АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/790/1791/14 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 617/2174/14-К
Категорія: ст. 304 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
Ухвала
Іменем України
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника майна ОСОБА_7 ,
заявника ОСОБА_8
встановила:
В ухвалі від 19.12.2014 року слідчий суддя вважав доведеним існування підстав, що вчинено кримінальне правопорушення, а вказані вище речі мають значення для досудового розслідування так як можуть слугувати доказами у кримінальному провадженні.
Не погодившись з рішенням слідчого судді ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволені клопотання слідчого відмовити.
Доводи апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що ухвалою від 17.12.2014 року слідчий суддя дозволив слідчому проведення обшуку лише житла за місцем реєстрації ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 з метою виявлення слідів злочину, а дозвіл на проведення обшуку усього домоволодіння, що належить ОСОБА_8 , вказаною ухвалою не надавалось.
У зв`язку з чим, автор апеляційної скарги вважає, що слідчий суддя в ухвалі про накладення арешту на майно помилково визнав допустимим доказом протокол обшуку домоволодіння ОСОБА_8 .
Крім того апелянт зазначив, що на момент постановлення ухвали про надання дозволу на проведення обшуку його житла слідчий суддя не мав доказів того, на якій саме місцевості відбувалась незаконна порубка дерев, і стверджує, що при розгляді клопотання слідчого він надавав слідчому судді державний акт на право приватної власності на землю та акт передачі йому межових знаків, і пояснював, що здійснював порубку дерев та кущів саме на земельній ділянці, що належать йому на праві приватної власності, так як дерева та кущі заважають йому використовувати його земельну ділянку для сільськогосподарських потреб.
Крім того автор апеляційної скарги стверджує, що не усі особи, які приймали участь при обшуку внесені до протоколу цієї слідчої дії, заключна частина проколу обшуку від 17.12.2014 року не містить відомостей про вилучені речі та спосіб їх ідентифікації, копію проколу про проведення обшуку не було йому вручено безпосередньо після проведення обшуку.
Апелянт посилається на те, що в ухвалі слідчого судді від 19.12.2014 року не зазначено яким саме критеріям зазначеним ч. 2 ст. 167 КПК України відповідають речі, на які накладено арешт.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, думку прокурора, який вважав, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до змісту клопотання слідчого, 16.12.2014 року близько 15 годин 00 хвилин невстановлені особи, перебуваючи біля с. Огірцеве, Вовчанського району, Харківської області здійснювали незаконну порубку дерев, що примикають до квадрату № 36, обходу № 2 Жовтневого лісництва ДП «Вовчансьве ЛГ».
При виїзді слідчо-оперативної групи на місце події було встановлено. Що факт порубки дерев підтвердився. На місці було проведено огляд, в ході якого було зафіксовано факт незаконної порубки.
Як зазначено у клопотанні, при проведенні досудового розслідування було встановлено, що незаконну порубку дерев здійснювали ОСОБА_8 та його син ОСОБА_10 . При проведенні їх допиту було встановлено, що зрублені ними дерева вони перевозили до себе додому за місцем свого мешкання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки Гатищанської сільської ради від 17.12.2014 року в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають громадяни: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 .
Матеріали справи свідчать про те, що 17.12.2014 року слідчий звернувся з клопотанням про проведення обшуку будинку та інших приміщень, де проживають ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , і в цей же день слідчим суддею Вовчанського районного суду Харківської області було надано дозвіл на проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають вказані особи.
17.12.2014 року було проведено обшук, і на території домоволодіння, та в приміщенні «пілорами», яка знаходиться відповідно до протоколу обшуку на території вказаного домоволодіння, були виявлені і в подальшому вилучені вищезазначені предмети.
Слідчий суддя задовольняючи клопотання вважав, що арештоване ним майно може бути доказом у кримінальному провадженні.
Апеляційний суд вважаючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходить з того, що ухвалою слідчого суді від 17.12.2014 року було надано дозвіл на проведення обшуку лише житла за місцем реєстрації ОСОБА_8 за вищевказаною адресою.
При цьому частиною 2 статті 233 КПК України визначено, що під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Відповідно до змісту протоколу обшуку від 17.12.2014 року, обшук було проведено на території домоволодіння та у приміщенні «пілорами» за адресою: АДРЕСА_1 .
Частиною 2 статті 30 Конституції України передбачено, не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
Таким чином матеріали провадження свідчать про те, що дозвіл на проведення інших приміщень, які перебувають у володінні ОСОБА_8 слідчим суддею не надавався.
Частиною 3 статті 233 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до матеріалів провадження, слідчий або прокурор з таким клопотанням відповідно до частини 3 статті 233 цього Кодексу до слідчого судді не звертався.
Надані під час розгляду апеляційної скарги копії клопотання про проведення обшуку від 29.12.2014 року та ухвала слідчого судді від 29.12.2014 року про надання дозволу на проведення обшуку у будинку та інших приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки зі змісту вказаних документів ініціатором клопотання не ставилось і слідчим суддею не розглядалось питання існування підстав для проведення саме 17.12.2014 року обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку, що вилучення 17.12.2014 року майна з домоволодіння та приміщення «пілорами» за вказаною вище адресою було проведено без дотримання вимог ст. 233 КПК України, тому ухвала слідчого судді про арешт вилученого в ході обшуку майна підлягає скасуванню з відмовою у задоволені клопотання слідчого та настанням наслідків, передбачених ч. 3 ст. 173 КПК України.
У зв`язку з прийняттям апеляційним судом такого рішення, колегія суддів не надає правової оцінки іншим підставам апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задвольнити.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого від 18.12.2014 року про арешт майна.
Оскарження вказаної ухвали в касаційному порядку не передбачено.
Судді