Справа №
у І інстанції Ільченко О.І
Категорія - ч. 1 ст. 382 КК Доповідач
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2008 року
колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Чернігівської області в складі:

Головуючого - судді
Щербакова О.С.

суддів
Акуленко С.О., Мельниченка Ю.В.

з участю прокурора Щербака О.В.

адвоката ОСОБА_1

обвинуваченого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляцією помічника Прилуцького міжрайонного прокурора Луценко М.В.
на постанову Прилуцького міськрайонного
суду від 20 серпня 2008 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою кримінальна справа по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з середньою-технічною освітою, одруженого, пенсіонера,
інваліда ІІІ групи, голову об'єднання Союзу організацій івалідів України, раніше
не судимого,

у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, направлена на
додаткове розслідування.

Органами досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що працюючи
директором підприємства „Оптиміст” Прилуцького міськрайонного об'єднання Союзу організацій івалідів
України, будучи наділеним організаційно-розпорядчими та
адміністративно-господрськими повноваженнями, незважаючи на рішення
Господарського суду Чернігівської області від 01.07.2003 року, Київського
апеляційного господарського суду від 12.11.2003 року та наказу Господарського
суду Чернігівської області про примусове виконання рішення суду про зобов'язання підприємство „Оптиміст” повернути Прилуцькій міській раді зайняті
земельні ділянки площею 1445 кв.м. по вул. Київській та площею 334 кв.м. по вул. Ярмарковій у м. Прилуки Чернігівської
області та звільнити вказані земельні ділянки від самовільно розміщених споруд,
з корисних мотивів, умисно і в категоричній формі відмовився у добровільному
порядку виконувати вищевказані рішення суду, що набрали законної сили. Таке
небажання виявилось у пасивності ОСОБА_2 щодо вирішення питання про способи
виконання рішення суду, у безпідставних оскарженнях дій державних виконавців.
Навпаки ОСОБА_2 не повідомив осіб, які торгували на ринку, про рішення суду
щодо звільнення земельних ділянок і про припинення діяльності ринку. Він не
вжив заходів щодо укладення договору оренди території підприємства „Оптиміст” з
підпрємцем ОСОБА_2 в якому при надходженні додаткових коштів, забезпечило б
фінансову можливість виконання судового рішення, маючи за період з 20.11.2003
року по 18.08.2005 року вільних коштів в сумі 234970,42 грн., які не спямував
на виконання судового рішення , а використав їх на придбання техніки для
підпрємства „Оптиміст”, для надання правової допомоги ПП Єрілову В.Є. та
пожертвування РГО Наша Україна. Також продовжував укладати договори оренди
торгових лотків, що належали йому як підпрємцю та були розташовані на спірній
території з іншими приватними підприємцями, отримуючи при цьому особисті
прибутки.

Таким чином, ОСОБА_2 будучи керівникои підприємства „Оптиміст” і маючи реальну можливість
виконати рішення суду, при відвідуванні Прилуцької ДВС, під приводоми
оскарження судового рішення та дій держвиконавців, відмовився звільнити земельні
ділянки від самовільно розміщених споруд і навпаки продовжував організацію
роботи підприємства „Оптиміст” на спірних земельних ділянках, чим перешкоджав
виконанню судового рішення.

Розглядаючи справу в судовому засіданні, суд дійшов висновку про необхідність
повернення її для додаткового розслідування з мотивів неповноти досудового
слідства, оскільки недостатньо повно досліджені обставини, що відносяться до
події злочину, і неповнота не може бути усунута в ході судового слідства, а саме: не дотримані вимоги
ст. ст. 374, 399 КПК України про обов'язкове виконання вказівок Апеляційного суду Чернігівської області та Верховного Суду України.

Не погоджуючись з постановою суду, помічник прокурора подав апеляцію, в
якій просить скасувати постанову суду про направлення справи на додаткове
розслідування, а справу направити на новий судовий розгляд, оскільки вважає,
якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час
судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого,
свідків, виклику і допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних
експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку,
передбаченому в ст. 315-1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій, а
також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних
прав учасників процесу. Таким чином, направлення справи на додаткове
розслідування є неприпустимим.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, просив постанову
суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, пояснення ОСОБА_2
та його адвоката, які вважали, що призначати дану кримінальну справу до
судового розгляду неможливо оскільки не виконані вказівки апеляційного суду та
Верховного Суду України, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що
апеляція підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 КПК України суд при попередньому розгляді справи
може повернути її на додаткове розслідування лише в тому разі, коли під час
порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені
такі порушення вимог КПК, без усунення яких справа не може бути призначена до
судового розгляду.

Суд постановляючи рішення про
направлення справи на додаткове розслідування, виходив із того, що вказівки
Верховного Суду України та апеляційного суду Чернігівської області є
обов'язковими для органів дізнання, досудового слідства та суду. Однак на думку
суду ці вказівки в повному обсязі не виконані.

Крім цього, суд вказав, що
замість проведення бухгалтерської експертизи або ж призначення документальної
ревізії орган досудового слідства обмежився
лише довідкою - аналізом позапланової документальної перевірки
дотримання вимог податкового законодавства підприємства „Оптиміст”, проведеної
завідувачем сектору внутрішнього аудиту управління податкового контролю
юридичних осіб Прилуцької ОДПІ.

Такий висновок суду, на думку
колегії суддів, не ґрунтується на вимогах закону, зроблений без врахування
конкретних обставин справи і є передчасним.

Вдаючись до оцінки доказів,
зокрема довідці - аналізу, суд вийшов за межі наданих йому на цій стадії
судочинства повноважень, оскільки він це міг зробити лише за результатами
судового слідства.

Таким чином, таке рішення
суду, про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, не можна
визнати обґрунтованим, оскільки наведені в постанові підстави не є тими
порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, без усунення яких справа
не може бути призначена до судового розгляду та наявність яких тягне безумовне повернення
її на додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду (ч. 1 ст. 246
КПК)

Крім того, як зазначено в
Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року „Про практику
застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних
справ на додаткове розслідування” - повернення справи на додаткове
розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді коли неповнота
або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому
засіданні. Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під
час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного,
потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи
повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у
порядку, передбаченому ст. 315-1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій,
а також шляхом поновлення порушених прав під час розслідування справи
процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може
відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суду першої інстанції
належало розпочати розгляд цієї справи в судовому засіданні, перевірити всі
зібрані в ній докази і залежно від установленого вирішити питання про
відповідальність.

Отже, висновок суду про те, що справу необхідно повернути для додаткового
розслідування, є таким, що суперечить вимогам закону, тому його постанова
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 367, 377 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію помічника
Прилуцького міжрайонного прокурора задовольнити.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду від 20 серпня 2008 року про направлення
кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 на додаткове розслідування
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому
складі суддів.

С У Д Д І:

С.О. Акуленко О.С.
Щербаков Ю.В. Мельниченко