У Х В А Л А
Іменем України

21.01.2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін та учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
законного представника особи, стосовно якої надійшло клопотання - ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка в залі суду матеріали за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄДРДР за №0000016 07.01.2014 року відносно: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мурафа Шаргородського району Вінницької області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого АДРЕСА_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

06.01.2014 року біля 22.30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в палаті № 47 за місцем свого постійного проживання у Жмеринському психоневрологічному будинку-інтернаті в АДРЕСА_1 , куди він був поміщений, знаходився на повному державному утриманні та забезпеченні, відповідно до наказу №61 від 02.03.2011 року, діючи умисно з метою позбавлення життя підопічного цього ж будинку-інтернату психічно хворого ОСОБА_8 , із яким вони проживали в одній палаті, схопив руками табурет, яким наніс не менше сімнадцяти ударів значною мірою в область голови та тулуба, спричинивши останньому відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи №8, що розпочата 10.02.2014 року та закінчена 10.03.2014 року, сполучну травму тіла у вигляді: черепно-мозкової травми (забій головного мозку, перелом верхньої щелепи ФОР-2, забійні рани перенісся, підборіддя, лівого надбрів`я, лівої завушної ділянки з синцями та саднами обличчя); травми грудей (перелом грудини, переломів 13 ребер обох половин грудної клітки, синці грудей); синці тильних поверхонь кистей, які виникли незадовго до настання смерті від численної дії тупих твердих предметів, до яких належить і дерев`яний стілець та кулаки. Смерть ОСОБА_8 настала від травматичного шоку, яким ускладнилась сполучна травма тіла, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень з ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, між нею та смертю прямий причинний зв`язок. Смерть ОСОБА_8 настала між 22.00-24.00 годинами 06.01.2014 року. Продовгуватої форми рани голови виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою продовгуватою контактуючою поверхнею, за відсутністю елементів заліза на їх поверхнях, вони могли бути нанесені ребристою поверхнею дерев`яним сидінням представленого на експертизу стільця. Тупі тверді предмети на тіло ОСОБА_8 подіяли не менше як сімнадцять разів та більше. Розташування ушкоджень у ОСОБА_8 зі сторони обличчя можливо нанесені у лежачому положенні останнього на спині. Синці на тилах кистей у ОСОБА_8 могли утворитися в умовах боротьби чи самозахисту. Ознак захворювань, які б могли спричинити смерть останнього не виявлено.
Вказані дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Потерпілим у кримінальному провадженні визнано ОСОБА_9 директора Жмеринського психоневрологічного будинку-інтернату, який під час підготовчого судового засідання вказав, що родичів у ОСОБА_8 немає, він перебував на повному державному утриманні, очевидцем подій потерпілий не був, цивільний позов до ОСОБА_7 заявляти не буде, жодних претензій не має, надалі надав суду заяву (а.с.пр. 23) про подальший розгляд справи у його відсутність та небажання приймати участь у судових засіданнях та судових дебатах. Судом, з врахуванням думки учасників судового провадження ухвалено проводити судовий розгляд у відсутність потерпілого, зважаючи на його усну та письмову заяву, та можливість з`ясувати обставини у його відсутність.
Розгляд провадження здійснювався у відсутність ОСОБА_7 , особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки стан його здоров`я перешкоджає такій участі у розгляді справи, а саме станом на день розгляду справи ОСОБА_7 за психічним станом представляє небезпеку для оточуючих та приймати участь у судовому засіданні не може (а.с.пр.112 ).
Законний представник ОСОБА_7 ОСОБА_10 суду показала, що свідком подій, за яких загинув ОСОБА_8 вона не була. ЇЇ рідний брат ОСОБА_7 більше двадцяти років перебуває на лікуванні у різноманітних психіатричних закладах. До того проживав із ними. Ніколи не був агресивним, проте він дійсно психічний хворий і не розуміє, що робить. При переміщенні з одного лікувального закладу до іншого стверджує, що він у відрядженні, агресію проявляє рідко. Вважає застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричній лікарні із суворим наглядом несправедливим, оскільки її брат є неосудним, та судити таку людину не можна.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України підтверджується показами свідків, допитаних в суді, відомостями, що містяться у досліджених в судовому засіданні матеріалах кримінального провадження.
Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона працює медичною сестрою в Жмеринському психоневрологічному інтернаті, що знаходиться в м.Жмеринка по вул. Петровського, 12. 06.01.2014 року вона була на зміні. До 22 години вона роздала ліки хворим, зокрема і ОСОБА_7 , що знаходився в палаті №47 на другому поверсі та спустилась на перших поверх, де вкладала спати хворого в палаті №31. Почула крик санітарки, щоб вона піднялась в палату №47. Піднявшись, свідок побачила, що ОСОБА_8 лежить повернутий на ліву сторону на власному ліжку із скривавленим обличчям, а біля ліжка стоїть ОСОБА_7 . В палаті також були ще двоє підопічних ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які лежали в ліжках та спали. На сліди крові свідок уваги не звернула. Також в палаті був санітар ОСОБА_14 , санітарка ОСОБА_15 . На місці події ОСОБА_7 повідомив, що «це я його вбив чи розстріляв», точно свідок не пам`ятає. Оскільки ОСОБА_8 був живий, то свідок викликала «швидку допомогу» та надавала допомогу потерпілому, ставила крапельниці, робила уколи. Через короткий проміжок часу ОСОБА_8 помер. Де в цей час був ОСОБА_7 свідку невідомо. Після приїзду міліції, ОСОБА_7 також повторив, що він вбив чи розстріляв когось. Охарактеризувала ОСОБА_7 як нав`язливого, доволі активного підопічного. ОСОБА_8 та інші підопічні, що жили в палаті буди дуже тихими та нешкідливими.
Свідок ОСОБА_16 суду показала, що вона працює молодшою медичною сестрою в Жмеринському психоневрологічному інтернаті, що знаходиться в м.Жмеринка по вул. Петровського, 12. 06.01.2014 року вона була на зміні. До її дільниці належать палати №53-60, а дільниця з палатами №45-52 обслуговувала ОСОБА_17 . Свідок була в палаті №53, коли почула шум, а саме крик, щоб покликали медсестру. Свідок спочатку не знала, що сталось, пішла на вхід до приміщення, щоб провести лікарів «швидкої допомоги», що приїхали та разом із ними зайшли в палату № 47. В палаті на ліжку лежав ОСОБА_8 із закривавленим обличчям, головою на подушці, вкритий ковдрою. Біля ліжка лежала табуретка, яку свідок підняла, стерла із неї кілька крапель крові та поставила для використання лікарями, що приїхали. В палаті були ще двоє підопічних, які тихо лежали у своїх ліжках. Про ці події говорили, що побив ОСОБА_8 . ОСОБА_7 , та і свідок сама бачила ОСОБА_18 , який ще до приїзду міліції в коридорі сказав, що «в нього хотіли забрати чеки, він одного вбив, а інший втік» Такі самі слова він повторяв і працівникам міліції. Охарактеризувала ОСОБА_8 як спокійного неговіркого; ОСОБА_7 - як активного, говіркого, такого, що міг спровокувати конфлікт із слабшим, не раз бачила, коли він міг штовхнути слабшого себе, але до бійки ніколи не доходило. Підопічний Краснощок, що був в палаті із потерпілим та ОСОБА_7 вкрай спокійний, взагалі ні з ким не говорив, а ОСОБА_12 навпаки говіркий, але не шкідливий.
