСОБА_5 - ОСОБА_5 та старший брат ОСОБА_5 який був знайомий із ОСОБА_6. і підвозив її машиною додому в липні 2007
року. Не встановлено, кому належить
волосся, вилучене з одягу ОСОБА_6 не встановлено
походження плям на штанах потерпілої, не
проведено аналіз додаткових, повторних
та комплексної судово-медичних експертиз,
не витребувано медичні документи,
які б підтверджували показання ОСОБА_5., що в нього на той час була зламана рука і перебувала у
гіпсі, не встановлена особа, яка згідно показань свідківОСОБА_7. та ОСОБА_7.
втекла з місця події, , не перевірено, яке відношення має до вчинення вбивства
ОСОБА_6 той факт, що згідно висновку судово-медичної експертизи
якась особа за 14 днів до вбивства ОСОБА_6 мала з нею статеві стосунки, а також безпідставно відмовлено судом у
задоволенні клопотання про направлення справи на додаткове розслідування, на що вона також подала апеляцію.

Представник
потерпілої ОСОБА_6 також
посилається на незаконність постанови суду,
просить її скасувати, а справу
направити прокурору на додаткове розслідування,
оскільки висновок суду про те, що
самеОСОБА_5 вчинив умисне вбивство,
побудований на припущеннях і не підтверджується жодним доказом, в тім числі і показаннями ОСОБА_5., які є непослідовними і протирічать іншим доказам по
справі. В обґрунтування своєї апеляції наводить доводи, які є аналогічні доводам апеляції потерпілої
ОСОБА_4 Також посилається на те, що
орган досудового слідства не перевірив, чи
міг неповнолітній ОСОБА_5. зламаною рукою,
яка була у гіпсі, нанести сильні
удари ОСОБА_6 так як згідно показань
судово-медичного експерта ОСОБА_8 в судовому засіданні крововиливи в головному
мозку свідчать про те, що удари по
обличчю та голові ОСОБА_6 були нанесені з великою силою.

Крім того, посилається на те, що суд не встановив подію злочину, а лише послався на те, що встановили органи досудового
слідства, в мотивувальній частині
постанови не обґрунтував кваліфікацію злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_5., а в резолютивній частині постанови не визнав його винним
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України.

5

Потерпіла
ОСОБА_4 подала також заперечення на апеляцію прокурора, в якій наголошує на тому, що твердження прокурора про те, що суд ретельно з'ясував всі обставини
справи, є безпідставними і
спростовуються доводами, наведеними в її
апеляції та частково повтореними в запереченні на апеляцію.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляцію і просить
змінити постанову суду в частині призначення примусового заходу виховного
характеру, законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_1. та захисника ОСОБА_2 про необхідність
скасування постанови суду, вивчивши
матеріали кримінальної справи та обміркувавши доводи апеляцій та заперечення
потерпілої на апеляцію прокурора,
колегія суддів вважає, що
апеляція прокурора підлягає задоволенню,
а всі інші апеляції задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновок
суду про винність ОСОБА_5
у пред'явленому органом досудового слідства обвинуваченні, передбаченому ст. . 115 ч.1
КК України, стверджений дослідженими в судовому
засіданні доказами і сумніву у колегії суддів не викликає.

Доводи
апеляцій законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_4 та представника потерпілої
ОСОБА_6 про невинність ОСОБА_5.
у пред'явленому обвинуваченні спростовуються наявними по справі
доказами, викладеними в постанові суду.

Судова
колегія вважає, що в судовому засіданні
достовірно встановлено, що саме
неповнолітнійОСОБА_5 був останньою особою,
з ким спілкувалася 25 липня 2004 року близько 22-ї години ( як до 22-ї
години так і після ) потерпіла ОСОБА_6.

Так,
свідок ОСОБА_9, який підтримує дружні
відносини із ОСОБА_5, показав, що приблизно 20 липня 2004 року останній йому
повідомив, що познайомився та підтримує
стосунки із дівчиною на ім'яОСОБА_17 а 25 липня від знайомих йому стало
відомо, щоОСОБА_5 домовився з ОСОБА_17
про зустріч у вечірній час.

Свідок
ОСОБА_10 показала, що 25 липня 2004 року
близько 20-ї години ОСОБА_6. прийшла до
неї додому, щоб випрасувати кофточку і
повідомила, що в цей вечір йде на
зустріч з ОСОБА_5 Після 21 години вона бачила,
як по їх вулиці проходила ОСОБА_6з молодим хлопцем, але з ким саме, сказати не може, так як бачила хлопця лише зі спини.

