АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/580/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 610/137/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2, ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
- при секретарі ОСОБА_5
- за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 р., -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Іванківського районного суду Київської області від 20.02.2012 року ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання в 3 (три) роки позбавлення волі, та за ч.2 ст.185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_8 остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_8 частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Іванківського районного суду Київської області від 18.01.2012 року, і остаточно йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахується з 18.01.2012 року.

15.01.2015 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло подання Жовтневої виправної колонії УДПтС України в Харківській області та спостережної ради при Балаклійській РДА Харківської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 26.01.2015 року у задоволенні вищевказаного подання відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні подання суд вказав, що ОСОБА_8 дійсно фактично відбув необхідні ? частини строку покарання, які передбачені п.3 ч. 3 ст. 81 КК України, але до кримінальної відповідальності притягується вже втретє, останні злочини вчинив у період умовно-дострокового звільнення, маючи дві судимості, в том числі, і за тяжкий злочин, має стійку злочинну спрямованість.

Судом першої інстанції також зазначено, що у 2003 році до ОСОБА_8 застосовувалося призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Підставою для звільнення від покарання з випробуванням є переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Однак, на думку суду, він не виправдав довіри, внаслідок чого випробування було скасовано.
У 2006р. і 2008р. мало місце умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на значний строк, але він в період умовно дострокового звільнення вчинив даний злочини, вкотре не виправдавши довіри суду.
Також, як вказує суд, все це не зупинило його від вчинення нових злочинів, за які зараз він відбуває покарання і свідчить про його виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання, і необхідність його утримання в умовах ізоляції від суспільства.
Всі ці факти, на думку суду першої інстанції, не дають достатніх підстав дійти твердого переконання та висновку про те, що ОСОБА_8 за період відбуття покарання довів своє виправлення, як це зазначено в поданні адміністрації виправної колонії.

Не погоджуючись із таким рішенням суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Балакілійського районного суду Харківської області від 26.01.2015 року, та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що станом на 26.01.2015 року він відбув 3 роки 1 місяць 11 днів призначеного покарання, характеризується позитивно, має 3 заохочення, стягнень не має, залучується до праці в лікувально-трудовій майстерні, приймає активну участь у проведенні ремонтних робіт житлових та побутових приміщень відділення, до роботи ставиться сумлінно.
Крім того, апелянт зазначає, що вину у скоєному злочину він визнає, заборгованості за виконавчим листом він не має, має позитивні плани на майбутнє.
На думку засудженого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, і раніше до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення не можуть бути законною підставою для відмови у застосуванні умовно-дострокового звільнення.
Також, ОСОБА_8 вказує, що посилання суду на те, що він був злісним порушником не зовсім вірно, оскільки ним було допущено порушення в місцях попереднього ув`язнення.
Апелянт звертає увагу на те, що за час відбуття покарання він щиро розкаявся, усвідомив всі негативні наслідки, має намір не скоювати злочини, бути законослухняним, працювати, створити сім`ю, захищати державу.
Також апелянт зазначив, що він переніс тяжке захворювання туберкульоз.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ч.154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.
Згідно з ч.2, п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та відбув не менше 3/4 строку покарання.

В поданні щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 вказано, що останній за час лікування та відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, за що був заохочений три рази, не конфліктний, охайний, дбайливо ставиться до майна установи, виконує законні вимоги персоналу, виконує роботи із самообслуговування, з ініціативою відноситься до виконання робіт по благоустрою установи, не допускає порушення вимог пожежної безпеки та безпеки праці, приймає особисту участь в організації виховних заходів.

Колегія суддів встановила, що саме органом, який безпосередньо здійснює контроль за відбуттям покарання засудженим, разом з спостережною комісією Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області було зроблено позитивний висновок про можливість умовно дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 як особу, яка сумлінною поведінкою довела своє виправлення.

Але суд першої інстанції в протиріч висновку Жовтневої виправної колонії та спостережної ради при Балаклійскій РДА виніс рішення, яким відмовив у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення ОСОБА_8 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції недостатньо вивчив матеріали особової справи засудженого ОСОБА_8 , прийняв поспішне та не обгрунтоване рішення, яке не підтверджується ніякими об`ективними фактами та даними, та носить більш суб`ективний, ніж правовий характер.

Тому апеляція засудженого підлягає частковому задоволенню, а ухала суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 суду першої інстанції необхідно звернути увагу на обставини, які зазначенні в ньому, та постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 року відносно відмови в умовно-достроковому звільнені ОСОБА_7 скасувати, і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ _____________________ __________________