Справа №1307/2956/2012
Провадження №1-кп/443/4/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2013 року Жидачівський районний суд Львівської області в складі

головуючого- судді Сидорака Б.Г.

при секретарі Щур Т.В.

з участю прокурора Бежика А.М.,

потерпілої ОСОБА_1,

законного представника ОСОБА_2-ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_2- адвоката Левка Г.Д.,

розглянувши у залі судових засідань Жидачівського районного суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 21.11.2012 р. про застосування примусових заходів медичного характеру щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, неодруженого, інваліда І групи підгрупи Б з дитинства, такого, що не має судимості, запобіжний захід відносно якого у виді взяття під варту, обраний слідчим суддею 26.10.2012 року та ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25.02.2013 року продовжено термін тримання під вартою до 25.04.2013 року, -

за скоєнння суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України

в с т а н о в и в :

24 жовтня 2012 року ОСОБА_2 після спільного розпивання алкогольних напоїв з ОСОБА_5, перебував з останнім на території, яка прилягає до пасовища поблизу фельдшерсько-акушерського пункту в с.Кнісело Жидачівського району Львівської області. Після того, як ОСОБА_5, який перебував в стані тяжкої алкогольної інтоксикації, не маючи змоги йти далі, впав на землю, ОСОБА_2, в силу психічного захворювання у вигляді вираженого недоумства - помірної розумової відсталості у степені імбецильності з вираженими емоційно-вольовими розладами, не усвідомлюючи значення своїх дій, будучи не згідним із тим, що ОСОБА_5 відмовився піднятись, з метою спонукання останнього встати та йти далі, завдав лежачому на землі ОСОБА_5 ногами, взутими у гумові чоботи, неодноразові удари в життєво важливі органи - голову та інші частини тіла. Внаслідок вказаних ударів ОСОБА_2 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, в тому числі закриту черепно-мозкову травму у вигляді множинних синців на голові, крововиливів в м"які тканини голови, перелому тім"яної кістки зліва, крововиловів під оболонки та у речовину головного мозку, що призвела до розвитку набряку-набухання і компресії головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння, і призвели настання смерті потерпілого, тобто вчинив умисне вбивство ОСОБА_5.

Особа, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_2 в судове засідання, відповідно до ч.1 ст.512 КПК України, не викликався, оскільки суд визнав, що його участь не є обов"язковою у зв"язку із тим, що цьому перешкоджає характер розладу психічної діяльності.

Факт вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_2 за обставин, викладених у клопотанні слідчого, підтверджується наступними дослідженими судом письмовими доказами.

Свідок ОСОБА_3 - мати ОСОБА_2, в судовому засіданні показала, що її син є інвалідом І групи з дитинства внаслідок психічного захворювання. 24 жовтня 2012 року у вечірній час син повернувся додому і перебував у нетверезому стані, що вона визначила за його зовнішнім виглядом та мовою. Також показала, що чоботи гумові, у які він був взутий, залишив на ганку, згодом вона побачила, що на халявах чобіт є сліди крові, а тому вологою гарчіркою помила їх від крові. Бачила також кров на руках сина. Наступного дня, коли працівники міліції проводили огляд їхнього будинку, то ними було вилучено гумові чоботи сина, ганчірку, якою вона мила чоботи від крові. Після цього працівники міліції питали у сина чи бив він ОСОБА_6, на що останній у відповідь на це лише кивав головою, що вона сприйняла, як ствердну відповідь на вказане питання.

Свідок ОСОБА_7 показав в судовому засіданні, що 25 жовтня 2012 року в складі слідчо-оперативної групи виїзджав у с.Кнісело на місце виявлення трупа ОСОБА_5, а згодом цього ж дня відбирав пояснення у ОСОБА_2. При цьому останній визнав, що напередодні вживав спиртне і коли ОСОБА_6, який, із його слів, також був п"яний, впав на землю та не хотів йти, наніс йому кілька ударів ногами по голові для того, щоб останній піднявся і йшов, а також намагався тягнути ОСОБА_6.

Крім того, вчинення ОСОБА_2 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження та були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 25 жовтня 2012 року та фототаблиці до вказаного протоколу (а.с.15-40 т.1), вбачається, що була оглянута територія, яка знаходиться по вул.Миколінського в с.Кнісело неподалік від приміщення фельдшерсько-акушерського пункту, де було виявлено труп ОСОБА_5 із множинними тілесними ушкодженнями.

Протоколом огляду місця події від 25 жовтня 2012 року та фототаблицею до нього (а.с.42-53), стверджено, що при огляді господарства, в якому знаходиться житловий будинок, де проживає сім"я ОСОБА_2 у с.Кнісело, було виявлено та вилучено гольф, пара гумових чобіт, мікрооб"єкти та зіскоби речовини бурого кольору.

Вирішуючи питання про допустимість зазначених доказів відповідності до ст.86 КПК України (від 13.04.2012р.), суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 8 розділу 11 Перехідних положень КПК України (від 13.04.2012р.), допустимість доказів отриманих до набрання чинності цим кодексом, визначається в порядку, що діяв до набрання ним чинності.

Зазначені докази були отримані 25 жовтня 2012 року в час дії КПК України ( 1960 року) та є доказом у розумінні ст. 65 КПК України ( 1960 року).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про допустимість вказаних доказів, зважаючи на показання свідка ОСОБА_8, який при допиті підтвердив факт вилучення із будинку, в якому проживає ОСОБА_9, 25.10.2013 року вищевказаних речей.

