Справа № 11-542/11 Головуючий у І інстанції Луговець О.А.
Категорія - Доповідач Григорєва В. Ф.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів - Баглая І.П., Козака В.І.

з участю прокурора - Левченка А.В.

засудженого - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2. на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 08 червня 2011 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець с. Смоляж Борзнянського району Чернігівської області, вул. Шевченка, 50, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодружений, непрацюючий, раніше судимий:

- 23 жовтня 2008 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 17 грудня 2010 року з місць позбавлення волі умовно-достроково на 10 місяців 15 днів, -

- засуджений за ст. 186 ч. 3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

- за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі.

Згідно зі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено засудженому ОСОБА_2 покарання у вигляді 4 років 9 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2008 року і остаточно визначено засудженому ОСОБА_2 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 291 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500 грн. - моральної шкоди, заподіяної злочином.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 на користь держави за проведення судово-товарознавчих дослідження та експертизи судові витрати в сумі 333 грн.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 81 КПК України.

Як встановив суд, ОСОБА_218 січня 2011 року, близько 19-00 години, прибув до господарства мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, де шляхом відкриття вхідних дверей, проник до житлового будинку останнього, звідки повторно відкрито викрав мобільний телефон «Нокіа 3230» вартістю 280 грн. з карткою оператора мобільного зв'язку «Утел» вартістю 50 грн., на рахунку якої знаходилось 43 грн., мобільний телефон «Нокіа 6600» вартістю 274,50 грн. з карткою оператора мобільного зв'язку «МТС» вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходилось 40 грн., мобільний телефон «Сіменс С75» вартістю 150 грн. з карткою оператора мобільного зв'язку «Київстар» вартістю 30 грн., на рахунку якої знаходилось 30 грн., дві картки оператора мобільного зв'язку «Утел» загальною вартістю 100 грн., картку оператора мобільного зв'язку «Лайф» вартістю 15 грн. та картку оператора мобільного зв'язку «Київстар» вартістю 30 грн., а всього майна на загальну суму 1057,50 грн. Після відкритого викрадення вищевказаних речей ОСОБА_2, намагаючись звільнитися від затримання потерпілим ОСОБА_4 та покинути місце скоєного злочину (житловий будинок ОСОБА_4М.), з метою залишення при собі викраденого майна, тримав вхідні двері будинку поки ОСОБА_4 не відпустив двері та пішов з будинку. Після цього, ОСОБА_2 з викраденим майном залишив будинок ОСОБА_4, заподіявши йому матеріальну шкоду на суму 1057,50 грн.

Крім цього, ОСОБА_2 13 лютого 2011 року, близько 23-00 години, перебуваючи на вул. П. Куліша поблизу гімназії ім. П. Куліша м. Борзна Чернігівської області, підійшов до ОСОБА_3 та повторно відкрито вихопив (викрав) з її рук жіночу сумку із шкірозамінника вартістю 91 грн., в якій знаходилися жіночий гаманець із шкірозамінника вартістю 28 грн., гроші в сумі 117 грн., банка кави „Московська 50 г вартістю 13 грн., медична книжка вартістю 3 грн., дві паперові ламіновані іконки вартістю 4 грн., гігієнічна помада вартістю 8 грн., дві туші для вій загальною вартістю 50 грн., два тюбики блиску для губ загальною вартістю 54 грн., набір тіней вартістю 14 грн., пудра вартістю 20 грн., гребінець вартістю 15 грн., заколка вартістю 13 грн. та туалетна вода «Ейвон» 30 мл вартістю 75 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 505 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій просить переглянути справу у його присутності та присутності свідків і потерпілих. Вважає, що показання свідка ОСОБА_5 в судовому засіданні не збігалися з показаннями, які вона давала на досудовому слідстві, а свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 взагалі не зявились у судове засідання.. Вказує, що не було проведено достатню кількість експертиз, які б вказували, що злочин вчинено саме ним.

В доповненнях до апеляції засуджений ОСОБА_2 просить справу направити на додаткове розслідування до другого райвідділу міліції, оскільки під час досудового слідства працівники міліції змушували підписувати неправдиві показання, не брали до уваги його звернення, прохання, чим порушували його права. Його бабуся ОСОБА_8 потрапила до лікарні, бо була без постійного догляду, тому просить на час проведення додаткового розслідування змінити запобіжний захід на підписку про невиїзд для догляду за останньою. Також витребувати із Черкаської ВК-:62 на нього характеристику і приєднати до матеріалів справи, оскільки за зразкову поведінку він був умовно достроково звільнений з місць позбавлення волі.

