АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці 05 лютого 2008 року колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у
складі:

головуючого Горецької
С.О.

суддів Станковської
Г.А.

Семенюка К.М.

за
участю прокурора Сулятицького
І.Я.

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 22
листопада_2007 року.

Цим
вирокомОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканцяАДРЕСА_1 громадянина
України, із загальною середньою
освітою, працюючого по найму, неодруженого,
раніше судимого:

03.06.2003
року Вижницьким районним судом за ст.
185 ч.3, 69 КК України на 1 рік і 8
місяців позбавлення волі, звільненого
06.04.2004 року умовно-достроково на 6 місяців 11 днів, -

засуджено
за ст.
186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Міру
запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1. залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк
відбуття покарання обраховано з 26 вересня 2007 року. Згідно вироку суду
ОСОБА_1визнаний винуватим і засуджений за те,
що 05.05.2007 року приблизно о 12.00 годині, перебуваючи на ринку у м. Вашківці Вижницького району, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_2
зловживаючи довірою, попросив у
останнього мобільний телефон марки «Самсунг Х-660» вартістю 750 гривень. Після
чого, реалізовуючи злочинний умисел на
відкрите заволодіння ним, вказаний
телефон поклав у кишеню, повторно, відкрито заволодів ним та втік з місця події
у невідомому напрямку, спричинивши
потерпілому матеріальної шкоди,
викраденим телефоном розпорядився на власний розсуд.

Справа №
11-49/2008 р. Головуючий
у І інстанції - Пилип'юк І.В.

Категорія ст. 186 ч.2 КК України Доповідач Станковська Г.А.

2

Крім
того, 01 вересня 2007 року ОСОБА_1, перебуваючи у м. Вашківці по вул. Черемошській,
шляхом зловживання довірою,
підійшов до неповнолітнього ОСОБА_3
де під приводом необхідності зателефонувати, попросив у останнього мобільний телефон марки
«Нокія 6111». Після чого, реалізовуючи
повторно злочинний умисел на відкрите заволодіння майном, забрав вказаний телефон вартістю 800 грн. із
стартовим пакетом «Діджуйс» вартістю 50 гривень, з місця скоєння злочину втік, спричинивши потерпілому матеріальної
шкоди, викраденим, розпорядився на власний розсуд.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1посилається на те,
що судом при визначенні йому міри покарання не в повній мірі були
враховані обставини, які могли бути
підставою для призначення йому менш суворої міри покарання, а саме,
його молодий вік та поганий стан здоров'я його престарілого батька, який 1942 року народження, а також те,
що потерпілим відшкодовані матеріальні та моральні збитки, його щире каяття у вчиненому.

Просить
взяти до уваги наведені вище обставини та пом'якшити призначене йому судом
покарання, запевняє суд, що більше такого не вчиняти.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення
засудженого, який підтримав свою
апеляцію, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без
змін, розглянувши справу, перевіривши доводи апеляції, колегія суддів не знаходить підстав до її
задоволення.

Районний
суд вірно встановив фактичні обставини справи і прийшов до правильного висновку
про винуватість засудженого ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і в обґрунтування цього, навів у вироку суду відповідні мотиви на
підставі зібраних та досліджених по справі доказів.

Дії
ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.2
ст. 186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення
чужого майна, вчинене повторно.

Посилання
апелянта на те, що судом не в повній
мірі були враховані обставини, які могли
бути підставою для призначення йому менш суворої міри покарання з застосуванням
до нього ст. . 69 КК України є необґрунтованими та
спростовуються матеріалами справи,
оскільки обставини, на які
посилався у скарзі апелянт, були
предметом перевірки та досліджень у суді і відповідно до вимог закону були
враховані при постановленні вироку.

Крім
того, не знайшли свого підтвердження і
посилання засудженого ОСОБА_1 в апеляції на те,
що у його престарілого батька поганий стан здоров'я, а також те,
що він відшкодував потерпілим матеріальні та моральні збитки, оскільки доказів, які б підтверджували ці обставини, по справі не встановлено.

Інші
обставини, які наводив у скарзі
апелянт, також не дають підстав
вважати їх такими,
що істотно знижують
ступінь тяжкості вчиненого

3

засудженим
злочину.

З
врахуванням обставин справи, даних про
особу винного, який раніше притягався до
кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, обставин,
що пом'якшують та обтяжують покарання,
його відношення до скоєного, те
що суспільно небезпечне діяння вчинене щодо неповнолітніх, матеріальна шкода потерпілим не
відшкодована, ступеню тяжкості вчиненого
злочину і відповідно до ст. 65 КК України, колегія суддів вважає, що міру покарання, призначену судом за ст.
186 ч.2 КК України, ОСОБА_1. у
виді 4-х років позбавлення волі, слід
залишити, оскільки вона є необхідною і
достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2007
року, щодоОСОБА_1 - без змін.