Свідок ОСОБА_19 .З суду показав, що він працює в Жмеринському психоневрологічному інтернаті, 06.01.2014 року він був на роботі. Через хвилин 30 після відбою, який у них о 22.00 год, він проходив по коридору щоб перевірити, чи все спокійно, а коли повернувся назад, то почув різкий звук падіння. Зорієнтувався, у якій палаті він почув звук, відчинив двері та одночасно включив світло. Це була палата, де мешкали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Тут свідок побачив, що ОСОБА_7 стоїть біля ліжка підопічного ОСОБА_8 , який лежить на ліжку, вкритий ковдрою. Біля ОСОБА_7 на підлозі лежала табуретка, звук від падіння якої почув свідок. Коли свідок зайшов в палату, ОСОБА_7 був дуже збуджений та одразу сказав свідку, щоб його закрили в наглядову палату. Свідок пояснив, що ОСОБА_7 неодноразово закривали в наглядову палату як покарання за провини, коли він був агресивний, тобто ОСОБА_7 зрозумів, що він вчинив недобре. Тут же на місці ОСОБА_7 сказав свідку « це я його застрелив». Свідок помітив на руках та штанах обвинуваченого кров. Також кров була на підлозі, на табуретці, на обличчі ОСОБА_8 , а також на одіялі, яким був вкритий потерпілий. Свідок одразу кинувся до потерпілого, відкинув одіяло, побачив кров та почати з місця гукати працівників інтернату. Потерпілий ще був живий, але не рухався, лише дихав. В палату забігли лікар ОСОБА_11 та санітарка ОСОБА_17 . В цей час ОСОБА_7 вибіг з палати та як далі з`ясувалось пішов в туалет, де свідок ОСОБА_14 його знайшов, коли той змивав кров з рук та одягу. Надалі ОСОБА_7 ще кілька разів підтвердив, що він вбив, був утриманий до приїзду працівників міліції. Також в палаті було ще двоє інших підопічних, які, коли свідок зайшов в палату спали, накрившись одіялами. Ліжка ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходились в різних кутах кімнати по діагоналі. Охарактеризував ОСОБА_7 як легко збудливого, такого, що міг безпричинно чіплятись до інших підопічних та персоналу.
Свідок ОСОБА_20 суду показала, що вона працює лікарем швидкої медичної допомоги в м.Жмеринка та 06.01.2014 року вона разом із фельдшером Якимишиним виїхала на виклик до Жмеринського психоневрологічного інтернату. На місці їх провели в палату, де вона побачила на одному із ліжок чоловіка похилого віку, та констатували його смерть, намагались надати медичну допомогу. Свідок помітила, що в палаті були сліди крові на підлозі, на залізній табуретці. В потерпілого, який був накритий одіялом свідок побачила рани в області голови та зробила висновок, що вони були нанесені табуретом. При виході свідок побачила чоловіка у збудженому стані, на якого як на винуватця події їй вказали працівники закладу та попросили заспокійливе, оскільки в них не було.
Свідок ОСОБА_17 суду показала, що працює санітаркою у Жмеринському психоневрологічному інтернаті. 06.01.2014 року приблизно о 22.30 год. вона на виклик ОСОБА_14 , який гукав із палати №47 зайшла у вказану палату, та побачила, що в палаті біля ліжка ОСОБА_8 стоїть ОСОБА_7 , біля нього на підлозі лежить табуретка. Охарактеризувала ОСОБА_8 як спокійного, а ОСОБА_7 як нав`язливого підопічного, який безпричинно міг чіплятись до сторонніх, вимагати цигарки, не спав ночами. Свідок помітила кров на обличчі потерпілого, на підлозі. На табуретку та ОСОБА_7 свідок уваги не звернула. Інші підопічні, що були в палаті спали, однак, коли всі зайшли в палату вони злякались. ОСОБА_7 на місці події повідомив, що «він зробив мені чорнобиль і я його вбив».
Експерт КЗ Вінницька обласна психоневрологічна лікарня імені академіка О.І. Ющенка ОСОБА_21 суду показав, що він був у складі комісії, що в проводила ОСОБА_7 стаціонарну судово-психолого-психіатричну експертизу, висновок якої № 13 від 20.02.2014 року підтримав. Вказав, що обстеження ОСОБА_7 здійснювалось судовими психіатрами-експертами у відповідних умовах із застосуванням відповідної методики для осіб, які здійснили замах на життя іншої людини, незалежно від того, які наслідки настали. Вказав, що ОСОБА_7 на час вчинення інкримінованого йому злочину та на даний час (час проведення експертизи та достатньо тривалий час після цього) хворів та хворіє на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із суворим режимом нагляду, перебував та перебуває у стані неосудності. Виздоровлення ОСОБА_7 практично неможливе. Він потребує примусового лікування під час якого його стан може покращитись. Вказав, що вважає присутність ОСОБА_7 у судовому засіданні можливою, якщо він спокійний, але недоцільною, оскільки адекватних та однозначних відповідей на запитання щодо обставин вчинення злочину дати не зможе, оскільки у нього маячні ідеї, що мають тривалий та цілеспрямований релігійний та майновий характер (вважає себе найбагатшою людиною, спасителем світу, видатною людиною). Лише після приблизно 40-хвилинних повторювань запитань за відповідною методою ОСОБА_7 відповів, що він вдарив ОСОБА_8 табуреткою по голові, пояснивши це тим, що він вкрав у нього банківські чеки на велику суму.