СвідокОСОБА_11
показав, що він також бачив на вулиці 25
липня 2004 року у вечірній час ОСОБА_12 разом з
дівчиною на ім'я Рая.

Як пояснив в
судовому засіданні ОСОБА_5., потерпіла
ОСОБА_6. зателефонувала йому на
мобільний телефон після 21-ї години і запросила на зустріч на дамбу річки
Гнилий Тікич в м. Звенигородка, де вони на протязі 15-20 хвилин чекали хлопця, який повинен був принести плеєр. Біля місця
їх

6

зустрічі
сторонніх осіб не було, ніхто біля них
не проходив. Потім вони стали проходжуватись по березі річки, а пізніше сиділи на березі річки, де кам'яниста поверхня, а після того,
як ОСОБА_6. стала йому
освідчуватись, він встав і мав намір
піти, але коли вона також встала і
намагалася його притримати, він
відмахнувся правою рукою, яка була в
гіпсі, внаслідок чого відбувся удар
ОСОБА_6 в область шиї чи грудей. Не
оглядаючись, він пішов і почув шум від
падіння та плескіт води. Коли хотів повернутися і подивитись, що відбулося,
то побачив, що з гори до річки
хтось спускається, а тому він втік з
місця події.

СвідокОСОБА_7. показав,
що після 22-ї години він виїхав з дому автомобілем по проханню
батька, який відпочивав разом зі своїми
друзями в районі відпочинку "Берізки", що на березі річки Гнилий Тікич в м. Звенигородка. Приїхавши в район відпочинку
"Берізки", що знаходиться на
відстані приблизно 100 метрів від річки,
він поспілкувався з батьками приблизно 10-15 хвилин і пішов до
річки, щоб покупатися. Коли йшов по
стежці до річки, то в місячному сяйві
йому здалося, що побачив силует
людини, яка побігла в напрямку дамби.
Спустившись безпосередньо до річки, у
ділянці кам'янистої поверхні берега побачив,
що лежить дівчина без ознак життя і зразу ж став кликати батька.

Свідок
ОСОБА_7. також показав, що за його проханням 25 липня 2004 року на
початку 23-ї години на автомобілі приїхав в район відпочинку
"Берізки" його синОСОБА_7,
який через 15-20 хвилин вирішив піти до річки покупатися. Через декілька
хвилин він почув схвильовані вигуки свого сина,
який його кликав. Він побіг до сина і той повідомив, що на березі річки він виявив дівчину без
ознак життя. Також він сказав, що як
йому здалося, він бачив силует
людини, яка побігла від місця виявлення
дівчини в напрямку дамби. Також свідок ОСОБА_7. показав, що коли він після того, як побіг в напрямку, вказаному сином, за особою, яка втекла і не знайшов його та після розмови
із свідком ОСОБА_13 повернувся до дівчини і робив їй разом зі ОСОБА_18
"штучне дихання", то труп
дівчини був теплим.

СвідокОСОБА_13також
показав, що в цей день близько 22-ї
години чи можливо пізніше він разом зі своєю дівчиною ОСОБА_15 знаходився на
березі річки Гнилий Тікич і був свідком того,
як до нього підбіг якийсь чоловік,
який був дуже схвильований, і
запитав, чи не бачив він на березі
сторонніх осіб. Приблизно через 5-10 хвилин він побачив силует особи чоловічої
статі молодого або середнього віку, який
швидко біг по березі річки в напрямку дамби.

Потерпіла
ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_14. також стверджували той факт, що приблизно о 22-й годині вони спілкувалися
по мобільному телефону з ОСОБА_6, яка пообіцяла
повернутися додому через 10 хвилин, але
коли вона через 30-40 хвилин не повернулася додому і вони їй декілька раз
знову телефонували, то
вона вже не
відповідала.

7

Потім по
цьому телефону відповів працівник прокуратури і запросив їх на берег річки
Гнилий Тікич в район відпочинку "Берізки" для впізнання трупа
дівчинки.

Допитаний
в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_8показав, що смерть потерпілої ОСОБА_6 могла наступити внаслідок стискання органів
шиї рукою в гіпсі, в якому
обвинуваченийОСОБА_5 був на той час.

