Справа№ 640/9496/15-к
н/п 1-кп/640/392/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, не судимого, не одруженого, з вищою освітою, не працюючого, проживаючого з адресою АДРЕСА_1 , -
У судовому засіданні ОСОБА_8 провину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав й суду пояснив, що тривалий час працював в магазині ,який належить потерпілій продавцем. З дозволу потерпілої він собі брав взуття з товару, а коли набрав на 32 тисячі гривень й не зміг розрахуватися у 2013 році вони уклали договір позики, яким зафіксували суму його боргу. У січні 2014 року потерпіла відкрила новий магазин в ТРЦ «Караван», де він з ОСОБА_9 разом працювали продавцями. За час роботи маючи потребу у коштах на обстеження та лікування кілька разів брав готівкові кошти у Шевцової у борг. Всього взяв на суму приблизно 25 тисяч. В один з днів Шевцова разом із іншими продавцями зробила інвентаризацію, виявила нестачу , якої він вважає не було. Йому пред`явили претензії у нестачі на суму більше 50 тисяч гривень. На його думку ОСОБА_5 його оговорює намагаючись скоріше отримати свої гроші. Чому його оговорюють ОСОБА_10 й інші свідки пояснити не може.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що є співвласником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому в ТРЦ «Караван» по АДРЕСА_2 . У 2014 році була виявлена нестача в магазині, як йому відомо гроші з каси брав ОСОБА_14 й не повернув.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він спільно з ОСОБА_8 працював продавцем у магазині , розташованому в ТРЦ «Караван». Кожний факт продажу взуття, яким торгували у магазині фіксувався шляхом виписування чеку. Щоденно складали спільний чек й передавали власниці магазину. Минулого року, точно дату не пам`ятає в магазині провели інвентаризацію й виявили нестачу на суму близько 50 тисяч гривень. Гроші з каси систематично брав ОСОБА_8 на власні потреби й казав що повертатиме, проте жодного разу це не робив. Коли ОСОБА_8 брав гроші з каси він фіксував це на окремому аркуші, для того щоб не забути. Оскільки гроші ОСОБА_12 брав тривалий час під час попередніх інвентаризацій ці факти утаювали , казали , що взуття не в магазині, а на складі. Коли нестачу виявили він віддав половину грошей в розмірі близько 25 тисяч гривень потерпілій, а на цю суму ОСОБА_8 написав розписку про те , що взяв ці гроші у борг у його матері.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що її син ОСОБА_9 працював разом із ОСОБА_8 в магазині потерпілої. Минулого року син сказав, що в ході інвентаризації виявлено нестачу коштів, половину якої він має погасити як матеріально-відповідальна особа. За рахунок її коштів потерпілій було відшкодовано половина суми нестачі з метою відшкодування цих коштів вона та ОСОБА_8 уклала договір позики. Зі слів сина кошти в магазині крав ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що за дорученням Шевцової була у складі комісії, яка провела інвентаризацію у магазині взуття, де працювали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Під час інвентаризації складений акт, який вона підписала. ОСОБА_8 казав, що гроші за продане взуття систематично привласнював.
Аналогічні за змістом покази суду дали свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , додатково пояснили, що не урахованих у бухгалтерських документах фактів переміщення товару з одного магазину до іншого не було.
Зі змісту письмових доказів, досліджених у судовому засіданні слідує.
Відповідно до договорів від 3 січня 2013 року та 5 грудня 2013 року приватний підприємець ОСОБА_5 (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця № НОМЕР_1 ) є орендарем приміщення де розміщений магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в ТРЦ «Караван» по АДРЕСА_2 .
22 січня 2014 року між приватним підприємцем ОСОБА_5 та фізичною особою ОСОБА_8 укладено договір за яким Колесник працевлаштований в якості продавця у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому в ТРЦ «Караван» по вул. Героїв Праці, 7 в м. Харкові.
У судовому засіданні оглянуто письмовий доказ у вигляді аркуша паперу, який згідно свідчень ОСОБА_20 заповнений ним особисто й записи відображають найменування, вартість пар взуття після реалізації якого грошові кошти привласнював ОСОБА_8 .
Аналізуючи докази суд дійшов до висновку, що всі досліджені докази є належними та допустимими, порушень вимог Кримінального процесуального кодексу при їх отриманні не встановлено.
Сукупність досліджених доказів упевнює суд у винності ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.
Так на вчинення ОСОБА_8 крадіжки вказують свідчення потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_20 , з яких слідує, що обвинувачений маючи доступ до товарно-матеріальних цінностей та грошей систематично викрадав грошові кошти й обертав їх на свою користь. Факт нестачі встановлений актом інвентаризації , а розмір викрадених грошових коштів , також підтверджено висновком судової економічної експертизи. Крім того, факт крадіжки доводиться письмовими нотатками свідка ОСОБА_20 . Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 , що гроші він брав у борг особисто у потерпілої спростовуються показами ОСОБА_5 , про відсутність таких фактів, свідченнями ОСОБА_20 про те, що ОСОБА_12 брав гроші саме з каси всупереч волі власниці магазину.
Суд вважає намаганням уникнути відповідальності висунення ОСОБА_8 доводів про причини виникнення нестачі шляхом переміщення товару між різними магазинами потерпілої, оскільки ці доводи спростовуються свідченнями потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_17 ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , згідно якими фактів переміщення товарів між магазинами, які не враховані у бухгалтерському обліку не було.
Суд дає умисним діям ОСОБА_8 юридичну оцінку й вважає, вони правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України як крадіжка , тобто таємне викрадення чужого майна.
Суд призначає ОСОБА_8 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, враховує положення Загальної частини цього кодексу, дані , що характеризують особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
ОСОБА_8 раніше не судимий, не працює, на обліку у лікарів не перебуває, хронічними захворювання не страждає. Він має постійне місце проживання, характеризується задовільно.
Необхідним і достатнім покаранням для виправлення й запобігання вчинення нових злочинів для ОСОБА_8 на думку суду є покарання у виді громадських робіт, при цьому суд встановив, що винний не відноситься до кола осіб, яким таке покарання не може бути призначене (ч. 3 ст. 56 КК України). Суд не признає менш м`яке покарання, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу, оскільки обвинувачений не працює, що фактично унеможливлює виконання такого виду покарання.
Долю речових доказів документів суд вирішив у відповідності до положень ст. 100 КПК країни.
Вирішуючи цивільний позов у кримінальному провадженні суд виходить з наступного.
Частиною 1 ст. 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Таким чином, суд повністю задовольняє позов потерпілої в частині вимоги про стягнення матеріальних збитків й частково в частин стягнення компенсації моральної шкоди.
В стадії досудового та судового слідства запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався й підстави для його обрання на цей час відсутні.
Керуючись ст.ст.373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.
ОСОБА_8 призначити покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин.
Стягнути з ОСОБА_8 (податковий номер НОМЕР_2 ) на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в сумі 3700 гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирати.
Речові докази, які зберігаються разом з матеріалами справи, а саме: документи первинного обліку (товарні чеки за період 03.01.14 12.06.14) два зошити приходу розходу товару, прайс-листи у шести підшивках повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення. Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. У разі відсутності учасника судового провадження під час проголошення вироку його копію не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати цій особі.
Суддя ОСОБА_1