АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці « 29 » травня 2007р. колегія суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого Кузняка В.О.

Суддів Петлюка В.І., Яцинюка В.Ф.

за участю
прокурора Сулятицького І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок Шевченківського
районного суду м. Чернівців від 13 березня 2007
року.

Цим вироком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1

народження,
українки, уродженки м. Світловодськ, Кіровоградської області, мешканки АДРЕСА_1,
із середньою освітою, незаміжньої, працює прибиральницею, має малолітню дитину, яка перебуває в обласному Будинку дитини, раніше не судима, -засуджена за ст. 166
КК України на два роки обмеження волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України її звільнено від відбування призначеного
покарання, якщо вона протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить
нового злочину і виконає покладенні на неї обов'язки, а саме: не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та
з'являтися туди для реєстрації.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженій ОСОБА_1
залишено підписку про невиїзд.

Згідно вироку ОСОБА_1, визнана винною у тому, що в період часу з ІНФОРМАЦІЯ_2 по 28
липня 2006 року злісно не
виконувала обв'язки по догляду за дитиною сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, залишила його без нагляду на протязі тривалого часу, не
забезпечувала нормальних побутових умов для дитини за місцем проживання, не
вживала належних заходів, щодо його лікування та оздоровлення, обмежувала його
в збалансованому харчуванні, внаслідок чого малолітній ОСОБА_2

Справа №11-207/2007р. Головуючий у І інстанції Дудаков С.Є.

Категорія ст.166 КК України Доповідач
Петлюк В.І.

отримав білкову - енергетичну
недостатність 3-го
ступеню, аліментарну дистрофію, які, відповідно до
висновку експерта є набутими станами, які напряму пов'язані з незадовільними
соціально -
побутовими умовами, в яких знаходилась дитина,
недостатнім харчуванням цієї дитини та незадовільним доглядом за неї, з
ухиленням батьків від виконання своїх обов'язків по піклуванню за дитиною. Дані
хвороби є небезпечними для життя дитини, тобто такими, що в момент заподіяння
чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливе для
життя явище і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм
перебігом, закінчуються чи можуть закінчуватися смертю.

На вказаний вирок засуджена ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу, в якій
просить вирок районного суду скасувати та постановити свій вирок, яким
виправдати її, оскільки вважає, що висновки районного суду не підтверджуються
доказами, дослідженими в судовому засіданні, а також суд не взяв до уваги ті
докази, які могли істотно вплинути на висновки суду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, про те, що вирок суду є законним і
обґрунтованим, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Суд правильно встановив фактичні обставини вчиненого засудженою злочину.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину
при обставинах, наведених у вироку, повністю доведена
сукупністю зібраних та досліджених судом доказів а кваліфікація дій засудженої
відповідає встановленим обставинам справи..

Так, сама підсудна, не заперечує неналежного харчування дитини, залишення
сина без належного догляду на співмешканця, лікування дитини всупереч
рекомендаціям лікарів.

Як вбачається з
показів свідка ОСОБА_3, він співмешкає з підсудною, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син, з яким вони проживали в Олександрії а потім переїхали
в Чернівці де він успадкував квартиру. Через важкий матеріальний стан в липні 2006 ОСОБА_1 поїхала в Олександрію, щоб заробити грошей. Дитину залишила на
нього, але він «запив», і фактично дитиною піклувався сусід. Його неодноразово
зустрічав дільничний педіатр і казав яке в дитини захворювання, що син
неправильно харчується, за ним неправильно доглядають, син є слабеньким і це
відображається на його загальному розвитку. Також лікар радила підсудній
підлікувати сина в лікарні. Під час відсутності підсудної дитині ставало все
гірше і за допомогою працівників міліції її забрали в лікарню, він про це
повідомив підсудну і вона приїхала і пішла в лікарню, що відбувалося в лікарні
йому не відомо. Також показав, що ОСОБА_1 дійсно погано доглядала за дитиною,
деколи била, і всі ті хвороби, якими хворіє дитина пов'язані з незадовільними
соціально -
побутовими умовами.

Свідок ОСОБА_4 показала, що вона знає підсудну ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як своїх сусідів, в них є спільна дитина.
Підсудна часто кудись їздить,

дитину залишає на ОСОБА_3, а той
віддає її сусідові. Вона часто бачила підсудну та ОСОБА_3 п'яними, декілька раз
чула як вони сварилися.

ОСОБА_4 показала, що вона знає
підсудну та ОСОБА_3, як батьків малолітньої
дитини, їхнього сина, якого вона вперше оглядала 24
травня 2006
року, під час огляду було
встановлено, що стан дитини відносно задовільний, але фізичний розвиток не відповідав його віку дитина не могла самостійно
сидіти, на будь -
які подразники не посміхалась, і нею було надано
направлення до дитячої міської поліклініки. Під час госпіталізації в дитячій
лікарні «Колос», мати дитини з лікарні втекла і курс лікування дитини не
пройшла. Вона як сімейний лікар неодноразово приходила додому до ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 і бачила, що там не має побутово - матеріальних
умов для нормального розвитку дитини, в кімнаті брудно, дитячого ліжка не має,
самі батьки пояснювали, що годують дитину неповноцінно, бо не має грошей. Не
одноразово бачила ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на території своєї дільниці в нетверезому
стані.

З акту обстеження матеріально - побутових умов
сім'ї вбачається, що в ході обстеження було встановлено, що дитина спить в
колясці, в одній із кімнат живе 6-ро квартирантів, в приміщенні брудно.

З висновку експерта по проведеній експертизі за освідченням дитини ОСОБА_2,
2005 року народження вбачається, що на момент проведення експертизи ОСОБА_2
страждає на затримку психо -моторного розвитку на
фоні гіпоксично-ішемічного ураження центральної нервової системи. Дитячий
церебральний параліч. Лівобічний геміпарез. Білково - енергетична недостатність 3-го ступеню та аліментарну
дистрофію, що є станами набутими, небезпечними для життя дитини в момент їх
виникнення, що напряму пов'язані з незадовільними соціально - побутовими умовами в яких знаходиться дитина, недостатнім харчуванням
дитини та незадовільним доглядом за нею, з ухиленням батьків від виконання
своїх безпосередніх обов'язків по піклуванню за дитиною. Незадовільні соціально
- побутові умови в яких знаходиться дитина, недостатнє харчування та ухилення
батьків від виконання своїх обов'язків по піклуванню та догляду є провокуючим
та сприяючим фактором при виникненні рецидивів захворювання, виникнення нових
захворювань та затримки психомоторного розвитку дитини, що загалом є
небезпечним для життя та здоров'я дитини.

Крім цього, як вбачається з висновку експерта по проведеній судово -медичній експертизі, білкова - енергетична
недостатність 3-го
ступеню та аліментарні дистрофія є хворобами небезпечними
для життя дитини, тобто такими, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу
через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без
надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть
закінчитися смертю.

А тому, на думку колегії суддів, районний суд прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що невизнання засудженої своєї вини є метод захисту з метою
ухилення від кримінальної відповідальності а її дії правильно кваліфіковані за
ст. 166
КК України, оскільки вона злісно не

виконувала встановлених законом
обов'язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України
врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, спосіб скоєння злочину,
тяжкість наслідків, що настали, дані про її особу та призначив покарання, яке
на думку колегії суддів, є достатнім для її виправлення та перевиховання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 365,
366 КПК України колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13.03.2007 року щодо ОСОБА_1 -
без зміни.

Головуючий В.О. Кузняк

Суддів В.І. Петлюк

В.Ф. Яцинюк