Вищевикладеними
доказами спростовується також доводи апеляції потерпілої ОСОБА_4 та її
представника ОСОБА_6 про те, що
ОСОБА_6. була вбита в іншому місці
іншими, невстановленими слідством особами
та привезена на берег річки, оскільки ці
докази свідчать про те, що труп
ОСОБА_6 був виявлений свідкомОСОБА_7. безпосередньо після того, якОСОБА_5 пішов з місця події.

Висновками
всіх проведених по справі судово-медичних експертиз спростовуються доводи цих
апелянтів про те, що органом досудового
слідства вказано не всі наявні пошкодження на тілі потерпілої та що
ОСОБА_6. мала величезну кількість
крововиливів майже у всі внутрішні органи,
що на думку апелянтів свідчить про побиття ОСОБА_6 з наступним її задушенням не однією
особою, а групою осіб з наступним
привезенням трупа на берег річки. Так,
згідно висновків судово-медичних експертиз пошкодження і крововиливи
виявлені лише в області голови та шиї, а
пошкоджень внутрішніх органів, крім дрібно
вогнищевих крововиливів на поверхні внутрішніх органів потерпілої ОСОБА_6 не виявлено. Вказані органом досудового
слідства в матеріалах справи тілесні ушкодження на тілі потерпілої відповідають
вказаним ушкодженням у висновках судово-медичних експертиз.

Згідно висновку судово-медичної експертизи речових
доказів на джинсових штанях та майці потерпілої ОСОБА_6 виявлено кров людини, яка могла походити за рахунок крові
ОСОБА_6 а тому доводи апеляцій
потерпілої ОСОБА_4 та законного представника неповнолітнього обвинуваченого
ОСОБА_1 про те, що не встановлено
походження плям на штанах потерпілої, є
надуманими. Безпідставними є також доводи потерпілої ОСОБА_4 про те, що не допитані свідки, про допит яких вона заявляла клопотання.

Всі інші
доводи апеляцій потерпілої ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_6 про наявну, на їх думку,
неповноту досудового і судового слідства на думку колегії суддів не
впливають на висновок про винність ОСОБА_5
у вчиненні суспільно-небезпечного діяння,
передбаченого ст. 115 ч.1 КК
України. Не є підставою для скасування законної і обґрунтованої постанови суду
допущення суддею при постановленні постанови тих процесуальних порушень, на які посилається апелянт ОСОБА_6

Доводи
апелянта ОСОБА_4 про те, що

Постанова суду
про відмову в задоволенні її клопотання про направлення справи на додаткове
розслідування

8

є
незаконною, колегія суддів вважає
безпідставною, так як на підставі
одержаних доказів суд обґрунтовано дійшов висновку про вчинення вбивства
потерпілої ОСОБА_6 саме неповнолітнім
ОСОБА_5, а доводи про наявність складу
злочину в діях судово-медичного експерта ОСОБА_16 неодноразово перевірялися
органом досудового слідства і в порушенні кримінальної справи відносно нього
відмовлено та дана

Постанова
ніким не скасована.

Разом з тим колегія суддів вважає,
що суд, застосовуючи до

неповнолітнього ОСОБА_5
примусовий захід виховного характеру у вигляді

передачі під нагляд батьків,
недостатньо врахував тяжкість вчиненого ним

суспільно - небезпечного діяння,
передбаченого ст. .115 ч.1 КК
України, яке

згідно ст. . 12 КК України відноситься до
особливо тяжких злочинів, не

розкаявся у вчиненому, а тому
колегія суддів вважає, що до ОСОБА_5

необхідно застосувати примусовий захід виховного характеру у вигляді

направлення до
професійного училища соціальної реабілітації.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст.
ст. 362, 366,
378, 382 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляцію
прокурора, що підтримував державне
обвинувачення по справі ОСОБА_3 задоволити,
а апеляції законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_1, потерпілоїОСОБА_4 представника потерпілої ОСОБА_6 залишити без
задоволення.

Постанову
Звенигородського районного суду Черкаської області від 1 листопада 2007 року
відносно ОСОБА_5 про
застосування до нього примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі
під нагляд батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до
досягнення ним 18 років скасувати в частині застосування примусового заходу
виховного характеру.

Застосувати
до ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, примусовий захід виховного характеру у
вигляді направлення до професійного училища соціальної реабілітації до
досягнення ним вісімнадцяти років.

В решті частини
постанову суду залишити без зміни.