Ухвала іменем україни 04 листопада 2014
року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Животова Г. О.,

суддів: Сахна Р. І.,
Єлфімова О. В.,

за участю

прокурора Лисого С. Л.,

виправданого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянула в судовому засіданні
кримінальну справу за касаційними
скаргами прокурора та потерпілих
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу
Апеляційного суду Херсонської області
від 06 травня 2014 року.

Вироком Бериславського районного суду
Херсонської області від

29 січня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, такого, що судимості не має,

засуджено за ч. 3 ст. 368 КК (в редакції
статті, яка діяла на момент вчинення
злочину, до внесення змін Законом
України від 18 квітня 2013 року № 221-VII) до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 5 років 6 місяців із позбавленням
права займати посади в органах
державної влади та місцевого
самоврядування, державних та
комунальних підприємствах, установах
та організаціях, пов'язаних із
виконанням організаційно розпорядчих
та адміністративно-господарських
функцій на строк 3 роки та із
конфіскацією майна яке є його
власністю. На підставі ст. 54 КК ОСОБА_1
позбавлено 14 рангу 7 категорії
державного службовця.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним і
засуджено за те, що він, обіймаючи
посаду старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Бериславського районного управління
юстиції у Херсонській області, будучи
службовою особою, представником влади
умисно, використовуючи своє службове
становище та владні повноваження із
корисливих мотивів, всупереч інтересам
служби, 03 травня 2012 року приблизно о 13.30
год. у своєму робочому кабінеті відділу
державної виконавчої служби
Бериславського районного управління
юстиції по

вул. Леніна, 224 у м. Бериславі за
невиконання службових обов'язків щодо
стягнення виконавчого збору,
передбаченого ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» та невиконання
щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 примусових
виконавчих дій щодо виконання рішення
суду про стягнення заборгованості на
користь ПАТ КБ «Правекс-банк», одержав
від ОСОБА_3 хабар у розмірі 6 200 грн.

В результаті розгляду справи
апеляційний суд дійшов висновку, що в
діях ОСОБА_1 відсутній склад злочину
передбачений ч. 3 ст. 368 КК, а тому вирок
місцевого суду щодо ОСОБА_1 скасував, а
кримінальну справу закрив на підставі
п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК 1960 року.

У касаційній скарзі потерпілі ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, посилаючись на істотне
порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
просять ухвалу апеляційного суду
скасувати, а вирок місцевого суду щодо
ОСОБА_1 залишити без зміни.
Обґрунтовуючи свої вимоги, потерпілі
вказують на те що, апеляційний суд,
закриваючи кримінальну справу щодо
ОСОБА_1 своє рішення належним чином не
мотивував, наявним в матеріалах
кримінальної справи доказам, які
знайшли своє підтвердження під час
розгляду справи в місцевому суді,
оцінки не дав та не зазначив підстав з
яких він відкинув докази, які орган
досудового слідства та місцевий суд
поклали в основу обвинувачення та
вироку відповідно.

У касаційній скарзі прокурор,
посилаючись на істотні порушення вимог
кримінального-процесуального закону
та неправильне застосування
кримінального закону, просить ухвалу
апеляційного суду скасувати, а справу
направити на новий апеляційний
розгляд. Обґрунтовуючи свої вимоги,
прокурор вказує на те, що апеляційний
суд всупереч вимогам статей 358, 362 КПК 1960
у своєму рішенні докладних мотивів
прийнятого рішення не виклав. На думку
прокурора, апеляційний суд, не
досліджуючи основні докази у справі,
які суд першої інстанції поклав у
основу обвинувального вироку, дійшов
передчасного висновку про відсутність
в діях ОСОБА_1 складу злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 368 КК. На
переконання прокурора, матеріали
кримінальної справи містять достатньо
доказів на підтвердження винуватості
ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного
злочину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який касаційні скарги
підтримав і вважав, що ухвалу
апеляційного суду постановлено з
істотним порушенням вимог
кримінально-процесуального закону,
думку захисника ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які
кожен окремо просили ухвалу
апеляційного суду залишити без зміни, а
касаційні скарги - без задоволення,
перевіривши та дослідивши матеріали
кримінальної справи і обговоривши
доводи, наведені у скаргах, колегія
суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається зі змісту ухвали
апеляційного суду, цей суд в результаті
розгляду справи дійшов висновку, що
ОСОБА_1 не мав умислу на отримання
хабара. На переконання апеляційного
суду ОСОБА_1 вчинив зловживання
службовим становищем, однак за
відсутності істотної шкоди, заподіяної
внаслідок дій, склад злочину,
передбачений ч. 1 ст. 364 КК в діях ОСОБА_1
також відсутній.

В основу свого висновку про
необхідність виправдання ОСОБА_1 за ч. 3
ст. 368 КК апеляційний суд поклав
показання останнього про те, що він
отримав від ОСОБА_3 6 200 грн не в якості
хабара, а як частину виконавчого збору,
про що склав акт, який виготовив 28
квітня 2012 року, однак станом на 03 травня
2012 року цей акт перебував на
затвердженні у начальника виконавчої
служби. Отримані гроші ОСОБА_5 мав намір
на наступний день покласти на рахунок
банку.

Проте вказані обставини не
відповідають обставинам, визнаним
доведеними судом першої інстанції та
викладеним у вироку щодо ОСОБА_5

Як убачається зі змісту ухвали
апеляційного суду, пославшись на
конкретні матеріали справи,
апеляційний суд фактично дав іншу
оцінку наявним у справі доказам, ніж та,
яку дав суд першої інстанції. Це
суперечить принципу безпосередності
дослідження доказів та вимогам п. 8 ч. 1
ст. 377 КПК 1960 року, відповідно до яких в
ухвалі апеляційного суду має
зазначатись аналіз доказів,
досліджених під час повного або
часткового судового слідства,
проведеного апеляційним судом,
оскільки згідно з матеріалами справи
під час її розгляду в апеляційному
порядку цей суд основні докази у
справі, які суд першої інстанції поклав
в основу обвинувального вироку, не
досліджував.

За таких обставин ухвала апеляційного
суду в цій справі підлягає скасуванню,
а справа - направленню на новий
апеляційний розгляд, під час якого
апеляційному суду необхідно
розглянути її з дотриманням вимог
закону та постановити законне і
обґрунтоване рішення.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 394-396 КПК

1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI
Перехідних положень КПК 2012 року,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокурора та
потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської
області від 06 травня

2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу
направити на новий апеляційний
розгляд.

Судді:

Г. О. Животов Р. І. Сахно О. В. Єлфімов