У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Коновалова
В.М.,

суддів

Канигіної
Г.В., Шевченко Т.В.,

за участю
прокурора

Ковтун Н.Я.

та
засудженого

ОСОБА_1

розглянула у судовому засіданні у м. Києві 22 березня 2007 року кримінальну справу за касаційними
скаргами засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 на вирок
Апеляційного суду Миколаївської області від
23 листопада 2006 року.

Цим вироком засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судимості не має на
підставі ст. 55 КК України (1960 року),

за п. 1, 12 ч. 2
ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, судимого 04 квітня
2005 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 316 КК України на
1 рік позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70, ст. ст. 75, 76 КК України його
звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

за п. 1, 12 ч.
2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення
волі;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, судимості не має,

за п. 1, 12 ч. 2
ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі;

ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 визнано винними та засуджено за злочин,
вчинений ними за таких обставин.

28 березня 2002 року, у вечірній час,
ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які були в стані алкогольного сп'яніння, прийшли в будинок АДРЕСА_1, де знаходилися
ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ОСОБА_3.

Під час розмови між ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка. ОСОБА_5 назвав
ОСОБА_1 словом, яке останній сприйняв
як ображення, у зв'язку з чим у
ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 виник сумісний умисел на вбивство ОСОБА_5 і
ОСОБА_6.

ОСОБА_1 завдав ОСОБА_5 удар ножем в
область тулуба, ОСОБА_4 в той же час завдав потерпілому розвідним металевим
ключем не менше одного удару в область лобної частини голови. Від отриманих
тілесних ушкоджень ОСОБА_5 помер на місті події.

Потерпілий ОСОБА_6 намагався
втекти, однак ОСОБА_4 і ОСОБА_3 за вказівкою ОСОБА_1 догнали його, затягнули в будинок, де ОСОБА_4
почав завдавати потерпілому удари по голові розвідним металевим ключем, а
ОСОБА_1 заподіяв йому удар кулаком у голову, від чого потерпілий упав на
підлогу.

З метою вбивства ОСОБА_6 ОСОБА_1,
ОСОБА_4 і ОСОБА_3, натискаючи шваброю на шию потерпілого, удушили його.

Трупи ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вивезли на автомобілі, що належав ОСОБА_1, та скинули в
закинутий колодязь.

У касаційних скаргах та доповненнях
до них:

- засуджений ОСОБА_3 вважаючи, що
його дії судом кваліфіковані неправильно, просить вирок змінити,
перекваліфікувати його дії з п. п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст.
396 КК України і пом'якшити призначене
покарання;

- засуджений ОСОБА_4 посилається на
те, що досудове слідство проведено однобічно, судом ретельно не досліджені всі докази, необґрунтовано прийнято як доказ
винуватості його первинні показання, які він давав під впливом
працівників міліції. Вважаючи, що він вчинив тільки вбивство ОСОБА_6 за
необережністю, просить пом'якшити призначене покарання;

- захисник ОСОБА_2 в інтересах
засудженого ОСОБА_4 вказує, що висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи. Вважаючи, що ОСОБА_4 було вчинено злочин лише щодо ОСОБА_6, відсутня попередня змова на вчинення злочину
між ОСОБА_4 та іншими засудженими, просить перекваліфікувати дії ОСОБА_4 з п.
п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, визначив йому
покарання в межах санкції цієї статті;

- засуджений ОСОБА_1 посилається на
те, що під час досудового слідства і
судом були порушені норми
кримінально-процесуального закону, порушено його право на захист, на повне
фіксування судового процесу, просить
вирок скасувати, справу направити на додаткове слідство.

Заслухавши доповідача, засудженого
ОСОБА_1, який підтримав свою скаргу, думку прокурора про безпідставність
доводів касаційних скарг та законність і
обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
скарг, колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягають з таких
підстав.

Винність засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 у злочину, вчиненому за викладених у вироку обставин,
доведена об'єктивними доказами, що зібрані у передбаченому законом порядку, і
належним чином оцінених судом.

Так, засуджений ОСОБА_4 у своєї
явці з повинною та під час допиту як підозрюваного пояснював про обставини
вчинення ним, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 убивства ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Як випливає з матеріалів справи,
саме завдяки тому, що ОСОБА_4 письмово повідомив у своїй явці з повинною про вчинення вбивства, були
виявлені трупи потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у закинутому колодязі.

Підстав для обмови ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 у ОСОБА_4 з матеріалів справи не вбачається.

З показань ОСОБА_4 як
обвинуваченого вбачається, що під час бійки між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на кухні,
він і ОСОБА_3 знаходилися в коридорі поряд з ОСОБА_6. Він не заперечував, що
смерть ОСОБА_6 настала від його дій. При цьому ОСОБА_4 пояснював, що потерпілі
ввірвалися в будинок, і саме він доганяв
ОСОБА_6, який утікав з будинку під час бійки між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження при
падінні, коли він - ОСОБА_4 -
відштовхнув його, захищаючись від нападу.

Аналогічні показання він давав у судовому засіданні.

З показань засудженого ОСОБА_3 під
час досудового слідства вбачається, що зі слів ОСОБА_1 йому і ОСОБА_4 було
відомо про сварку між потерпілими й ОСОБА_1, що вони приготувалися до повторного приходу ОСОБА_5 і
ОСОБА_6, для цього ОСОБА_1 взяв ніж, а він з ОСОБА_4 повинні були закрити двері
за потерпілими. Саме він зустрів потерпілих і провів у будинок, але двері не
закрив, а тільки клацнув замком.

Потім за вказівкою ОСОБА_1 він
доганяв ОСОБА_6, а також після завдання
останньому ударів ОСОБА_4 кинув на ОСОБА_6 швабру, яка впала йому поперек грудної клітки. Після цього ОСОБА_4 стрибав
на потерпілому.