Висновком судово-імунологічної експертизи №1074/2012-ім від 27.11.2012 року, з якого вбачається, що в слідах на гумових чоботах, вилучених у ОСОБА_2, виявлена кров людини, яка може походити, в тому числі і від ОСОБА_5 та ОСОБА_2, а також, що сім волосин, вилучених з чобіт ОСОБА_2 є волоссям людини, яка походить з голови та не виключається можливість походженння цих волосин з голови потерпілого ОСОБА_5.(а.с.45-52).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №109/12 від 12.11.2012 року трупа ОСОБА_5 вбачається, що смерть останнього наступила 24 жовтня 2012 року внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді множинних синців на голові, крововиливів в м"які тканини голови, перелому тім"яної кістки зліва, крововиловів під оболонки та у речовину головного мозку, що призвела до розвитку набряку - набухання і компресії головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.(а.с.25-27).

Вказаний висновок в судовому засіданні підтвердив експерт ОСОБА_10.

Для перевірки версії про те, що ОСОБА_2 не причетний до заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_5, судом, крім допиту свідків обвинувачення та захисту в судовому засіданні, надавалось судове доручення органу досудового слідства. При виконанні вказаного доручення здобути будь-які дані стосовно причетності до заподіяння смерті потерпілого інших осіб не вдалося.

Суд, оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв'язку, приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_2 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

ОСОБА_2 не працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є інвалідом І групи підгрупи Б з дитинства з приводу психічного захворювання, за місцем проживання характеризується виключно позитивно.

Відповідно до висновків акту №286 від 28 листопада 2012 року стаціонарної судово нарколого-психіатричної експертизи, ОСОБА_2 страждає вродженим недоумством -помірною розумовою відсталістю у степені імбецильності з вираженим емоційно-вольовими розладами, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих дій він також страждав вродженим недоумством - помірною розумовою відсталістю у степені імбецильності з вираженим емоційно-вольовими розладами та не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі суворим наглядом.

Вказані висновки підтвердив в судовому засіданні експерт ОСОБА_6, який окрім того, вказав, що підекспертний ОСОБА_2 при спілкуванні із ним, визнав, що бив ОСОБА_5.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 під час вчинення суспільно небезпечного діяння не міг віддавати собі звіт у своїх діях, передбачати їх наслідки та керувати ними внаслідок психічного захворювання.

Згідно із ч. 2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка на час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності.

Таким чином, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що суспільно небезпечне діяння передбачене ч.1 ст.115 КК України мало місце та було вчинено ОСОБА_2 в стані неосудності.

Зважаючи на психічний стан ОСОБА_2, а саме те, що він є особою молодого віку, котра виросла у неповній сім"ї, інвалідом 1 групи з дитинства, його позитивно характеризує Кніселівська сільська рада, за нього клопоче сільська громада, скоєне ним суспільно-небезпечне діяння привело до смерті потепілого - близького родича, який згідно висновку судово-медичної експертизи перебував в стані тяжкої алкогольної інтоксикації, тому суд вважає, що за вказаних обставин ОСОБА_2 не становить значної суспільної небезпеки, і, враховуючи характер вчиненого суспільно-небезпечного діяння, до нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, а не суворим, як це визначено у висновках стаціонарної судово нарколого-психіатричної експертизи.

Застосований до ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню з часу його доставки для госпіталізації до психіатричного закладу.

Вирішуючи долю речових доказів суд керується вимогами ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,94 КК України, ст.ст.370-372,395, 503,507,508,512,513,516 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України закрити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 у вигляді утримання під вартою у Львівському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Львівській області після його прибуття до лікувального закладу скасувати.

Речові докази:

- марлеві тампони із змивами рук трупа ОСОБА_5, марлеві тампони із змивами рук ОСОБА_2; фрагменти рослин; зіскоб речовини; зіскоб фарби; гольф; одяг ОСОБА_2.( светр і штани); одяг ОСОБА_5.(шапка, пара черевиків, куртка, сорочка, штани, ремінь, спортивні штани, пара шкарпеток) пара гумови чобіт ОСОБА_2; прозорі частники дактилоплівки із 6 волосинами; дві прозорі пластинки дактилоплівки між якими міститься 40 волосин русого кольору з голови ОСОБА_5; пучок темно-русого волосся з бороди ОСОБА_5; зрізи нігтьових пластинок з обох рук трупа ОСОБА_5; зрізи нігтьових пластинок з обох рук ОСОБА_2, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Жидачівського РВ ГУМВСУ у Львівської області - знищити;

- одяг ОСОБА_11.(штани, курка, сверт, пара гумових чобіт); одяг ОСОБА_12.(штани, светр, пара гумових чобіт); одяг ОСОБА_13.(куртка, штани, пара кросівок); одяг ОСОБА_14.(куртка, штани, пара кросівок), які зберігаються в камері зберігання речових доказів Жидачівського РВ ГУМВСУ у Львівської області - повернути власникам.

На ухвалу з підстав, передбачених статтею 516 КПК України може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львіської області через Жидачівський районний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Головуючий-суддя ____________________________________

25 квітня 2013 року