Справа № 357/1385/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/535/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 45 09.06.2015

УХВАЛА
Іменем України

09 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :
головуючого- судді : - ОСОБА_2
суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі : - ОСОБА_5
за участю прокурора : - ОСОБА_6
захисника : - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого : - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005615 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2015 року, яким,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2011 року за ч.2 ст.289, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2013 року скасовано покарання з випробуванням з іспитовим строком та направлено ОСОБА_8 до кримінально-виконавчої установи для відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці. На підставі статей 71,72 КК України до невідбутого покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2011 року частково приєднано вказане покарання за даним вироком і остаточно до відбуття ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць без конфіскації майна.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 393 гривні 12 копійок в рахунок відшкодування процесуальних витрат.
Вироком також вирішено питання щодо речових доказів.
в с т а н о в и л а:
За вироком суду, 29 липня 2012 року ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи при цьому транспортним засобом, був зупинений працівниками УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, внаслідок чого, на останнього був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 17.08.2012 року згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва №2606/12903 ОСОБА_8 був позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 24 місяці. Посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім.»я ОСОБА_8 було передано на зберігання до адміністративної групи Центру ДАІ №2 в м. Києві.
Так як ОСОБА_8 необхідно було керувати автомобілем, у нього виник умисел придбати підроблене водійське посвідчення. Реалізовуючи свої злочинні дії ОСОБА_8 у 2013 році через всесвітню мережу Інтернет знайшов відомості про особу, яка надає послуги по підробці документів. Через декілька днів, попередньо узгодивши всі питання з невідомою особою, яка надавала послуги по виготовленню підроблених документів ОСОБА_8 поїхав до м. Києва, де, зустрівшись на Індустріальному мосту, що по вул. Вадима Гетьмана, з невстановленою особою, умисно, маючи умисел придбати підроблене водійське посвідчення, надав останній свою фотокартку та гроші в сумі 1000 гривень. Через 3 дні ОСОБА_8 знову зустрівся за вищевказаною адресою з невстановленою слідством особою, яка передала останньому завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім.»я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після чого, 22.12.2014р. працівниками УДАІ ГУ МВС України в Київській області за адресою: вул. Стаханівська в м. Біла Церква Київської області був зупинений автомобіль марки ВАЗ 2170 д.н.з НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , яким було пред`явлено- використано завідомо підроблений документ, а саме, посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.03.2015 року та звільнити ОСОБА_8 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України та призначити покарання з випробуванням відповідно до вироку Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2011 року. Вказує, що даний вирок суперечить фактичним обставинам, покарання, яке призначене ОСОБА_8 є занадто суворим та підлягає зміні, оскільки, на думку захисника, Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, призначаючи покарання ОСОБА_8 виходив з того, що була ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2013 року про скасування покарання з іспитовим строком і ОСОБА_8 був направлений для відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2011 року. Зазначає, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2015 року ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2013 року скасована та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено в задоволенні подання Святошинського РВ КВІ про скасування ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2011 року, а тому, є підстави для зміни вироку стосовно міри покарання.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та зменшити йому покарання до фактично відбутого строку.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2013 року йому скасовано покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання строком 5 років, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2011р. Оскільки ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2015 року ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2013 року скасована та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено в задоволенні подання Святошинського РВ КВІ про скасування ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2011 року, тому відсутні підстави для застосування щодо нього покарання на підставі ст. 71 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку сторін кримінального провадження: захисника, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого і просив їх задовольнити, обвинуваченого, який підтримав вимоги поданої ним та його захисником апеляційних скарг, прокурора, який не заперечував щодо задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.
Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.4 ст.358 КК України є правильною і не оспорюється сторонами кримінального провадження.
Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.4 ст. 358 КК України, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, обставини справи, враховано як пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, так і обтяжуючу покарання обставину рецидив злочинів.
Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 за ч.4 ст. 358 КК України повністю дотримався вимог кримінального закону та призначив покарання необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, відповідно до ст. 409 ч.1 п.4 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання за правилами ст.ст. 71, 72 КК України суд припустився помилки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2011 року за ч.2 ст.289, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2013 року ОСОБА_8 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено його до кримінально-виконавчої установи для відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 5 років за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2011 р.
При цьому, як вбачається з ухвали Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2015р., ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2013 року, якою ОСОБА_8 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено його до кримінально-виконавчої установи для відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 5 років - скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено в задоволенні подання Святошинського РВ КВІ м. Києва про скасування ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Таким чином, визначений ОСОБА_8 вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2011 року іспитовий строк тривалістю 3 роки закінчився 26.07.2014 року. Судового рішення про звільнення ОСОБА_8 від призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2011 р. покарання або нового рішення про направлення його для відбування останнього матеріали кримінального провадження не містять.
За змістом п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року з наступними змінами, у випадках вчинення особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, нового злочину після закінчення іспитового строку суди повинні долучати до справи копію судового рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього. Якщо таке рішення не ухвалювалося, суд при розгляді справи про новий злочин не вправі призначати покарання за сукупністю вироків.
Злочин, передбачений ч.4 ст. 358 КК України вчинений ОСОБА_8 22.12.2014р.
За таких обставин доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо неправильного застосування вимог ст. ст. 71, 72 КК України є слушними.
Відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження довідки ОСОБА_8 було затримано 22.12.2014р., а тому колегія суддів вважає, що на час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_8 повністю відбув визначене судом першої інстанції покарання у виді трьох місяців арешту, тому він підлягає негайному звільненню з під варти в залі суду в зв`язку з відбуттям покарання.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 вимог ст. 75 КК України та звільнення його від відбуття покарання у виді позбавлення волі відповідно до вироку Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2011р. є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, а тому до задоволення не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання змінити.
Виключити застосування ст.ст. 71, 72 КК України та вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.
Обвинуваченого ОСОБА_8 звільнити з-під варти негайно в залі суду в зв`язку з відбуттям покарання.
В решті вирок залишити без змін.
На ухвалу суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими, що тримаються під вартою в той же строк з моменту отримання ними копії ухвали.
Головуючий
Судді