У Х В А Л А

іменем України

16 квітня 2008 року
м. Рівне

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської
області у складі

головуючої
судді Міщенко О.А.,

суддів Коробова О.К.,
Збитковської Т.І.,

з участю прокурора Горбань О.В.,

засуджених ОСОБА_1.,
ОСОБА_2.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Рівненського районного суду від 25 січня
2008 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і житель в селі
Злазне Костопільського району Рівненської області , судимий 12 грудня 2006 року
Костопільським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк у три роки, звільнений від покарання
із випробуванням з іспитовим строком в один рік і шість місяців, громадянин
України,

− засуджений
за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України
до позбавлення волі на строк у два роки. На підставі ч.1 ст. 71 КК
України за сукупністю вироків остаточне
покарання призначене виді позбавлення волі на строк у три роки і один місяць.

ОСОБА_2,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_2в селі Яполоть Костопільського
району Рівненської області, житель с.
Дюксин Костопільського району Рівненської області, раніше не судимий,
громадянин України,

− засуджений
за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України
до обмеження волі на строк у два роки. На підставі ст. 75 КК
України від призначеного покарання
звільнений із випробуванням з іспитовим строком у два роки і з покладенням обов'язків повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи чи навчання
та яки до цих органів для періодичної
реєстрації.

ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. вироком визнані винними в тому, що
вони разом з особою, щодо якої
“матеріали” виділені в окреме
провадження, 13 листопада 2007 року біля 21 години 30 хвилин на території
товариства з обмеженою відповідальністю «Одек» в смт. Оржів Рівненського району Рівненської області намагались викрасти (ОСОБА_1.-повторно) 15
фанерних заготовок на суму в 1000 гривень 60 копійок але не змогли довести свої злочинні дії до кінця, оскільки були
виявлені (а ОСОБА_1. - затриманий) працівником охорони.

В апеляції
засудженого ОСОБА_1 (а.с. 162-165) викладене прохання скасувати вирок і
повернути справу на додаткове розслідування. При цьому він посилається на
наявність істотних порушень кримінально-процесуального законодавства та
неповноту досудового та судового слідства. Засуджений стверджує, що були
допущене такі порушення кримінально-процесуального законодавства:

− судове
засідання тривало не більше 20 хвилин, у нього лише запитали прізвище та чи
брав фанеру, і зразу перейшли до
останнього слова;

− процесуальні права і,
зокрема, право на відвід йому не
роз'яснювались;

− суть обвинувачення йому не
була роз'яснена;

− свідки і обвинувачений
(співучасник); ОСОБА_3. в судове засідання не викликались;

− були порушені вимоги ст.
299 КПК України про визначення обсягу
дослідження доказів, його не запитували про згоду не досліджувати докази.

Щодо
неповноти судового слідства - засуджений
вказує на нез'ясування дійсної вартості фанерних заготовок, замах на викрадення
яких йому ставиться в провину. В апеляції він навів свої розрахунки на
доведення помилковості довідки, котра покладена
досудовим слідством в обґрунтування вартості предметів, на які вчинявся
замах на викрадення. Він стверджує, що ця фанера була списана як брак, і її
вартість не перевищує 500 гривень.

Засуджений
ОСОБА_2. , який звільнений від покарання, вирок не оскаржував.

У засіданні
апеляційного суду висловив прохання про пом'якшення вироку.

В судовому
засіданні засуджений апеляцію підтримав і настоював на доводах, викладених в
апеляції. Просив повернути справу на додаткове розслідування. В останньому
слові просив хоча би пом'якшити покарання.

Прокурор Горбань О.В. висловила думку про залишення
вироку без зміни. При цьому в судових дебатах жодного міркування на спростування доводів апеляції
не висловила.

Заслухавши
суддю-доповідача, прохання засудженого ОСОБА_1, думку прокурора про
залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню.

За ст. 323 КПК України вирок має бути законним і обґрунтованим. Це означає,
зокрема, що всі обставини, що підлягають
доказуванню по справі, відповідно до ст. 64 КПК України, мають бути доведені в
суді. У випадку, передбаченому в ч. 3 ст. 299 КПК України, якщо сторони дійшли
до узгодженої думки про недоцільність дослідження доказів, стосовно обставин,
які ними не оспорюються, суд, безперечно, має ретельно з'ясувати і зафіксувати
в протоколі судового засідання, які ж саме обставини справи не оспорюються
сторонами.

