Справа № 544/394/15-к
пров. № 1-кп/544/47/2015
В И Р О К
іменем України
25 березня 2015 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду на вул. Леніна, 41 обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000013 від 05.01.2015, відносно

ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта повна середня, такого, що не має утриманців, не має місця роботи, не одруженого, перебуває на обліку у військовому комісаріаті як військовозобов`язаний, не є депутатом, не має військових та спеціальних звань, урядових нагород, участі у військових діях не приймав, не судимого,

якому органами досудового розслідування висунуто підозру в скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 та 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

із участю сторін кримінального провадження із боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , із боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :
Органами досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 висунуто підозру про те, що він 08 грудня 2014 року близько 20 години таємно викрав з подвір`я на АДРЕСА_2 металевий мангал та металеву драбину загальною вартістю 264 грн, що належать потерпілому ОСОБА_6 .

Крім цього, 08 грудня 2014 року близько 20 години 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 таємно та викрав з подвір`я на АДРЕСА_2 три металеві труби по 5 метрів кожна, що належать потерпілій ОСОБА_5 , загальною вартістю 319 грн 29 коп.

Кваліфікація дій обвинуваченого по факту викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), відповідає матеріалам кримінального провадження.

Кваліфікація дій обвинуваченого по факту викрадення майна потерпілої ОСОБА_5 органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, відповідає матеріалам кримінального провадження.

Між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 27 лютого 2015 року була укладена угода про примирення.

Відповідно до угоди про примирення обвинувачений повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК, завдану шкоду потерпілим відшкодував, у вчиненому щиро кається.

В угоді зазначається також узгоджене її сторонами покарання: за ч. 1 ст. 185 КК штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 2 ст. 185 КК обмеження волі на строк 2 роки з призначенням остаточного покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки за сукупністю злочинів відповідно до ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та зі звільненням від відбування призначеного покарання обвинуваченого відповідно до ст. 75 КК.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить із того, що відповідно до ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Як передбачено ч. 3 ст. 469 КПК угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальні правопорушення (злочини), у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватими, відповідно до ч. 3 ст. 12 КК є злочинами середньої тяжкості.

У судовому засіданні встановлено, що зміст даної угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК, наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК.

Суд також упевнився, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 цілком розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК.

Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом установлено, що підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК, відсутні.

Згідно приписів пункту першого частини третьої статті 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

У судовому засіданні встановлено, що шкода, завдана потерпілим, розмір якої обумовлений сторонами в угоді про примирення, обвинуваченим повністю відшкодована.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про затвердження угоди про примирення між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази суду не надавалися.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК, суд
У Х В А Л И В :
Угоду про примирення від 27 лютого 2015 року по кримінальному провадженню, унесеному до ЄРДР за № 0000013 від 05.01.2015, укладену між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частинами 1 та 2 статті 185 Кримінального кодексу України, призначивши покарання за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень) гривень, за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, та відповідно до частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання та роботи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених пунктами 1, 2 та 3 частини 3 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів із дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: