Ухвала

іменем україни

18 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_10
суддів ОСОБА_11. та ОСОБА_12,
за участю прокурора засудженого ОСОБА_13, ОСОБА_5,
розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою заступника прокурора Львівської області на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 1 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком, що в апеляційному порядку не переглядався,

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, такий, що судимості

не мав,

засуджений за:

- частиною 1 статті 364 КК України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на 2 роки;

- частиною 2 статті 366 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на 2 роки 6 місяців, штрафом у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 4250 грн;

- частиною 2 статті 367 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на 3 роки, штрафом у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 грн.

На підставі статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на 3 роки, штрафом у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 грн.

Відповідно до пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 8 квітня 2014 року ОСОБА_5 звільнений від відбування призначеного покарання як особу, не позбавлену батьківських прав щодо дітей, яким не виповнилося 18 років.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_5, перебуваючи на посаді директора Яворівського ДЛГП «Галсільліс» на підставі наказу №6-д від 19 квітня 2012 року та наділеним організаційно-розпорядчими обов'язками, як службова особа, умисно, з корисливих мотивів та в інших особистих інтересах, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, в період часу 18-19 квітня 2012 року без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів розпорядився та керував вчиненням безбілетної порубки дерев породи - сосна в кВ.20, які були зрубані в кількості 34 дерев, загальною кубомасою 34,30 м.куб, чим спричинив Яровірському ДЛГП «Галсільліс» істотну шкоду у сумі 122148 грн 92 коп.

Крім того, ОСОБА_5, перебуваючи на посаді заступника директора Яворівського ДЛГП «Галсільліс», будучи службовою особою та наділеним організаційно-розпорядчими обов'язками, в період часу з 10 по 14 квітня 2012 року шляхом зловживання службовим становищем, з метою заволодіння деревиною, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище та можливості у зв`язку з характером виконуваної роботи, провів в кварталі 20, виділу 7 Немирівського лісництва Яворівського ДЛГП «Галсільліс» відвід ділянки для суцільної рубки дерев, що біля прикордонної застави с. Салаші Яворівського району Львівської області, і умисно вніс завідомо неправдиві дані у відомість переліку дерев та матеріально-грошову відомість та занизив кількість на 129 дерев, загальною ліквідною масою 85 кубічних метрів, призначених в суцільну рубку, чим умисно створив умови для незаконної рубки зазначеної кількості дерев та заволодіння ними шляхом зловживання службовим становищем.

7 травня 2012 року ОСОБА_5, реалізовуючи злочинний намір, надавши недостовірні відомості щодо наявності кількості дерев в кварталі 20, виділу 7 Немирівського лісництва, які підлягали суцільній рубці, з метою створення видимості законності рубки визначених ним, для заволодіння шляхом зловживання службовим становищем, 129 деревами у зазначеному виділі, оформив лісорубний квиток від 7 травня 2012 року за №313339, яким дозволялось лісосічна суцільна рубка 784 дерев у кварталі 20, виділу 7, площею 2,3 га, загальною ліквідною масою 640 м куб, хоча фактично на зазначеному ним було визначено для суцільної рубки та реалізації 913 дерев, ліквідною масою 725 куб м, що на 129 дерев та на 85 куб м більше, чим було дозволено для рубки у відповідності з лісорубним квитком.

ОСОБА_5 розпорядився та керував вчиненням, підпорядкованими йому робочими, порубки дерев у кварталі 20, виділу 7, Немирівського лісництва Яворівського ДЛГП «Галсільліс» і станом на 23 липня 2012 року було зрубано 417 дерев.

Однак, 23 липня 2012 року інспекторами Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства Яворівського ДЛГП «Галсільліс» було проведено перевірку та виявлено, що в кварталі 20, виділу 7, Немирівського лісництва, на якому проводилась суцільна вирубка дерев, було 913 дерев загальною масою 725 куб м, що на 129 дерев загальною масою 85 куб м більше, ніж було дозволено для рубки у відповідності з лісорубним квитком, про що інспекторами було складено акт №99 від 23 липня 2012 року перевірки відводу ділянки, призначеної в суцільно лісосічну рубку головного користування 2012 року у Немирівському лісництві Яворівського ДЛГП «Галсільліс».