Винність ОСОБА_7 також доведена відомостями, що містяться у досліджених в судовому засіданні матеріалах кримінального провадження, на які посилається сторона обвинувачення:
- рапортом оперативного чергового Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області к-на міліції ОСОБА_22 про те, що 07.01.2014 року о 00 год. 30 хв., по телефону «102» надійшло повідомлення від чергової швидкої медичної допомоги про те, що пацієнт психо-неврологічного інтернату, що розташований в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_7 , 1973 р.н. наніс тілесні ушкодження пацієнту психоневрологічного інтернату гр. ОСОБА_8 , 1953 р.н. ОСОБА_8 помер на місці пригоди (матеріали досудового розслідування а.с. 2);
- протоколом огляду місця події від 07.01.2014 (01.30-04.00год.) палати №47 за адресою АДРЕСА_1 у приміщенні Жмеринського психоневрологічного інтернату із фототаблицями (матеріали досудового розслідування а.с.10-26), де зафіксовано місце розташування плям рідини бурого кольору в кімнаті, розташування стільця із металевого каркасу та дерев`яної дошки із бризками речовини бурого кольору на ножках та стільця із слідами речовини бурого кольору на внутрішній поверхні дерев`яної його частини; місце розташування та огляд трупа; сліду від взуття із слідами крові;
- протоколом огляду місця події від 07.01.2013 (04.25-05.00год.) першого поверху приміщення Жмеринського психоневрологічного інтернату за адресою АДРЕСА_1 , під час якого ОСОБА_7 , який сидів на лавці у даному приміщенні добровільно було видано його особисті речі одяг із слідами речовини бурого кольору та зроблено змиви з рук (матеріали досудового розслідування а.с.28-29)
- протоколом від 07.01.2014 року огляду трупа ОСОБА_8 (матеріали досудового розслідування а.с.36-47) із фототаблицями, де зафіксовано одяг ОСОБА_8 , наявність та розміщення на ньому плям крові, розміщення та розміри тілесних ушкоджень, результати зовнішнього та внутрішнього огляду;
- висновком №25 судово-медичної експертизи крові трупа ОСОБА_8 від 17.01.2014 (матеріали досудового розслідування а.с.88-89), відповідно до якої кров ОСОБА_8 , 1953 рн. Відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В;
- висновком №27 судово-медичної експертизи речових доказів (одягу) ОСОБА_7 , змивів з рук ОСОБА_7 , постільної білизни, змивів речовини на марлю з підлоги, а також огляду ОСОБА_8 (матеріали досудового розслідування а.с.95-98), відповідно до якої кров трупа потерпілого ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютинином анти-В; кров громадянина ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинином анти-А та анти-В; в змивах на марлю речовини з обох рук гр.-на ОСОБА_7 наявності крові не встановлено; в слідах на штанах громадянина ОСОБА_7 , на його тапочках, в змивах на марлю речовини з підлоги із бильця ліжка, а також в слідах на підодіяльнику, на наволочці на подушку, на ганчірці, на штанах потерпілого ОСОБА_8 , на його светрі, сорочці, спортивній кофті, майці, трусах встановлено наявність крові людини групи А з ізогемаглютинином анти-В, що не виключає її походження від потерпілого громадянина ОСОБА_8 . Громадянину ОСОБА_7 кров, у вищевказаних об`єктах належати не може;
- висновком судово-медичної цитологічної експертизи №19 від 16.01.2014-12.02.2014 року (матеріали досудового розслідування а.с.104-107) табуреток, вилучених під час огляду палати Жмеринського психоневрологічного інтернату, відповідно до походження плям крові на правому ребрі сидіння табуретки (об`єкт №1) та задньої правої ніжки табуретки (об`єкт №2), встановлена наявність крові людини чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належності якої було виявлено антиген А, що визначає А (ІІ) групу крові ізосерелогічної системи АВО., походження якої може бути від будь-якого одного чи кількох чоловіків з групою крові А (ІІ), в тому числі і від потерпілого громадянина ОСОБА_8 ;