Як убачається із протоколу судового
засідання така надзвичайно істотна обставина, як вартість предмету, на викрадення якого вчинявся замах, в судовому засіданні не досліджувалась. Суд не з'ясовував: чи
визначена взагалі належним чином вартість фанерних заготовок, оспорюють чи не оспорюють підсудні їх
вартість. При допиті підсудного ОСОБА_1
ця обставина не з'ясовувалась. Підсудний ОСОБА_2. взагалі не допитувався
із з'ясуванням обставин справи. Запису вироку судом “ По суті справи підсудний
ОСОБА_2. дав аналогічні показання” не
відповідає протоколу судового засідання, адже за даними цього протоколу ніяких
“аналогічних” показань підсудний ОСОБА_2. в судовому засіданні не давав.

Підсудним не було роз'яснено, що
вони будуть позбавленні права оспорювати в апеляційному порядку вартість
фанери, замах на викрадення якої їм інкримінувався. Роз'яснення щодо того, що вони будуть позбавлені права оспорювати в апеляційному порядку обставини,
які не оспорюються, було зроблене суддею без
жодного уточнення того, про які саме обставини йдеться. Тим самим суд не
виконав свого обов'язку по дотриманню об'єктивності та неупередженості та
створенню необхідних умов для здійснення
підсудними свої прав, чого вимагає ч.6 ст. 161 КПК України. Отже
доводи засудженого про невиконання судом вимог ст. 299 КПК України судова
колегія визнає підставними.

Сторона обвинувачення не надала суду обґрунтованих даних щодо вартості
фанери і це попри те, що з матеріалів справи вбачається, що орган досудового
слідства в порушення ст. 64 КПК України не вжив заходів до ретельного з'ясування вартості предметів, які підсудні (за пред'явленим їм обвинуваченням)
намагались викрасти. Орган досудового
слідства для з'ясування вартості заготовок фанери фактично обмежився долученням
до справи довідки ТзОВ «Одек». При цьому
зміст її не перевірявся ні слідчим, ні судом.
В цій довідці зазначено, що одна
фанерна заготовка має розмір в
міліметрах 500Ч1270Ч18. Тобто, її об'єм складає 11430000 куб. мм. або 0,01143
куб.м. Об'єм 15 фанерних заготовок
складає 0,001143×15=0,17145 куб.м. В довідці ж зазначено, що об'єм 15 заготовок складає 0, 143 куб.м. Наявність
такої похибки вимагала від слідчого та суду ретельної перевірки інших даних
довідки, зокрема щодо дійсної ринкової ціни фанерної заготовки, з
призначення з цією метою
судово-товарознавчої експертизи. Суд не з'ясував чому вартість викраденого
визначалась виходячи із вартості об'єму
фанери в кубічних метрах, а не із вартості одного фанерного листа, як прийнято зазвичай на ринку будівельних матеріалів.

Обґрунтованим є
і твердження засудженого ОСОБА_1, що йому не було роз'яснене обвинувачення. В оголошеному в суді обвинувальному висновку
суть обвинувачення викладена так: “ ОСОБА_1.,
повторно… намагався викрасти 15
фанерних заготовок”. Які ж конкретно дії
поставленні йому в провину, в чому полягало його “намагання викрасти”, що він встиг
зробити при вчиненні замаху чи був замах закінчений чи незакінчений ні в
формулюванні суті обвинуваченого в обвинувальному висновку (а.с. 116-117), ні в постанові про притягнення як
обвинуваченого (а.с. 75) не
зазначено. Така неконкретність
обвинувачення позбавляла суд можливості
обґрунтувати правильність кваліфікації вчиненого і викласти міркування щодо
того чи був замах закінчений чи незакінчений, вказати із з яких міркувань дії
кваліфікувались судом за ч. 3 а не за ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд на неконкретність обвинувачення не звернув увагу, хоча у постанові Пленуму Верховного Суду України від
24 жовтня 2003 р. № 8 “Про застосування законодавства, яке забезпечує право на
захист у кримінальному судочинстві” зазначено, що суди повинні вимагати від
органів досудового слідства, щоб постанова про притягнення як обвинува­ченого
була конкретною за змістом. Зокрема, в опи­совій її частині зазначаються:
злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа; час, місце та інші обста­вини
його вчинення, наскільки вони відомі слідчому; стаття (частина, пункт статті)
кримінального закону, якою передбачений цей злочин. Недодержання органами
досудового слідства ви­мог статей 132 і 142 КПК, роз'яснив Верховний Суд
України, може бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування.