Заслухавши доповідача по справі, пояснення засуджєеного ОСОБА_2, який просив задовольнити його апеляцію та доповнення до апеляції з указаних у них підстав, вирок суду скасувати, а справу направити на додаткове розслідування, думку прокурора, який просив апеляцію засудженого залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, оскільки він обгрунтований, перевіривши матеріали справи та доводи, наведені у апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_2підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного у вироку діянь за обставин, встановлених судом, ґрунтується на допустимих і достатніх, ретельно досліджених в судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд дав належну юридичну оцінку за ст. 186 ч.2 КК України.

Як видно з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_2 у судовому засіданні районного суду, так і в апеляційному суді не визнав себе винним у предявленому йому обвинуваченні.

Зі змісту його показань в судовому засіданні вбачається, що 18 січня 2011 року, близько 19-00 години, він приходив у господарство ОСОБА_4, так як сюди привели сліди від викраденого в нього велосипеда. Він переліз через хвіртку, підійшов до будинку, постукав у двері, але йому ніхто не відповів, хоча в кімнаті горіло світло. У сараї він побачив свій велосипед, забрав його і хотів залишити подвір'я ОСОБА_4, але останній в цей час вийшов з будинку і між ними виникла невелика сутичка. Він з пошкодженим велосипедом пішов з господарства ОСОБА_4 А.М. На вулиці знайшов мобільний телефон марки «Сіменс» і забрав з собою, а вранці - наступного дня вказаний телефон він повернув ОСОБА_4 Він стверджує, що всередину будинку ОСОБА_4 не заходив і мобільних телефонів не викрадав. Раніше один раз він був вдома у ОСОБА_4 Також 13 лютого 2011 року, близько 23-00 години, він ОСОБА_3 не грабував, а її візитні, дисконтні, пенсійну картки та банку кави знайшов біля мосту через р. Борзенка, коли повертався додому. Із цими речами він пішов до господарства ОСОБА_6 та ОСОБА_7, де дав останній власні кошти в сумі 100 грн. для придбання спиртного. Визнання своєї вини в ході досудового слідства він пояснив застосуванням до нього фізичного та психологічного насильства з боку працівників Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області, але з цього приводу не скаржився.

Проте, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні зазначених злочинів підтверджується доказами у справі.

Показаннями потерпілого ОСОБА_4 підтверджується, що 18 січня 2011 року, близько 19-00 години, до нього в будинок проник ОСОБА_2, який раніше вже бував у нього в гостях. Повернувшись до будинку, він не зміг зайти всередину, так як двері були зачинені й хтось їх тримав. Застосувавши певні зусилля, він відкрив двері на половину і в будинку побачив ОСОБА_2, і через деякий час виявив пропажу трьох мобільних телефонів. Вийшовши за ОСОБА_2 для повернення своїх телефонів з будинку, побачив, як ОСОБА_2 розбив сокирою ліхтар біля гаража, кинув у його сторону сокиру, взяв підвішений до стелі сараю велосипед, який невідомо звідки опинився в його господарстві, та втік. Потім він знайшов два мобільних телефони «Нокіа» в своєму господарстві: один біля хвіртки, а другий - на даху навісу та повідомив про ці обставини Борзнянський РВ УМВС України в Чернігівській області, а наступного дня ОСОБА_2 приніс йому додому мобільний телефон «Сіменс».

Показаннями потерпілої ОСОБА_3 в судовому засіданні підтверджується, що 13 лютого 2010 року, близько 23-00 години, на неї на вул. П. Куліша м. Борзни поблизу гімназії ззаду підбіг чоловік, як пізніше дізналась ОСОБА_2 та вирвав з рук сумку і почав втікати в сторону мосту на р. Борзенка. У викраденій сумці знаходилися гаманець з 117 грн., візитні та дисконтні картки, пенсійна картка на ім'я ОСОБА_9, дві церковні іконки, банка кави, предмети жіночої косметики, медична книжка, а всього їй заподіяна. матеріальна шкода на загальну суму 505 грн. Про ці обставини вона відразу повідомила свого чоловіка ОСОБА_10 та Борзнянський РВ УМВС, з якими прослідкували шлях ОСОБА_2 до мосту через р. Борзенка. З впевненістю стверджувала, що її пограбування здійснив саме ОСОБА_2, якого вона впізнала по голосу та обличчю.

