ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії суддів:

ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4.,

розглянувши у судовому засіданні 26 лютого 2015 року в м. Києві касаційну скаргу засудженого у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина

України, судимого вироком Варвинського районного

суду Чернігівської області від 6 серпня 2012 року за

ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді

позбавлення волі на строк три роки, на підставі

ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_5 звільнено від

відбування покарання з випробуванням з іспитовим

строком один рік шість місяців,

за участю прокурора ОСОБА_10,

засудженого ОСОБА_5,

встановив:

За змістом касаційної скарги засуджений ОСОБА_5 вимагає про зміну судових рішень щодо нього, пом'якшення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України. Вимогу обґрунтовує тим, що суд при призначенні покарання не врахував повною мірою всі обставини, які пом'якшують покарання, а саме: зізнання у вчиненому правопорушенні, усвідомлення провини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці та внаслідок збігу тяжких особистих і сімейних обставин. Крім того, вказує, що має постійне місце проживання, навчання та можливість офіційно працевлаштуватись, а також те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Зазначає про недотримання судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України, оскільки відмовлено у задоволенні його апеляційної скарги без належного мотивування прийнятого рішення.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного цим вироком часткового приєднано невідбуту частину покарання за вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 6 серпня 2012 року та остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років один місяць. Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання щодо процесуальних витрат.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6, вирок щодо якого в апеляційному порядку не оскаржувався.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 серпня 2014 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок суду щодо нього - без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим за те, що він 18 жовтня 2013 року, приблизно о 2-ій год. 30 хв., знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_1, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з особою, засудженою цим же вироком, заздалегідь розподіливши ролі, незаконно заволоділи автомобілем марки «ЗАЗ Славута», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_7

За аналогічних обставин, 15 листопада 2013 року, приблизно о 1-ій год. 00 хв., ОСОБА_5, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з особою, засудженою цим же вироком, та невстановленою органом досудового розслідування особою, знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_2, незаконно заволоділи автомобілем марки «ЗАЗ 1102», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_8, спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 8 888 грн; та в період часу з 22-ої год. 00 хв. 15 листопада до 8-ої год. 00 хв. 16 листопада 2013 року, знаходячись по АДРЕСА_3, незаконно заволоділи автомобілем марки «ЗАЗ Славута», державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_9

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав подану ним скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, визнані судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказів та в касаційній скарзі не оспорюються, як і кваліфікація дій за вказаним правопорушенням.

Що стосується доводів касаційної скарги засудженого ОСОБА_5 про суворість призначеного йому покарання, то суд вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Судом при призначенні покарання повною мірою враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини та роль засудженого у його скоєнні, дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив новий злочин під час іспитового строку, навчався, характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться. Обставинами, які пом'якшують покарання засудженого, суд визнав щире каяття та вчинення злочину у неповнолітньому віці. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Отже, призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 52, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_5, попередження вчинення ним нових злочинів і є відповідним скоєному.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України, доводи засудженого щодо невідповідності призначеного покарання, всебічно розглянуті апеляційним судом, який відмовив у їх задоволенні з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.

З огляду на викладене, підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання невідповідним внаслідок суворості, а також підстав для його пом'якшення, суд не вбачає.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення, а також підстав для скасування судових рішень через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 376, 433, 434, 436 КПК України, суд,

ухвалив:

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 серпня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3