Внаслідок чого, ОСОБА_5 свій умисел, направлений на заволодіння шляхом зловживання службовим становищем, 129 деревами загальною масою 85 куб м на суму 439131 грн 21 коп, що є особливо великим розміром, не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_5 за пред'явленим обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 5 статті 191 КК України, судом перекваліфіковані на частину 2 статті 357 КК України, як вчинення службової недбалості, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

Також, ОСОБА_5, перебуваючи на посаді заступника директора Яворівського ДЛГП «Галсільліс», будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими обов'язками, використовуючи можливості у звязку з характером виконуваної роботи, 7 травня 2012 року вчинив службове підроблення.

Так, ОСОБА_5 з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище та можливості у звязку з характером виконуваної роботи, провів в кварталі 20, виділу 7, Немирівського лісництва Яворівського ДЛГП «Галсільліс» відвід ділянки для суцільної рубки дерев, що біля прикордонної застави с. Селаша Яворівського району Львівської області, і умисно вніс завідомо неправдиві відомості в офіційні документи, зокрема у відомість переліку дерев про що в кварталі 20, виділу 7, Немирівського лісництва на площі 2,3 га знаходиться та підлягає суцільній вирубці 784 дерева, хоча фактично у зазначеному кварталі 20, виділу 7, Немирівського лісництва знаходилось та підлягало суцільній вирубці 913 дерев ліквідною масою 725 куб м, чим умисно зменшив загальну кількість на 129 дерев.

Крім цього, ОСОБА_5 провів у кварталі 20, виділу 7, Немирівського лісництва Яворівського ДЛГП «Галсільліс» відвід ділянки для суцільної рубки дерев, що біля прикордонної застави с. Селаша Яворівського району Львівської області, і умисно вніс завідомо неправдиві відомості в офіційні документи, зокрема у відомість матеріально-грошової оцінки лісосіки від 7 травня 2012 року, про те, що в кварталі 20, виділу 7, Немирівського лісництва на площі 2.3 га знаходиться та підлягає суцільній вирубці 784 дерева, хоча фактично у зазначеному кварталі 20, виділу 7, Немирівського лісництвазнаходилось та підлягало суцільній вирубці 913 дерев, ліквідною масою 725 куб м, чим умисно зменшив загальну кількість на 129 дерев.

Вподальшому, ОСОБА_5 7 травня 2012 року вказані відомості переліку дерев та матеріально-грошової оцінки лісосіки із завідомо неправдивими відомостями надав у Рава-Руське лісове господарство, що розташоване по вул. Володимира Великого, 85, в м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області, де на підставі цих завідомо неправдивих відомостей бкув оформлений та виданий йому лісорубний квиток №139 від 7 травня 2012 року, в якому було внесено завідомо неправдиві відомості щодо маси деревини та її загальної вартості.

Однак, 23 липня 2012 року інспекторами Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства Яворівського ДЛГП «Галсільліс» було проведено перевірку та виявлено, що в кварталі 20, виділу 7, Немирівського лісництва, на якому проводилась суцільна вирубка дерев, було 913 дерев загальною масою 725 куб м, що на 129 дерев загальною масою 85 куб м більше, ніж було дозволено для рубки у відповідності з лісорубним квитком, про що інспекторами було складено акт №99 від 23 липня 2012 року перевірки відводу ділянки, призначеної в суцільно лісосічну рубку головного користування 2012 року у Немирівському лісництві Яворівського ДЛГП «Галсільліс».

Внаслідок цього, ОСОБА_5 свій умисел, направлений на заволодіння шляхом зловживання службовим становищем 129 деревами загальною масою 725 куб м на суму 439131 грн 21 коп, що є особливо великим розміром, не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі.

У касаційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати, а матеріали кримінальної справи напарвити на новий судовий розгляд. Посилаєтсья на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано правильної юридичної оцінки наявним у матеріалах кримінальної справи доказам на підтвердження вини засудженого у вчиненні злочину, передбаченому частиною 2 статті 15, частиною 5 статті 191 КК України, що потягло безпідставну перекваліфікацію його дій на частину 2 статті 367 КК України.

На переконання прокурора, суд першої інстанції, перекваліфіковуючи дії засудженого, при формулюванні обвинувачення, визнанного доведеним, у мотивувальній частині виклав пред'явлене останньому обвинувачення органом досудового розслідування за частиною 2 статті 15, частиною 5 статті 191 КК України та не навів мотиви щодо перекваліфікації його дій.

Крім того, прокурор стверджує, що суд першої інстанції не мав підстав для проведення судового розгляду у порядку, передбаченому статтею 299 КПК України за епізодом зловживання засудженим службовим становищем, що завдало істотну шкоду державним інтересам, оскільки він під час досудового і судового слідства змінював своє ставлення до вчинюваних злочинів.

Вказує прокурор і на суперечливі висновки суду першої інстанції щодо кваліфікації за сукупністю діянь, передбачених частиною 2 статті 367 та частиною 2 статті 366 КК України, оскільки службове підроблення характеризується виключно прямим умислом, що виключає не усвідомлення невідповідності дійсності при внесенні відомостей до відомості переліку дерев та у матеріально-грошову відомість.

Також, прокурор зазначає, що Закон про амністію застосовано судом першої інстанції вибірково до окремих злочинів за згодою засудженого, тоді як суд не міг вирішувати таке питання не маючи згоди засудженого з огляду на об`єднання обвинувачень щодо нього в одне провадження за злочини, один з яких є особливо тяжким.

У запереченнях засуджений просить відмовити у задоволенні касаційної скарги прокурора, а при розгляді кримінальної справи врахувати та застосувати строки давності щодо притягення його до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 364 КК України, змінивши вирок суду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, засудженого, який заперечував проти задоволення касаційної скарги та просив вирок суду залишити без зміни, обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 334 КПК України 1960 року мотивувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; обставини, що пом'якшують або обтяжують покарання; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою - підстави для цього.

Однак, таких вимог кримінально-процесуального закону судом першої інстанції не виконано з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_5 органом досудового розслідування пред'явлено обвинувачення, у тому числі, у вчиненні замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем у особливо великих розмірах, тобто злочину, передбачного частиною 2 статті 15, частиною 5 статті 191 КК України.

Вказане обвинувачення судом першої інстанції не підтверджено та дії ОСОБА_5 перекваліфіковані на частину 2 статті 367 КК України.

Однак, судом першої інстанції при формулюванні обвинувачення, яке вважав доведеним, у мотивувальній частині наведено саме пред'явлене органом досудового розслідування обвинувачення за частиною частиною 2 статті 15, частиною 5 статті 191 КК України.

Крім того, висновки щодо необхідності перекваліфікації його дій з вказаної норми кримінального закону на частину 2 статті 367 КК України судом першої інстанції обґрунтовані тим, що вказане обвинувачення не підтвердилося, оскільки судом не встановлено способу заволодіння ним деревиною, не маючи реального доступу до реалізації деревини при заготовлі деревини на закритій території, із спеціальним режимом пропуску та відеоспостереженням.

А на підтвердження таких висновків суд першої інстанції послався на такі докази, як показання засудженого, протокол огляду місця події від 12 жовтня 2012 року, акт Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства лісової інспекції №99 від 23 липня 2012 року, лісорубний квиток №31339 від 7 травня 2012 року, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Тоді як, наведений перелік таких доказів та їх зміст не передбачає будь-які дані, які б вказували на встановлення відсутності способу заволодіння ОСОБА_5 деревиною шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем у особливо великих розмірах.

