Справа № 11-661/2007
рік Головуючий у 1-й інстанції: Богатирчук Г.А.
186 ч.2 Доповідачапеляційної інстанції: Губа О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2007
року колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого:
Хоміка І.М.

суддів:
Царюка В.В., Губи О.О.

за участю
прокурора: Буц Г.О.

захисників:
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві кримінальну

справу за
апеляцією захисника ОСОБА_1 в
інтересах обвинуваченого

ОСОБА_3 на
постанову Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 12

липня 2007
року, якою кримінальна справа відносно:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, мешкає АДРЕСА_1, раніше судимого: 1) 1.12.1989 року
Миколаївським обласним судом за ст. ст.
86-1, 223 ч. 2, 140 ч. 2,
89 ч. 1, 215-3 ч. 2, 17,
140 ч. 2, 187 ч. 2 КК України 1960
року до 6 років позбавлення волі, постановою
Балаклейського районного суду Харківської області від 16.12.1992 року дії
засудженого зі ст. 86-1 КК України перекваліфіковані на ст. 81
ч. 4 КК України на підставі Закону України "Про амністію" від
07.07.1992 року, звільнився 28.04.1996
року; 2) 5.06.997 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за
ст. ст. 140 ч.3,
145 ч. 1, 81 ч.3, 89 ч. 1 КК України 1960 року до 6 років
позбавлення волі, 3) 24.09. 2002 року Ленінським
районним судом м. Миколаєва за ст.
186 ч. 2 КК України 2001 року до 5 років позбавлення волі, звільнився з 22.07.2006 року

умовно-достроково
на 11 місяців 10 днів, обвинуваченого у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_2, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 186 ч. 2 КК України,

- повернута
прокурору Ленінського району
м. Миколаєва для організації додаткового розслідування.

Постановлено
відмовити захиснику ОСОБА_1 в
клопотанні про припинення кримінальної справи і звільненні обвинуваченого
ОСОБА_3 із-під варти.

Органами
досудового слідства ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.

Повертаючи
на додаткове розслідування, суд вказав в
постанові на порушення права на захист під час ознайомлення ОСОБА_3 з
матеріалами кримінальної справи,
оскільки при цьому захисник ОСОБА_1
присутня не була. А тому, на думку
суду, без усунення зазначеного порушення
кримінальна справа не може бути призначена до судового розгляду по суті.

Що
стосується клопотання захисника ОСОБА_1 щодо
необгрунтованності порушення кримінальної справи та про відсутність доказів
винності ОСОБА_3 у вчиненні злочину,
то, на думку суду, підставою для порушення кримінальної справи є
рапорт дільничого уповноваженого Ленінського РВ ММУ УМВС в Миколаївській
області, сама

постанова
про порушення кримінальної справи ні обвинуваченим ОСОБА_3, ні його захисником не оскаржувалась у
встановлені законом процесуальні строки. А наявність чи відсутність
доказів, які підтверджують або
спростовують подію та факт злочину, на
стадії попереднього розгляду судом не досліджуються і їм не дається юридична
оцінка.

В
апеляції захисник ОСОБА_1 просить
постанову суду про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування
скасувати і закрити провадження по кримінальній справі. Також просить скасувати
запобіжний захід у вигляді взяття під варту стосовно ОСОБА_3 у зв'язку з
закінченням 3-х місячного строку тримання під вартою. На думку апелянта,