Показаннями свідка ОСОБА_10 підтверджується, що 13 лютого 2011 року, близько 23-00 години,. йому зателефонувала дружина ОСОБА_3 і повідомила, що її поблизу гімназії на вул. П. Куліша м. Борзни пограбував невідомий чоловік, викравши сумку з речами. Він прибув на місце події. Разом з працівниками міліції по слідах цього чоловіка на снігу прийшли до мосту через р. Борзенка, де виявили рештки продуктів, які його дружина в сумці несла додому. Потім ті ж самі відбитки слідів привели до одного з господарств по 1-му провул. О. Десняка м. Борзни. Зайшовши з працівниками міліції в даний будинок, побачили ОСОБА_2 та на столі банку кави, яка належала його дружині. ОСОБА_2 вів себе агресивно, заперечував свою причетність до пограбування дружини, хоча в нього працівники міліції знайшли візитні, дисконтні та пенсійну картки, які були в сумці дружини, а також намагався порвати та викинути гроші.

Показаннями свідка ОСОБА_5 підтверджується, що 19 січня 2011 року вона бачила у ОСОБА_2 телефон «Сіменс» сіро-чорного кольору, якого до цього в нього не було.

Оголошеними в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, даних ними в ході досудового слідства, підтверджується, що 13 лютого 2011 року, близько 23-00 години, до них додому прийшов ОСОБА_2, принісши з собою банку кави «Московська» і дав купюру номіналом 100 грн. для придбання спиртного. Через деякий час прибули працівники міліції і повідомили, що ОСОБА_2 підозрюється у пограбуванні жінки, при цьому у ОСОБА_2 були вилучені візитні, дисконтні та пенсійна картки, що належали тій жінці (а.с.53, 54)

Також винність ОСОБА_2 підтверджується наступними доказами у справі.

Протоколом огляду місця події від 21 січня 2011 року, яким підтверджується, що в господарстві ОСОБА_4 на гаражі виявлений розбитий ліхтар, а біля веранди в снігу лежала сокира (а.с.14-18).

Протоколом огляду місця події від 14 лютого 2011 року, яким підтверджується, що на вул. П. Куліша м. Борзна Чернігівської області, що поблизу гімназії, маються відбитки чоловічих та жіночих слідів, жіночі сліди обриваються, а чоловічі ведуть під міст на р. Борзенка, а потім до господарства №11 по 1-му провул. ОСОБА_11, де було виявлено та вилучено викрадені ОСОБА_2 у потерпілої ОСОБА_3 речі (а.с. 19-20).

.

Протоколом виїмки від 16 березня 2011 року, яким підтверджується, що в мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4,1-й провул ОСОБА_11 ОСОБА_7 були вилучені речі: гаманець, дисконтна картка, іконки, викрадені ОСОБА_2 у ОСОБА_3 та залишені в її господарстві (а.с.70).

Протоколом огляду, виявлення та вилучення від 21 січня 2011 року, з якого вбачається, що в господарстві ОСОБА_4 було виявлено мобільні телефони «Нокіа 3230», «Нокіа 6600», «Сіменс С75» з картками операторів мобільного зв'язку і як підтвердив ОСОБА_4, дані речі були викрадені з його будинку у вечірній час 18 січня 2011 року ОСОБА_2 та в подальшому повернуті (а.с.30).

Протоколом огляду, виявлення та вилучення від 14 лютого 2011 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_2 було виявлено та вилучено частину речей, які були викрадені ним у ОСОБА_3 (візитні та дисконтні картки, пенсійна картка ПАТ «ОСОБА_12 ОСОБА_9» на ім'я ОСОБА_9М.), (а.с.ЗЗ).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 08 квітня 2011 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 в присутності понятих добровільно розказував і показував про обставини вчинення ним злочину - викрадення майна з будинку ОСОБА_4 (а.с.64-68)

.

Висновками судово-товарознавчих експертиз №717к від ЗО березня 2011 року та від 07 квітня 2011року, з яких вбачається, що вартість викрадених ОСОБА_2 речей становить:: мобільного телефону «Нокіа 3230» - 280 грн., мобільного телефону «Нокіа 6600» - 274,50 грн., мобільного телефону «Сіменс С75» - 150 грн., жіночої сумки з шкірозамінника - 91 грн., жіночого гаманця з шкірозамінника - 28 грн. (а.с.76-77, 82-83), а також довідками про вартість відкритого викрадення майна.

З урахуванням наведених доказів у справі, колегія суддів вважає, що показання потерпілих повністю узгоджуються з показаннями вказаних свідків та з наведеними матеріалами справи й повністю підтверджують винність ОСОБА_2 у вчиненні злочинів.