- висновком додаткової судово-медичної експертизи №8 від 10.02.2014-10.03.2014 трупа ОСОБА_8 (матеріали досудового розслідування а.с.160-162), відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлено сполучну травму тіла у вигляді: черепно-мозкової травми (забій головного мозку, перелом верхньої щелепи ФОР-2, забійні рани перенісся, підборіддя, лівого надбрів`я, лівої завушної ділянки з синцями та саднами обличчя); травми грудей (перелом грудини, переломів 13 ребер обох половин грудної клітки, синці грудей); синці тильних поверхонь кистей, які виникли незадовго до настання смерті від численної дії тупих твердих предметів, до яких належить і дерев`яний стілець та кулаки. Смерть ОСОБА_8 настала від травматичного шоку, яким ускладнилась сполучна травма тіла, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, між нею та смертю прямий причинний зв`язок. Вивчення трупних явищ дає змогу стверджувати, що смерть ОСОБА_8 настала між 22.00-24.00 годинами 06.01.2014 року. Продовгуватої форми рани голови виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою продовгуватою контактуючою поверхнею, за відсутністю елементів заліза на їх поверхнях, вони могли бути нанесені ребристою поверхнею дерев`яним сидінням представленого на експертизу стільця. Тупі тверді предмети на тіло ОСОБА_8 подіяли не менше як сімнадцять разів та більше. В зв`язку із масивністю отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 міг жити певний проміжок часу в межах хвилин, десятків хвилин, при цьому втративши змогу до активних цілеспрямованих дій. Розташування ушкоджень у ОСОБА_8 зі сторони обличчя можливо нанесені у лежачому положенні останнього на спині. Синці на тилах кистей у ОСОБА_8 могли утворитися в умовах боротьби чи самозахисту. Ознак захворювань, які б могли спричинити смерть останнього не виявлено. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі трупа ОСОБА_8 етилового спирту та його ізомерів не виявлено, на час смерті він знаходився в тверезому стані.
- висновком судової психолого-психіатричної експертизи №13 від 20.02.2014 року (матеріали досудового розслідування а.с.219-223), в описовій частині зазначено, де після багаторазового повторення запитання відповів, що вдарив ОСОБА_8 табуреткою по голові, бо «він мене дістав, вкрав банківські чеки на велику суму» та зроблено висновки, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_7 страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння ОСОБА_7 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_7 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної форми. ОСОБА_7 в теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні з суворим режимом нагляду. ОСОБА_7 підпадає під дію ст.19 ч.2 КК України;
- постановою від 12.01.2014 (матеріали досудового розслідування а.с.132-133), із якої вбачається, що речовими доказами у кримінальному провадженні визнано наступні речей: три змиви речовини бурого кольору; наволочку та підодіяльник із слідами речовини бурого кольору; ганчірку із слідами речовини бурого кольору; слід взуття з поверхні підлоги; одяг ОСОБА_7 , а саме: штани сірого кольору та тапочки чорного кольору із слідами речовини бурого кольору; змиви з рук ОСОБА_7 ; одяг ОСОБА_8 , а саме: спортивну куртку синього кольору, светр червоного кольору, сорочку рожевого кольору, майку білого кольору, штани синього кольору, труси кольорові; стілець зі слідами речовини бурого кольору.
Вказані докази суд приймає, оскільки вони є належними, допустимими не оспорені стороною захисту чи обвинувачення, отримані із дотриманням вимог КПК, складені відповідними спеціалістами відповідно до наявних у них спеціальних знань.
