Справа № 11-139/2008 року
в І-ій інстанції: Карплюк О.І.
категорія: ст. 187 ч. 4 КК
доповідач: Бережний С.Д.
ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» лютого 2008 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого-судді: Дуфнік Л.М.,

суддів: Бережного С.Д., Суслова М.І.,

з
участю прокурора: Войтюка

та захисника:ОСОБА_1.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за
апеляціями засудженого ОСОБА_2 та його захисникаОСОБА_1. на вирок Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької області від «10» грудня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1р. н., українця, гр-на України, уродженця та жителя АДРЕСА_1, з
середньою освітою, працюючого різноробочим ПМП «Мар'ян», неодруженого, раніше
судимого Красилівським райсудом:

- 08.12.2005 року за ст. 186 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення
волі; на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з
іспитовим строком на 2 роки

засуджено за ст. 187 ч. 4 КК
України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ст. 71 КК України до
призначеного покарання постановлено частково приєднати невідбуте покарання за
вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2005
року і остаточно визначено до відбування 8 років та 6 місяців позбавлення волі
з конфіскацією всього майна.

Строк покарання засудженому
постановлено рахувати з 10 грудня 2007 року, із зарахуванням в цей строк час перебування ОСОБА_2 під
вартою з 11 травня 2007 року по 9 грудня 2007 року включно.

Міру запобіжного заходу засудженому до
вступу вироку в закону силу залишено попередню - утримання під вартою.

За вироком суду ОСОБА_2 9 травня 2007
року, біля 2 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, та знаходячись в
квартиріАДРЕСА_2, з метою заволодіння чужим майном, наніс удар ножем ОСОБА_3в
область передньої черевної стінки, заподіявши останньому тяжкі тілесні
ушкодження, та заволодів його золотим ланцюжком вагою 11 г., вартістю 1 280
грн. та золотим браслетом вагою 9 г. вартістю 1 000 грн., чим заподіяв
потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2 280 грн.

В апеляційних скаргах засуджений
ОСОБА_2 та його захисникОСОБА_1. просять змінити
вирок суду в частині кваліфікації дій ОСОБА_2 з ч. 4 ст. 187 КК України на
ст.ст. 124, ч. 3 185 КК України.

При
цьому апелянти посилаються не невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи. На їх думку, ОСОБА_1 не вчинював розбій, а лише спричинив
потерпілому тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони та скоїв
крадіжку.

Апелянти стверджують, що засуджений
завдав тілесні ушкодження потерпілому, захищаючись від нападу останнього, а
умисел на заволодіння майном виник після того, як потерпілий втратив
свідомість.

В запереченнях на апеляцію захисника
прокурор вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а вирок суду першої
інстанції законним та обґрунтованим. На його думку, вина засудженого у вчиненні
розбою повністю доведена розглянутими в судовому засіданні доказами, яким суд
дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії засудженого, призначивши
справедливе покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
засудженого ОСОБА_2 та його захисникаОСОБА_1. в підтримку поданих апеляцій,
думку прокурора в заперечення доводів апеляцій та про залишення вироку без
змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню.

Суд обґрунтовано визнав ОСОБА_2
винним у вчиненні зазначених злочинних дій.

Висновок суду в цій частині підтверджується розглянутими в судовому
засіданні доказами і відповідає фактичним обставинам справи.

Сам ОСОБА_1, як вбачається з його
показів на досудовому слідстві, і в суді не заперечував факту нанесення удару
кулаком в обличчя та ножем у живіт ОСОБА_3в квартирі останнього. Після чого
заволодів золотим ланцюжком та золотим браслетом потерпілого, який наступного
дня продав за 600 грн. невідомій особі.

Винність ОСОБА_2 у розбійному
нападі за обставин, зазначених у вироку суду, підтверджується показами
потерпілогоОСОБА_3., який пояснював, що 09 травня 2007 року у нічний час під
час розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_2, останній напав на нього, наніс удар в
обличчя. Від удару він впав, а засуджений зірвав з його шиї золотий ланцюжок.
Між ними виникла бійка, під час якої ОСОБА_1 наніс йому болючий удар в живіт.
Після цього ОСОБА_1 зірвав з його правої руки золотий браслет та залишив
квартиру. Удар в живіт йому був нанесений ножем.