Таким чином, суд першої інстанції у вироку не сформулював обвинувачення за частиною 2 статті 367 КК України, яке визнав доведним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, його мотивів та форми вини, тобто є нечітким та неконкретним.

Водночас, ОСОБА_5 також пред'являлося обвинувачення, яке визнано судом доведним, у тому, що він склав та видав, як службова особа, завідомо неправдиві офіційні документи, а саме відомість переліку дерев та відомість матеріально-грошової оцінки лісосіки, та вніс до них завідомо неправдиві відомості, що спричинили тяжкі наслідки, тобто вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 366 КК України.

Вказані дії ОСОБА_5 щодо внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, їх складання та видача, що слугувало підставою для оформлення та видачі лісорубного квитка, як слідує з пред'явленого обвинувачення, передували вчиненню злочину, передбаченого частиною 2 сттаті 15, частиною 5 сттаті 191 КК України, що, вподальшому, перекваліфіковано судом на частину 2 статті 367 КК України.

Тобто, судом першої інстанції визнано, що ОСОБА_5 вчинив службове підроблення відомості переліку дерев та відомості матеріально-грошової оцінки лісосіки, що слугувало підставою для оформлення та видачі лісорубного квитка із заниженими даними щодо маси деревини та її загальної вартості, а також службову недбалість щодо проведення вирубки деревини на підставі вказаних офіційних документів. При тому, що неведені дії, у обох випадках, призвели до тяжких наслідків.

Отже, суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_5 за одних і тих же обставин за взаємовиключними нормами кримінального закону з настанням від них одного і того ж наслідку, оскільки один злочин вчиняється з прямим умислом, тоді як інший - виключно з необережності.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів не може впевнено ствердити про законність та обгрунтованість вироку суду першої інстанції, у зв`язку з чим він підлягає безумовному скасуванню.

Що стосується вказівок прокурора на відсутність у суду першої інстанції підстав для проведення судового розгляду по епізоду зловживання ОСОБА_5 службовим становищем, що завдало істотну шкоду державним інтересам, в порядку, передбаченому частиною 3 статті 299 КПК України, при неоспорені ним доведності винуватості у його вчиненні, то колегія суддів визнає їх неспроможними.

Зокрема, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що вказне обвинувачення за частиною 1 статті 364 КК України об'єднувалося судом першої інстанції в одне провадження з обвинуваченням, передбаченим частиною 2 статті 15, частиною 5 статті 191, частиною 2 сттаті 366 КК України.

Вказані обвинувачення відокремлені один від одного за часом та способом, тобто не становлять ідеальної сукупності злочинів. Тоді як, саме визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 364 КК України, та відсутність будь-яких заперечень в учасників судового процесу і слугувало встановленню такого порядку дослідження доказів.

Отже, у конкретному випадку, встановлення судом першої інстанції порядку дослідження доказів окремо за кожний епізод злочинної діяльності не визнається колегію суддів як порушення порядку, передбаченого частиною 3 статті 299 КПК України.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що Закон про амністію поширюється на осіб, засуджених за сукупністю злочинів, якщо жоден із цих злочинів не виключає можливості його застосування, згода на що здобута під час судового розгляду.

Однак, оскільки вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із-за порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильного застосування кримінального закону, що перешкодило постановити законне і обґрунтоване рішення, то правильність застосування Закону про амністію, як про це вказує прокурор, та перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, як про це стверджує засуджений у запереченнях на касаційну скаргу прокурора, підлягають дослідженню під час нового судового розгляду.

Відтак, касаційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та пунктом 15 розділу 11 Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційну скаргу заступника прокурора Львівської області задовольнити частково.

Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 1 серпня 2014 року щодо засудежного ОСОБА_5 сксаувати, а матеріали кримінальної справи направити на новий судовий розгляд.

С у д д і:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_10 ОСОБА_11.ОСОБА_12