Суд не бере до уваги висновок судово-медичної цитологічної експертизи №20 від 16.01.2014-10.02.2014 року (матеріали досудового розслідування а.с.113-115) піднігтьового вмісту громадянина ОСОБА_7 , на який як на доказ у справі посилався прокурор, відповідно до якого, при дослідженні піднігтьового вмісту правої та лівої рук громадянина ОСОБА_7 наявність крові не встановлена, знайдені одиничні епітеліальні клітини людини, статева належність яких не встановлена у зв`язку із відсутністю серед них епітеліоцитів зі збереженими і придатними для цитологічного дослідження ядрами у зв`язку із їх надзвичайно малою кількістю для даного виду серологічного дослідження, оскільки жодного доказового значення такий висновок не має.
Таким чином, суд визнає доведеним, що ОСОБА_7 своїми діями вчинив суспільно небезпечне діяння передбачене ч.1 ст. 115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншої особі. При оцінці доказів у їх сукупності суд також враховує тяжкість, кількість та локалізацію тілесних ушкоджень, що заподіяні потерпілому ОСОБА_8 , поведінку ОСОБА_7 безпосередньо після вчинених дій, а саме те, що він повідомив персоналу закладу про вчинене ним саме вбивство, його реакцію на події, коли він покинув приміщення палати, змивав кров та просив його покарати за вчинені ним негативні дії.
Щодо особи ОСОБА_7 судом встановлено, що ОСОБА_7 , 1973 р.н. неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. Акад. О.І. Ющенка» (матеріали досудового розслідування а.с.148, 183, 184), на час вчинення суспільно-небезпечного діяння був повнолітнім (матеріали досудового розслідування а.с.168), знаходився на утриманні та повному державному забезпеченні у Жмеринському психоневрологічному інтернаті відповідно до наказу №61 від 02.03.2011 року (матеріали досудового розслідування а.с. 3, 171), має сім`ю (матеріали досудового розслідування а.с.172), за місцем перебування характеризується задовільно (матеріали досудового розслідування а.с.178), за місцем проживання характеризується позитивно (матеріали досудового розслідування а.с.191), раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався (матеріали досудового розслідування а.с.181), на обліку у наркокабінеті Жмеринської ЦРЛ не перебував та не перебуває (матеріали досудового розслідування а.с.186); на обліку у наркокабінеті Шаргородської ЦРЛ не перебував та не перебуває, перебував на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: шизофренія, параноїдна безперервна до 2011 року (матеріали досудового розслідування а.с.189);
Відповідно до ч. 2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до ч.5 ст.94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Вислухавши думку прокурора, законного представника, захисника ОСОБА_7 , які вважають, що ОСОБА_7 потребує госпіталізації до психіатричного закладу, з урахуванням положень ст.19 КК України, враховуючи висновок судової психолого-психіатричної експертизи, що доповнений у судовому засіданні експертом, психічний стан ОСОБА_7 , який згідно повідомлення установи, у якій перебуває на даний час за психічним станом представляє небезпеку для оточуючих (а.с.пр.112), характер вчиненого ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, суд вважає, що суспільно-небезпечне діяння, з приводу якого було розпочато кримінальне провадження щодо ОСОБА_23 за ч.1 ст.115 КК України, було вчинено ним в стані неосудності. В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_7 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, оскільки останнім було вчинено посягання на життя.
Речові докази, що передані на зберігання до Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області, підлягають знищенню відповідно до матеріалів провадження з врахуванням думки учасників кримінального провадження (матеріали досудового розслідування а.с.132-133)
Судові витрати (матеріали досудового розслідування а.с. 129) відповідно до положень ст. 124 КПК України розподілу не підлягають, оскільки судом не ухвалено обвинувального вироку, а відносяться за рахунок держави.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 512-513 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мурафа Шаргородського району Вінницької області, проживаючого АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.
Речові докази три змиви речовини бурого кольору; наволочку та підодіяльник із слідами речовини бурого кольору; ганчірку із слідами речовини бурого кольору; слід взуття з поверхні підлоги; одяг ОСОБА_7 , а саме: штани сірого кольору та тапочки чорного кольору із слідами речовини бурого кольору; змиви з рук ОСОБА_7 ; одяг ОСОБА_8 , а саме: спортивну куртку синього кольору, светр червоного кольору, сорочку рожевого кольору, майку білого кольору, штани синього кольору, труси кольорові; стілець зі слідами речовини бурого кольору знищити.
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя /підпис/
Копія вірна.

Суддя

Секретар