Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

прокурора ОСОБА_6.,

виправданого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянула у судовому засіданні в м. Києві 19 лютого 2015 року справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 9 вересня 2014 року щодо ОСОБА_1

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2014 року відмовлено прокурорам ОСОБА_7 та ОСОБА_8. у задоволенні клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 листопада 2012 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2012 року щодо ОСОБА_1

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 9 вересня 2014 року постанову суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий апеляційний розгляд у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінально - процесуального закону. При цьому, посилається на ту обставину, що прокуратурою Одеської області не було отримано постанову Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2013 року, якою було відмовлено у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_1, що є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень. Вважає, що апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги прокурорів на ухвалу суду першої інстанції цій обставині не дав належної оцінки.

У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_2 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, оскільки рішення місцевого суду і ухвала апеляційного суду є законними та обґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав скаргу, пояснення виправданого та його захисника, які просили відмовити у задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінальної справи та касаційного провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи та касаційного провадження за скаргами прокурора, 25 лютого 2013 року прокурорами ОСОБА_7. та ОСОБА_8. було подано касаційну скаргу на судові рішення щодо ОСОБА_1, за результатами розгляду якої, постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2013 року, було відмовлено прокурорам у витребуванні кримінальної справи у зв'язку з невідповідністю скарги вимогам ст. 350 КПК України (1960 р.) та роз'яснено, що відмова у витребуванні справи не перешкоджає витребуванню справи при повторному надходженні скарги, за умови усунення зазначених у постанові недоліків і якщо вона надійшла в межах строку, визначеного ст. 386 України (1960 р.), або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 14 травня 2013 року, прокурорами вимоги постанови суду 18 березня 2013 року виконані не були. У зв'язку з цим постановою суду від 4 червня 2013 року було повторно відмовлено у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_1 Згідно даним, які містяться у касаційному провадженні вказана постанова направлена до прокуратури Одеської області 12 червня 2013 року за адресою зазначеною у касаційній скарзі.

Третя скарга прокурорів надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 28 січня 2014 року після закінчення строків на касаційне оскарження судових рішень, визначених положеннями ст. 386 КПК України (1960 р.), у зв'язку з чим вказана скарга постановою суду від 12 лютого 2014 року була визнана такою, що не підлягає розгляду.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 386, ч.ч. 2, 3 ст. 353 КПК України (1960 р.) у разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання касаційної скарги, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову, про відновлення пропущеного строку.

Четверта скарга та клопотання про відновлення строків на касаційне оскарження судових рішень щодо ОСОБА_1 надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 березня 2014 року, у зв'язку із чим, постановою суду від 25 березня 2014 року, прокурорам було відмовлено у витребуванні кримінальної справи та роз'яснено, що скарга ними подана після закінчення строків на касаційне оскарження судових рішень, визначених положеннями ст. 386 КПК України (1960 р.), а питання про відновлення строку на касаційне оскарження судових рішень вирішується судом, який розглядав справу.

З клопотанням про відновлення строку на касаційне оскарження вироку та ухвали щодо ОСОБА_1 прокурори звернулись до суду першої інстанції 24 квітня 2014 року.

У відповідності до положень ст. 353 КПК України (1960 р.) доводити поважність причин пропуску строку повинна особа, що заявила клопотання про відновлення пропущеного строку.

Місцевий суд, з урахуванням наданих доказів поважності пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, обґрунтовано прийшов до висновку про ту обставину, що прокурорами не було доведено поважність причин пропуску таких строків.

Довідки, що надані прокуратурою Одеської області до місцевого суду про неотримання копії постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2012 року судом правильно не було прийнято до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінальної справи та касаційного провадження, така постанова касаційним судом не виносилась.

Інших доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень прокурорами надано не було.

При апеляційному перегляді справи, судом належним чином перевірено наведені в клопотанні прокурорів доводи та прийнято рішення з наведенням у ньому докладних мотивів.

Отже судом апеляційної інстанції вимоги ст.ст. 365, 366, 377 КПК України (1960 р.) дотримано.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу й постановити законне, обґрунтоване рішення при перевірці справи колегією суддів касаційного суду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України (1960 р.), пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 9 вересня 2014 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

С у д д і :

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5