суд
необгрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про закриття незаконно
порушеної відносно ОСОБА_3 кримінальної справи та звільнення його з під
варти, оскільки при порушенні
кримінальної справи слідчим були порушені вимоги ст.
ст. 94-98 КПК України і вона була
порушена не відносно конкретних осіб при їх наявності, а за фактом.
Саме це, на думку апелянта, дало можливість фальсифікації кримінальної
справи. Тобто не було оглянуто місце події,
не опитані очевидці та працівники бару,
не усунено безліч протиріч, не
проведено відтворення обставин та обстановки події від 04.04.2007 року. Крім
того, була відпрацьована лише одна
версія грабежу. Також апелянт звертає увагу,
що в протоколи допитів мають місце зміни, доповнення та виправлення. Посилається на
порушення прокурором вимог ст. 228 КПК України.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення захисника
ОСОБА_1 на підтримку своєї апеляції,
захисника ОСОБА_2, яка
вважає, що органами досудового слідства
було порушено право її сина ОСОБА_3 на захист,
думку прокурора Буц Г.О. про залишення апеляції без задоволення, а постанову суду - без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст.
246 КПК України при попередньому розгляді справи суддя з власної
ініціативи чи за клопотанням прокурора,
обвинуваченого, його захисника
або потерпілого своєю постановою повертає справу на додаткове розслідування у
випадках, коли під час порушення
справи, провадження досудового слідства
були допущені такі порушення вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути
призначена до судового розгляду.

Направляючи
справу на додаткове розслідування, суд
вказав, що кримінальна справа не може
бути призначена до судового розгляду,
оскільки на досудовому слідстві було порушено право ОСОБА_3 на захист
при виконанні ст. 218 КПК України.

З
матеріалів кримінальної справи вбачається,
що в якості захисника обвинуваченого ОСОБА_3 була допущена ОСОБА_1
(а.с. 44).

14
червня 2007 року слідчий СВ Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській
області Алейник B.C. звернувся до
Ленінського районного суду м. Миколаєва
з поданням про усунення захисника від участі у справі (а.с. 146). Але дане питання судом вирішено не було
на стадії досудового слідства.

26
червня 2007 року слідчий в порушення вимог
ст. 61-1 КПК України виніс
постанову про призначення захисника до участі по справі, якою тимчасово призначив обвинуваченому
ОСОБА_3 захисника ОСОБА_5 для ознайомлення з матеріалами кримінальної справи
(а.с. 149).

Крім
того, постановою від 2 липня 2007 року
за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_3 допущена в якості захисника ОСОБА_2, яка є матір'ю обвинуваченого (а.с. 159). Але вона не була ознайомлена з
матеріалами кримінальної справи, про що
свідчить довідка слідчого (а.с. 160).

Оскільки
зазначена обставина є суттєвим порушенням кримінально-процесуального закону, колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано повернув дану кримінальну
справу на додаткове розслідування з метою усунення зазначеного порушення з
таких підстав.

Що
стосується доводів апелянта про необгрунтованність рішення суду про відмову в
задоволенні клопотання про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_3 у
зв'язку з тим, що кримінальна справа
була порушена всупереч вимог ст. ст.
94-98 КПК України, то вони є
безпідставними, оскільки питання про
законність порушення кримінальної справи вирішується судом відповідно до ст.
236-7 КПК України.

Також
безпідставні і доводи апелянта про відсутність доказів вини ОСОБА_3, тому що це питання вирішується в процесі
судового розгляду кримінальної справи, а
не під час попереднього її розгляду.

Що
стосується доводів апелянта про скасування запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту стосовно ОСОБА_3 у зв'язку з закінченням 3-х місячного строку
тримання його під вартою, то вони також
є безпідставними, оскільки конкретних
мотивів скасування зазначеного запобіжного заходу апелянтом в апеляції не
викладено. А з матеріалів кримінальної справи вбачається, що постановою суду від 4.06.2007 року строк
тримання ОСОБА_3 під вартою продовжений до 3 місяців (а.с. 123),
який згідно ст. 156 КПК України закінчився в день надходження
кримінальної справи до Ленінського районного суду м. Миколаєва 4.07.2007 року (а.с. 166). А тому вимоги ст.
156 КПК України щодо закінчення строку тримання ОСОБА_3 під ватрою
органами досудового слідства не порушені.

Керуючись ст. ст.
365, 366 КПК України колегія суддів,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
захисника ОСОБА_1
залишити без задоволення, а постанову
Ленінського районного суду м. Миколаєва
від 12 липня 2007 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - без зміни.