ВИРОК №1-40/07р. копія

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

23 січня 2006 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді: Галича
А.І.

При секретарі: Василевській Н.І.

За участю прокурора:
Сухоноса А.В.

Адвоката: ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуки
кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, українця,
гр.У країни, не працюючого, учня 11
класу Малодівицької ЗОПІ,
раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1
ст. 309 КК
України 27 квітня 2005 року, справу
закрито за ст. 7-3 КПК
України; за ч.2 ст. 185 КК
України.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження , уродженця та мешканця АДРЕСА_2, українця,
гр.У країни, не працюючого, учня 9
класу Малодівицької ЗОШ,
раніше не судимого за ч.2 ст. 185
КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудні по справі неповнолітні
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 16.11.2006
року близько 18 години в
смт.Мала Дівиця, Прилуцького району, за попередньою змовою між
собою, прибули до господарства гр.ОСОБА_4, розташованого по
АДРЕСА_3, де з
автопричепу ОДАЗ 885 д.н.НОМЕР_1, що знаходився на
подвір'ї вищевказаного господарства, викрали дві ступиці з барабаном в зборі,
дві гальмові колодки, ресору, балансир ,
кришку балансира, кронштейн кріплення
ресори, дві реактивні тяги, кришку ступиці та вісім болтів кріплення
кришки ступиці.

Всього викрали майна гр.ОСОБА_4 на суму 611, 92 грн.

Як на досудовому, так і під час
судового слідств, підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3
визнали себе винними за пред'явленим кожному з них обвинуваченні в
повному обсязі. При цьому підсудний Демченко суду пояснив, що проживає в
смт.Мала Дівиця, Прилуцького району разом з матір'ю та вітчимом, навчається в 11 класі
Малодівицької ЗОПІ.

16
листопада 2006 року в
смт.М.Дівиця, Прилуцького району, у вечірній час, зустрів ОСОБА_3,
який, в ході
розмови , запропонував
йому скоїти крадіжку автозапчастин від автомобіля „МАЗ", що знаходиться на
подвір'ї гр.ОСОБА_4, на що він погодився і близько 18 години на
велосипеді під'їхали до вищезгаданого господарства, де з подвір'я
викрали автозапчастини з напіврозібраного автомобіля. Все викрадене
склали в мішок і відвезли на пункт прийому металу. Отримані гроші розділили між собою та
витратили на власні потреби.

В скоєному розкається, просить суд суворо його не карати.

Підсудний ОСОБА_3 суду пояснив, що
проживає в смт.Мала Дівиця, Прилуцького району разом з матір'ю, вітчимом,
братами. Навчається в 9-му
класі Малодівицької ЗОШ. 16 листопада 2006 року у вечірній
час в смт.Мала Дівиця , Прилуцького
району, в центрі
селища, зустрів
свого знайомого ОСОБА_2, якому запропонував скоїти крадіжку автозапчастин від
автомобіля „МАЗ", що знаходиться на подвір'ї гр.ОСОБА_4, на що останній
погодився. Близько 18 години
на велосипеді під'їхали до вищезгаданого
господарства, де з подвір'я викрали автозапчастини з напіврозібраного
автомобіля . Все
викрадене склали в мішок і відвезли на пункт прийому металу. За зданий метал
отримали по 70 грн. Гроші
витратив власні потреби.

В скоєному розкається, просить суд суворо його не карати.

Окрім визнання вини самих
підсудних, їх вина підтверджується показами потерпілого гр.ОСОБА_4, який
підтвердив суду факт викрадення з його подвір'я автозапчастин з причепа
автомобіля „МАЗ", який
знаходився на ремонті. Згодом дізнався,
що крадіжку скоїли підсудні. Позов
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
заявляти не буде.

Крім того,
вина підсудних підтверджується матеріалами кримінальної справи, а саме:

протоколом огляду місця події
(а.с.6), в
якому зафіксовано відсутність деталей
до причепа автомобіля „МАЗ" в господарстві
гр.ОСОБА_4; протоколом огляду господарства
гр.ОСОБА_5 (а.с. 14), яким
зафіксовано факт виявлення та
вилучення запчастин, викрадених у гр.ОСОБА_4;

висновком товарознавчої експертизи
(а.с.26), яким підтверджується вартість викраденого. Таким чином, суд вважає, що органи досудового
слідства правильно кваліфікували
дії підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зач.2
ст. 185 КК
України, як таємне викрадення чужого майна,
тобто крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб. Все це знайшло своє підтвердження у судовому
засіданні, за
що підсудні і повинні нести кримінальну відповідальність.

Переходячи до вибору міри покарання
підсудним, суд враховує, що ОСОБА_2 вже притягувався до кримінальної
відповідальності, ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності,
характеризуються за місцем навчання
підсудні задовільно, скоїли злочин у неповнолітньому віці, частково
відшкодували завдані збитки, а тому суд вважає за можливе вибрати кожному з них
покарання у вигляді позбавлення волі, але без ізоляції від суспільства із
застосуванням ст.ст. 75,76,104 КК
України. Цивільний позов по справі відсутній. Керуючи ст.ст. 323,324 КПК України,
суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним за ч.2 ст. 185
КК України.

ОСОБА_3 визнати винними за
ч.2ст.185 КК України.

ОСОБА_2 призначити покарання у вигляді
1 (одного) року
позбавлення волі;

ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76,104 КК України звільнити засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від
відбування покарання за даним вироком,
встановивши кожному з них іспитовий
строк на 1 (один)
рік, зобов'язавши їх повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або
навчання.

Запобіжні міри, обрані
відносно підсудних, до вступу вироку в законну силу залишити попередніми -
підписки про невиїзд.

Речові докази
по справі: ступиця з гальмовим барабаном в зборі 1 шт.; дві гальмівні
колодки, що
знаходиться на зберіганні у гр.ОСОБА_4 - залишити у його законному володінні, користуванні і розпорядженні.

На вирок суду може бути подана
апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд на протязі
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

З оригіналом вірно

Вирок не набрав законної сили

ГОЛОВА СУДУ:

А.ГАЛИЧ