Ці покази потерпілого
підтверджуються показами судово-медичного експерта ОСОБА_4, який пояснив, що
рана у потерпілого виникла внаслідок одноразової дії з пошкодженням черевних
органів. В момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий знаходився до
нападаючого обличчям до обличчя та в горизонтальному положенні.

Дані покази узгоджуються з показами
потерпілого про знаходження його в горизонтальному положенні при нанесенні
удару в живіт і спростовують покази засудженого, що ОСОБА_3, стоячи у дверей,
перешкоджав йому вийти з квартири і сам наштовхнувся на ніж.

Об'єктивно вина засудженого у
заподіянні потерпілому тілесного ушкодження підтверджується даними висновку
судово-медичної експертизи № 1460 від 19.06.2008 року, відповідно до яких
виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою м'яких тканин обличчя та
колото-різаної рани передньої черевної стінки, яка проникала в черевну
порожнину з пошкодженням шлунково-ободової зв'язки, підшлункової залози, та
заочеревного простору. Тілесне ушкодження у вигляді забою м'яких тканин обличчя
могло утворитись від дії тупого твердого предмету та за своїм характером є
легким тілесним ушкодженням. Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового
поранення могло утворитись від дії колючо-ріжучого предмету та за своїм характером
є тяжким тілесним ушкодженням, як таке, що є небезпечним для життя в момент
заподіяння.

/а.с.
117-118/

З показів свідка ОСОБА_5на
досудовому слідстві вбачається, що 09 травня 2007 року, біля 2 год. зустрів
ОСОБА_2, в якого була рука в крові, і який повідомив про конфлікт між ним і
потерпілим в квартирі останнього, під час якого ОСОБА_1 вдарив ножем Собчака у
живіт.

/а.с.
65/

СвідокОСОБА_6. дав аналогічні
покази, доповнивши, що ОСОБА_1 розповідав, що викрав золоті ланцюжки.

/а.с.
66/

Згідно даних протоколу огляду місця
події квартириАДРЕСА_2, на місці пригоди вилучено ніж, частину ланцюжка з
металу жовтого кольору та марлеві тампони з речовиною бурого кольору.

/а.с.
7/

Суд оцінивши наявні докази по справі
обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Призначене ОСОБА_2покарання
відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі винного, який вчинив розбій
протягом іспитового строку за попереднім вироком.

Доводи апеляції засудженого і
захисника про те, що ОСОБА_1 перебував у стані необхідної оборони, під час якої
наніс удар ножем потерпілому, - не підтверджуються дослідженими і вірно
оціненими судом матеріалами справи, і спростовуються показами потерпілого,
судово-медичного експерта про положення потерпілого під час нанесення тяжкого
тілесного ушкодження, даними протоколу явки з повинною ОСОБА_2, з якої
вбачається, що під час розпиття спиртних напоїв з потерпілим, вдарив його в
живіт, а коли останній впав, - зірвав з шиї золотий ланцюжок та втік (а.с. 15).

Наведені докази по справі у
сукупності доводять умисел ОСОБА_2 на розбій, під час якого він заволодів
майном потерпілого.

Об'єктивних даних, які б підтверджували
покази засудженого про те, що він перебував в стані необхідної оборони в
матеріалах справи немає.

Посилання в апеляціях на те, що
засуджений перебуваючи у квартирі потерпілого дзвонив свої знайомій ОСОБА_7 і
повідомляв, що йому погрожує ОСОБА_3, і тому просив викликати міліцію, - не
беруться до уваги колегією суддів. Оскільки вони: по-перше, не спростовують
наведених доказів по справі про винність ОСОБА_2, а по-друге, останній у
випадку небезпеки його життю чи здоров'я не був позбавлений можливості особисто
викликати міліцію, а не передоручати зробити це своїй знайомій.

Більш того, даний свідок ОСОБА_7на
другий день після злочину допомагала засудженому збути золоті прикраси
потерпілого, що викликає сумніви у правдивості її показів.

Обставини, які пом'якшують покарання
засудженого, і на які є посилання в апеляціях, - були враховані судом при
призначенні покарання останньому. З вироку видно, що ОСОБА_1 засуджений до
мінімального строку покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 187 КК України.
Підстав для зміни та пом'якшення призначеного засудженому покарання колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області
від «10» грудня 2007 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляції
засудженого та його захисника - без задоволення.

Головуючий: /підпис/

судді: /підпис/

Копія вірна, згідно оригіналу

cуддя апеляційного суду
Бережний С.Д.