Справа № 742/2933/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/81/2015
Категорія - ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000700, за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 липня 2014 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Товкачівка Прилуцького району Чернігівської області, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду заступником прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок змінити, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді арешту строком на 6 місяців, за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у виді обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці. На підставі ст.75 КК України, звільнити останнього від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 липня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 та ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання: за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначено у виді обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці. Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України, звільнено останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд першої інстанції помилково призначив обвинуваченому за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді обмеження волі, оскільки, санкція даної статті не передбачає такого виду покарання.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що в середині січня 2014 року ОСОБА_7 о 19 год., перебуваючи в будинку ОСОБА_9 АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що господар та ОСОБА_10 заснули, з кишені останніх викрав 390 грн. і з місця злочину зник.

09 червня 2014 року обвинувачений о 17 год., перебуваючи в салоні автомобіля ОСОБА_9 , скориставшись тим, що той заснув, з кишені останнього таємно викрав 500 грн. і з місця злочину зник.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити з викладених в ній підстав, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зокрема, зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Крім того, в пункті 11 Постанови Пленуму ВСУ № 8 від 24 жовтня 2003 року „Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві вказано, що складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог КПК. У мотивувальній частині вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину, тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання. Порушення при складенні вироку вимог статті 374 КПК може бути підставою для його скасування.

Проте, як вбачається зі змісту вироку, формулювання обвинувачення вказане без зазначення місця скоєння кримінального правопорушення та мотиву його скоєння.

По першому епізоду не повно зазначено місце скоєння кримінального правопорушення, а саме: район, область, в яких знаходиться населений пункт Товкачівка.

По другому епізоду взагалі не вказано місце скоєння кримінального правопорушення.

Крім того, у вироку місцевого суду не визначена наявність чи відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 .

За змістом ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Формулювання обвинувачення у вироку суду першої інстанції за своїм змістом не відповідає змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В порушення вимог ст.349 КПК України, під час судового розгляду в місцевому суді кримінального провадження відносно ОСОБА_7 було порушено порядок дослідження доказів.

Так, відповідно до звукозапису судового засідання, після запропонованого прокурором скороченого обсягу дослідження доказів, суд не з`ясував думку щодо такого порядку у обвинуваченого, не роз`яснив учасникам процесу наслідки такого дослідження доказів та не постановив ухвалу щодо визначення обсягу їх дослідження.

Наведені порушення чинного законодавства колегія суддів вважає такими, що істотно вплинули на правильність прийняття рішення у справі, порушили право обвинуваченого на захист, що є безумовною підставою для скасування вироку.

Крім того, вирішуючи питання стосовно призначення ОСОБА_7 покарання, судом не правильно було призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі, оскільки санкція ч.1 ст.185 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або у виді виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років. Дана норма закону не передбачає такого виду покарання, як обмеження волі.

Таким чином, колегією суддів під час апеляційного розгляду кримінального провадження були встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування вироку місцевого суду та призначення нового судового розгляду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, ч.1 ст. 412, 415, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 липня 2014 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в тому ж суді, в іншому його складі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4