Не визначаючи себе винним у
пред'явленому обвинуваченні, ОСОБА_3 пояснював суду, що в діях потерпілих не
було агресії, у руках вони нічого не мали, коли прийшли до будинку ОСОБА_1.
Находячись у кімнаті, він чув шум бійки між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, а також звук падаючого
тіла.

ОСОБА_6, що втікав із будинку,
догнав ОСОБА_4, збив з ніг потерпілого
і почав завдавати йому удари ногами, після чого разом з ОСОБА_1 затягнули
ОСОБА_6 у будинок, де ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 удар у голову якимсь предметом.
Пішовши в іншу кімнату, він чув звук
падаючого тіла.

За вказівкою ОСОБА_1, якого боявся, він прийняв участь в вивезенні й
приховуванні трупів ОСОБА_5 і ОСОБА_6

У
судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 показав, що потерпілі ОСОБА_6 і
ОСОБА_5 ввірвалися в його будинок,
останній почав ображати його, з ножем у руках кинувся битися. Під час боротьби
з ним вони впали на підлогу, у цій момент ОСОБА_5 міг завдати собі ножове
поранення. ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 удари по голові спочатку молотком, а потім металевим ключем. ОСОБА_6 у
цій час втік із будинку, але ОСОБА_4
побіг за ним. Коли він вийшов, то побачив, що ОСОБА_6 лежав на землі, а
ОСОБА_4стояв поруч зі шваброю. Обидва потерпілих були мертві.
Їх трупи вивезли й сховали ОСОБА_3 з ОСОБА_4.

Із показань свідка ОСОБА_7 вбачається,
що під час бійки з ОСОБА_5 ОСОБА_1 покликав до себе ОСОБА_4, а ОСОБА_3
залишався з нею в кімнаті. Після бійки вона побачила закривавлений труп ОСОБА_5
.

ОСОБА_1 давав указівку ОСОБА_4
привести в будинок ОСОБА_6, якого не можна
залишити в живих. Потім вона чула, як ОСОБА_1 і ОСОБА_4 тривалий час
завдавали удари ОСОБА_6, у тому числі якимсь тупим предметом.

Суд обґрунтовано визнав
достовірними показання ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про вчинення саме ними й ОСОБА_1 вбивства ОСОБА_5 і ОСОБА_6, оскільки вони відповідають
фактичним обставинам справи, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_7 про
завдання потерпілим тілесних ушкоджень тривалий час, свідка ОСОБА_8 про те, що
в день убивства ОСОБА_1 вимагав, щоб ОСОБА_4 негайно повернувся до дому, а
пізніше ОСОБА_4 розказував їй про вчинення вбивства, а також підтверджуються
об'єктивними даними, встановленими під час огляду місця події та що містяться у
відповідному протоколі, висновках судово-медичних, медико-криміналістичних
експертиз.

Відповідно протоколу огляду місця
події в закинутому колодязі - місці, вказаному ОСОБА_4 в явці з повинною,
знаходилися останки трупів, в поліетиленових мішках та сумках. В цих сумках також знаходилися молоток, розвідний металевий ключ.

Характер і локалізація тілесних
ушкоджень, виявлених під час судово-медичного дослідження трупів, свідчать про застосування насилля до ОСОБА_5 і
ОСОБА_6.

Як вбачається із висновків
судово-медичних експертиз на трупі
ОСОБА_6 виявлені переломи ребер; на
трупі ОСОБА_5 - переломи черепа.

Експерти не виключили можливість
завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 вилученими під час досудового слідства
молотком і розвідним металевим ключем.

Згідно з висновками
медико-криміналістичної експертизи виявлені на одягу ОСОБА_5 пошкодження могли бути утворитися від клинка ножа.

Характер, локалізація тілесних ушкоджень, завданих потерпілим, механізм і знаряддя їх заподіяння, підготовчі
дії перед приходом ОСОБА_5 і ОСОБА_6, їх
узгодженість свідчать про попередню змову між ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на
вбивство потерпілих.

Твердження у скарзі засудженого
ОСОБА_4 про те, що первині показання під час досудового слідства він давав
внаслідок застосування до нього незаконних методів слідства, перевірялись
прокуратурою та судом і не підтвердились.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на
порушення його прав на захист, а також на повне фіксування судового процесу, то
при перевірці вказані доводи не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів вважає, що суд дав
належну оцінку зібраним у справі та дослідженим у судовому засіданні доказам у
їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов
обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в
умисному вбивстві двох осіб за попередньою змовою групою осіб.

Їх
дії за п. п. 1, 12 ч. 2 ст. 115
КК України кваліфіковано правильно.

Покарання ОСОБА_1, ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням
ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про особи винних, та обставин, що
пом'якшують покарання. Колегія суддів
вважає, що призначене засудженим покарання є необхідним й достатнім. Підстав
для пом'якшення покарання немає.

Порушень норм
кримінально-процесуального закону, що тягли б за собою зміну чи скасування
вироку, не встановлено.

Судом постановлено обчислювати
строк відбуття покарання ОСОБА_3 з 13 лютого 2002 року, тоді як відповідно
матеріалів справи він був затриманий у 2006 році. Колегія суддів вважає
необхідним рекомендувати суду першої інстанції уточнити початок відбуття
покарання ОСОБА_3.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційні скарги засуджених
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок
Апеляційного суду Миколаївської області від 23 листопада 2006 року щодо
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 - без зміни.

Рекомендувати суду в порядку ст.
ст. 409, 411 КПК України уточнити початок строку відбуття покарання ОСОБА_3.

С У Д Д І :

Коновалов
В.М. Канигіна
Г.В. Шевченко Т.В.