Таким чином, виходячи із сукупності досліджених судом доказів та обєктивності їх оцінки у вироку, колегія суддів дійшла однозначного висновку, що фактичні обставини справи вчиненого засудженим ОСОБА_2 діяння у справі, встановлені правильно та вірно кваліфіковані його дії за ч.2 ст.186 КК України, як умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна потерпілої ОСОБА_3, вчинені повторно.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що фактичні обставини вчиненого засудженим ОСОБА_2 діяння по епізоду за 18 січня 2011 року, судом встановлені правильно, але діям засудженого дана невірно юридична оцінка, кваліфікувавши їх за ч.3 ст.186 КК України, як умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна - трьох мобільних телефонів, вчинене повторно та з проникненням у житло.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, потерпілий ОСОБА_4 побачив у своєму будинку ОСОБА_2, якого спочатку впізнав по голосу. Коли двері відкрив на половину, то в руках засудженого побачив сокиру, тому в будинок побоявся заходити, а сказав, що піде від будинку. Через деякий час він зайшов у будинок, але там нікого не було, Після чого, він виявив, що з кімнати зникли три мобільні телефони. Він вийшов на вулицю і побачив, що із-за рогу будинку вибіг ОСОБА_2 із сокирою у бік гаражу. Біля гаражу ОСОБА_2 розбив плафон з лампочкою.

Відповідно до постанови начальника СВ Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області про відмову у порушенні кримінальної справи від 09 квітня 2011 року вбачається, що досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_2 під час викрадення мобільних телефонів не застосовував до потерпілого ОСОБА_4 фізичного та психічного насильства. Хоча у руках ОСОБА_2 і знаходилась сокира, він її відносно ОСОБА_4 не застосовував та не погрожував її застосуванням. ОСОБА_2 пояснив, що сокиру взяв для самозахисту та збити замок на вхідній хвіртці у господарстві ОСОБА_4 Останній підтвердив ці обставини (а.с. 113 115 ).

Таким чином, виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_2 за цим епізодом необхідно перекваліфікувати з ч.3 ст.186 КК України на ч.3 ст.185 КК України, як умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна - трьох мобільних телефонів, вчинені повторно та з проникненням у житло.

Доводи засудженого про те, що показання свідка ОСОБА_5 в судовому засіданні неоднозначні з показаннями, які вона давала на досудовому слідстві, не заслуговують на увагу, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами у справі. Хоча свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не зявились у судове засідання, їх показання були оголошені в судовому засіданні і суд дав їм належну оцінку. Доводи засудженого про те, що не було проведено достатньої кількості експертиз по справі, безпідставні, колегія суддів вважає, що органами досудового слідства проведені необхідні експертизи по справі.

Твердження засудженого про те, що в ході досудового слідства працівники мілдіції змушували підписувати неправдиві показання, не брали до уваги його звернення, прохання, безпідставні, оскільки з цього питання проводилась перевіркаі винесена постанова слідчим прокуратури Борзнянського району від 03 червня 2011 року, якою в порушенні кримінальної справи щодо працівників Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області за ст.ст. 127, 365 КК України відмовлено за відсутністю події даних злочинів (а.с.188). Також підстав для зміни запобіжного заходу на підписку про невиїзд немає. Колегія суддів вважає, що немає необхідності на даний час витребовувати із Черкаської ВК-:62 на засудженого характеристику і приєднати до матеріалів справи, оскільки ця характеристика уже врахована і за зразкову поведінку він був умовно достроково звільнений з місць позбавлення волі.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання засудженому ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що суд прийняв до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, які законом віднесені до тяжких, особу винного, який негативно характеризується за місцем проживання, злочини скоїв в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попередній злочин, правильно дійшов висновку про необхідність призначити покарання у виді позбавлення волі, так як виправлення і перевиховання засудженого можливе тільки в умовах ізолювання від суспільства. У звязку з перекваліфікацією дій засудженого, вирок суду підлягає зміні.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуте покарання. Таким чином, остаточне покарання засудженому необхідно визначити за правилами ч.1 ст 71 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 вирішено судом у відповідності до чинного законодавства, розгляд його проведено повно, всебічно, з урахуванням наданих доказів для його задоволення, а розмір відшкодування моральної шкоди визначено відповідно до завданих позивачу душевних страждань.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства, що б потягло за собою безумовне скасування вироку та направлення справи на додаткове розслідування, колегією суддів по справі не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 379 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково..

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 08 червня 2011 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_2 з ч.3 ст.186 КК України на ч.3 ст.185 КК України і вважати його засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Вважати ОСОБА_2 засудженим за ч.2 ст. 186 КК України до покарання призначеного судом.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, і остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2008 року у виді 1 місяця позбавлення волі і остаточно визначити покарання ОСОБА_2 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

В решті вирок залишити без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_1 ОСОБА_14