На порушення ст.
334 КПК України, викладаючи в мотивувальній
частині вироку формулювання обвинувачення визнане доведеним, не вказав за
вчинення яких конкретно дій він засудив ОСОБА_1 і ОСОБА_2., обмежившись
загальною фразою, що вони намагались таємно викрасти фанерні заготовки.

Зважаючи на п.18
постанови Пленуму Верховного Суду N 5 від 29 червня 1990 року “Про
виконання судами України законодавства і
постанов Пленуму Верховного Суду України
з питань судового розгляду кримінальних справ і
постановлення вироку” (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 3
від 04.06.93 ; N
12 від 03.12.97 ), де роз'яснено,
що мотивування у
вироку висновків щодо кваліфікації злочину
полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і
ознак злочину, передбаченого
тією чи іншою статтею
кримінального закону, його частиною або
пунктом, і формулюванні висновку про їх
відповідність, суд першої інстанції будь-яких доводів стосовно кваліфікації
вчиненого у вироку не навів. Не виклав суд у вироку свого висновку про те, чи
був замах на крадіжку закінченим чи не
закінченим. Ніякого обґрунтування кваліфікації
замаху на крадіжку саме за ч.3 ст. 15 КК України у вироку не викладено.

Суд першої інстанції дав привід ОСОБА_1
сумніватись в неупередженості суду і
скаржитись в апеляції на те, що ОСОБА_3. (співучасник з яким він вчиняв дії з
фанерою), в судове засіданні не викликався. Суддя в постанові про призначення справи від 16 січня 2008 року упереджено без обґрунтування свого висновку
зазначила наперед, що підстав для притягнення інших осіб до кримінальної
відповідальності немає (а.с. 126). На
порушення кримінально-процесуального законодавства (ст. 26 КПК України) слідчий
не виділив щодо обвинуваченого ОСОБА_3. кримінальну
справу в окреме провадження, а виділив
«матеріали» (а.с. 97). Даних про процесуальну долю цих матеріалів у справі
немає.

Інші доводи
засудженого ОСОБА_1. не підтверджуються протоколом судового засідання,
зауважень до якого цей засуджений не мав
(а.с. 159).

Ураховуючи такі
істотні порушення кримінально-процесуального законодавства і неповноту
досудового та судового слідства, відповідно до пунктів 1 та 3 ч.1
ст. 367 КПК України вирок підлягає скасуванню. Враховуючи, що вказані порушення виключали можливість ухвалення вироку, справа за ч. 2 ст. 374 КПК України після скасування
вироку підлягає поверненню на новий
судовий розгляд. При цьому колегія суддів виходить і з того, що неповнота досудового слідства може бути
усунута під час судового слідства шляхом огляду речових доказів і проведення
судово-товарознавчої експертизи для з'ясування дійсної ринкової вартості
фанерних заготовок, визнаних речовими доказами. Неконкретність обвинувачення
може бути усунута в порядку ст. 277 КПК
України шляхом зміни обвинувачення
прокурором. Лише при відмові прокурора пред'явити підсудним обвинувачення, яке
відповідало б вимогам процесуального
закону і за своєю конкретністю відповідало
б диспозиції певної статті Особливої частини КК України та змісту ст. 15
цього Кодексу, справа може бути повернута на додаткове розслідування.

Зважаючи на те,
що розгляд апеляції ОСОБА_1 дає підстави для прийняття рішення на користь
іншого засудженого, щодо якого апеляція не надійшла, колегія суддів на підставі
ч.2 ст. 365 КПК України вважає за
необхідне скасувати вирок у цілому.

При новому
судовому розгляді необхідно, зокрема, в
порядку ст. 277 КПК України уточнити пред'явлене підсудним обвинувачення,
роз'яснивши їм у вчиненні яких дій вони обвинувачуються; з'ясувати шляхом
проведення судово-товарознавчої експертизи
дійсну ринкову вартість 15-ти
фанерних заготовок, долучених до справи як речові докази. Попередньо слід
оглянути ці речові докази під час
судового слідства, впевнившись з участю сторін, що експерту надаються саме
ті фанерні заготовки, про які йдеться в
обвинуваченні.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а :

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Вирок
Рівненського районного суду від 25 січня
2008 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати,
а кримінальну справу повернути в той же
суд на новий судовий розгляд іншим суддею.

Запобіжні заходи
залишити попередні:

щодо
ОСОБА_1- ­ тримання під вартою;

щодо ОСОБА_2. -
підписку про невиїзд.

Головуюча суддя
О.А.Міщенко

судді

О.К.
Коробов
Т.І.Збитковська

Судді (підписи)

Згідно.

Суддя-доповідач О.К.
Коробов