Справа № 11-а-1726/2007 р. Головуючий
у 1 інстанції Квасневська Н.Д.
ст. 142,93 КК України 1960
року Доповідач Журавель О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

IQ серпня 20Q7 року колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва у
складі:

Головуючого
судді Полтавцевої Г.А.,

Суддів Чорного
О.М., Журавля О.О.

За участю прокурора Брезіцького В.М., захисника заявника
- адвоката ОСОБА_1 розглянула у
відкритому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження у скарзі ОСОБА_2.
за апеляцією скаржника на постанову Печерського районного суду міста Києва від
12 червня 2007 року, якою йому відмовлено в задоволенні його скарги на
постанову від 28 липня 2006 року слідчого в особливо важливих справах
Генеральної прокуратури України про закриття кримінальної справи за
обвинуваченням ОСОБА_2.

Розглянувши
справу, судова колегія, -

встановила :

12 червня 2007 року Печерський районний суд міста Києва
розглянув по суті та залишив без задоволення скаргу ОСОБА_2. на постанову
слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України про
закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2.

На обгрунтування суд послався на те, що в цій справі
ОСОБА_2 притягувався до кримінальної відповідальності за низку тяжких та
особливо тяжких злочинів, але рішення про закриття кримінальної справи прийнято
на підставі ст. ст. 5, 213, 214 КПК України, ст. 14 Європейської конвенції про
видачу правопорушників, а тому слідчий виконав всі вимоги
кримінально-процесуального законодавства.

Не
погодившись зі вказаним рішенням, заявник подав апеляцію, в якій твердить, що
оскаржені ним постанова слідчого та суду першої інстанції є лиш способом
невиконання судових рішень судів
України щодо об'єднання справи за його обвинуваченням в одному провадженні з іншою кримінальною справою,
внаслідок чого він тривалий час перебуває
незаконно під вартою в порядку запобіжного заходу.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що на судове
засідання не були викликані жоден із його захисників, у чому вбачає істотне
порушення його законних прав та інтересів.

На цих підставах ОСОБА_2. просить оскаржені постанови
слідчого та суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд у той
же суд, але в іншому складі суддів.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про відхилення апеляції,
виступ адвоката на її підтримку, перевіривши та обговоривши доводи сторін в
сукупності з представленими в матеріалах провадження у скарзі доказами, судова
колегія визнає наступне.

Обґрунтовуючи рішення про закриття кримінальної справи за обвинуваченням
ОСОБА_2. у вчиненні низки тяжких та особливо тяжких злочинів, слідчий послався
на те, що ці обвинувачення стосуються епізодів злочинної діяльності в періоди
1994-1999 років, відносно яких компетентні органи Республіки Угорщина не дали
згоди на екстрадицію ОСОБА_2. в Україну.

Ця справа ухвалою апеляційного суду Одеської області направлена на
додаткове розслідування з прямою вказівкою про виконання значної кількості
слідчих дій та об'єднання її в одному провадженні з іншою кримінальною справою,
яка стосується ОСОБА_2а а також групи інших осіб, які обвинувачуються у
вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів.

Оскільки чинним кримінально-процесуальним законодавством України не
передбачено притягнення особи до кримінальної відповідальності у разі відмови в
її екстрадиції, то слідчий не визнав за можливе об'єднати вказані кримінальні
справи в одному провадженні та прийняв рішення про закриття провадження у
справі з посиланнями на ст. ст. 213,214 КПК України.

Цю позицію по
суті підтримав і суд першої інстанції.

Однак, судова колегія визнає, що така позиція не грунтується на чинному
кримінально-процесуальному законодавстві.

Насправді, як видно з матеріалів провадження у скарзі, ухвалою від 23
травня 2005 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Одеської області направила справу відносно ОСОБА_2. на
додаткове розслідування, в тому числі й для іиконання значної кількості слідчих
дій та об'єднання її в одному провадженні з кримінальною :правою відносно групи
інших осіб.

14 березня 2006 року колегія суддів судової палати Верховного Суду України
внесла міни в цю ухвалу, але в частині необхідності проведення у справі
додаткового розслідування та б'єднання її в одному провадженні з кримінальною
справою стосовно групи інших осіб ухвала апеляційного суду залишена без змін,
набрала чинності і підлягає безумовному виконанню.

Судові рішення Верховного Суду України набирають чинності одразу, не
підлягають скарженню, мають силу закону і підлягають неухильному виконанню.

Таким чином, оскільки слідчий в особливо важливих справах не виконав судові
рішення, які набрали чинності, в тому числі згадані вище ухвали апеляційного
суду Одеської області від З травня 2005 року та Верховного Суду України від 14
березня 2006 року, його постанова про відкриття кримінальної справи від 28
липня 2006 року є незаконною, необгрунтованою і підлягає касуванню, як і
постанова суду першої інстанції, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2.

Що ж стосується доводів про істотне порушення прав на захист, на що
посилається іелянт, то судова колегія погоджується з його міркуванням, однак,
маючи на увазі, що його зводи та обґрунтування з достатньою повнотою і ясністю
викладені в первинній скарзі та іеляції, а в засіданні апеляційного суду -
переконливо підтримані адвокатом, а також з метою лередження зайвої тяганини,
колегія суддів визнає за можливе прийняти на цих підставах шення по суті
скарги, а не направляти матеріали на новий розгляд у той же суд першої станції,
в іншому складі суддів

В силу
викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366,382 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляцію ОСОБА_2. на постанову Печерського районного суду
міста Києва від 12 червня 2007 року, якою йому відмовлено в задоволенні його
скарги на постанову від 28 липня

2006 року слідчого в особливо важливих справах
Генеральної прокуратури України про закриття

кримінальної
справи за обвинуваченням ОСОБА_2. задовольнити частково,

Вказані
постанови суду першої інстанції від 12 червня 2007 року та слідчого в особливо
важливих справа х від 28 липня 2006
року скасувати.

Матеріали справи
направити до Генеральної прокуратури України для відновлення

додаткового слідства.