АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11-133 / 07 Головуючий
ст. 115 Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Миколаївської області

у складі: головуючого - Карпія В.М. судців -
Пісного І.М., Войтовського С.А.

за участю прокурора -
Земляного В.М. засудженого -
ОСОБА_1

27 лютого 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на
вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженець м. Вознесенська Миколаївської області, українець, громадянин
України, раніше не судимий,

- засуджений
за ст. 115 ч.І КК
України до 7 років
позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_1
визнаний винним в скоєні злочину за слідуючих обставин.

28 серпня 2006 року приблизно о
17 годині в с. Дмитрівка
Вознесенського району в будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 і його
батьком-ОСОБА_2, після розлиття спиртних напоїв, виник конфлікт, пов'язаний з
переглядом телевізора. На грунті виниклого конфлікту ОСОБА_2 вирішив
помститися за нанесену сином образу. Він вийшов з приміщення кімнати і
повернувся з сокирою (колуном), якою наніс сину, який лежав на ліжку, декілька
ударів в область лівої лопатки. Внаслідок завданих ударів ОСОБА_1 отримав
тілесні ушкодження у вигляді двох
саден, які згідно висновку судово -
медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ображений
поведінкою свого батька, ОСОБА_1 перехватив сокиру і поклав її біля ліжка, а
потім, бажаючи помститись за образу та усвідомлюючи суспільно - небезпечний
характер своїх дій, він схопив ніж, який лежав поряд на стільці, і з метою
позбавлення життя наздогнав батька в приміщенні коридору, де наніс удари ножем
в область шиї, спричинивши різану рану шиї з полосовидною садиною грудної
клітини та колото- різану рану передньої черевної стінки, проникаючу до
черевної порожнини з ушкодженням тонкого кишечника, лівої клубової артерії,
ускладнену крововтратою, від чого останній помер на місці падіння в приміщенні
веранди.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок змінити та перекваліфікувати його дії з
ч.І ст. 115 КК
України на ст. 118 КК
України. Вважає, що вчинив вбивство при перевищенні меж необхідної оборони,
оскільки умислу на позбавлення життя батька не мав, а лише хотів відібрати
сокиру та захищався від його дій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1,
який підтримав подану апеляцію, думку прокурора Земляного В.М., який просив
залишити вирок без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини засудженого в скоєні
умисного вбивства, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним
обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами,
аналіз яких наведений у вироку суду.

Ствердження засудженого в апеляції про вчинення вбивства
батька при перевищенні меж необхідної оборони являються безпідставними.

Факт вчинення ОСОБА_1
умисного вбивства свого батька підтверджується явкою з повинною засудженого,
його показами в ході досудового слідства в якості підозрюваного та
обвинуваченого, з яких слідує, що 28.08.2006
року біля 17 години
між ним та його батьком виник конфлікт, пов'язаний з переглядом телевізора.
Обидва вони знаходились в стані алкогольного сп'яніння. В ході виниклого
конфлікту батько вийшов з кімнати та повернувся з сокирою (колуном). Він в цей
час лежав на ліжку. Батько підійшов до нього та наніс йому сокирою два-три удара. Перехопивши
сокиру, він поклав її біля ліжка. В цей час батько почав тікати з хатиг Він
схопив з стільця ніж, побіг за батьком і, наздогнавши його в коридорі, наніс
ножем удар в живіт. Батько зробив ще декілька кроків та впав у веранді біля
столу. (а.с. 15,16,31)

При відтворенні обстановки та обставин події ОСОБА_1 підтвердив
вказані показання і на місці події розповів та показав як саме батько наносив
йому удари сокирою, коли він лежав на ліжку. Підтвердив, що відібрав сокиру і
показав де її поставив біля ліжка. Також показав, де саме в коридорі наздогнав
батька, який тікав від нього. Вказав, що коли батько повернувся до нього
обличчям, то він вдарив його ножем в живіт (а.с. 17-20).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в умисному
вбивстві не визнав і стверджував, що коли батько наносив йому удари сокирою,
він за третім ударом перехопив сокиру, штовхнув батька з кімнати і схопився за
ніж, щоб захиститися. В дверях коридору він намагався відібрати сокиру, вирвав
її з рук батька, повернувся і пішов до ліжка, де положив сокиру і ніж. В цей
час побачив, що батько лежить в коридорі і на животі у нього є великий поріз.
Як вдарив батька ножем він не помітив.

Суд обґрунтовано вказав, що розцінює покази ОСОБА_1 в
судовому засіданні як бажання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки
такі пояснення засудженого спростовуються його показами на досудовому слідстві,
даними огляду місця події та висновками судових експертиз.

Так, з протоколу огляду місця події вбачається, що
сокира, яку засуджений ОСОБА_1 відібрав у потерпілого знаходиться біля ліжка, а
труп з тілесними ушкодженнями виявлений в коридорі будинку (а.с.4-11).

Вказані обставини свідчать про те, що смертельне
поранення потерпілому було нанесено засудженим після відбирання сокири, тобто,
закінчення протиправних дій потерпілого, про що вказував на досудовому слідстві
і сам ОСОБА_1

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 269 від 29.08.2006 року, смерть ОСОБА_1 наступила від
коло-різаного порання передньої черевної стінки, проникаючої до черевної
порожнини з ушкодженням тонкого кишечника, лівої клубової артерії, ускладненого
крововтратою. Крім того, у потерпілого була виявлена різана рана шиї з
полосовидною садиною грудної клітини, що свідчить про неодноразове нанесення
потерпілому ударів ножем.

Як вбачається з висновків судово-криміналістичної
експертизи № 213 від 08.09.2006 року довжина
клинка ножа, яким наносив удари ОСОБА_1,
складає 9,5 см
(а.с.51,52).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_3 вказав, що
удар в передню черевну стінку, спричинивший смерть потерпілого, був нанесений
цілеспрямовано з великою силою, про що свідчить глибина раневого каналу, яка
складає 8,5 см.

Таким чином, з перевірених і наведених судом доказів
слідує, що після того, як ОСОБА_1
відібрав у батька сокиру і останній припинив свої дії, засуджений, бажаючи
помститися за нанесену образу, схопив з стільця ніж та побіг за потерпілим.
Коли той вибігав з кімнати, він наздогнав його в коридорі і умисно з великою
силою наніс удар ножем в живіт.

Вказані у вироку докази свідчать про те, що у ОСОБА_1 були мотиви для
вчинення вбивства потерпілого з помсти, а характер його дій, сила нанесення
удару вказують, що він наніс батьку удар ножем в живіт умисно, а не при
перевищенні меж необхідної оборони.

Дії засудженого судом правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як
умисне вбивство, тобто умисне протиправне спричинення смерті іншій людині.

Покарання ОСОБА_1
призначено у відповідності з вимогами ст. 65
КК України, з урахування ступіня тяжкості скоєного злочину, віднесеного до
категорії особливо тяжких, даних про особу засудженого, який за місцем
проживання характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності
не притягувався. Також суд врахував і те, що засуджений ОСОБА_1 ініціатором
бійки не був, думку потерпілої стосовно призначення сину покарання. Як
обставину, що обтяжує покарання, суд правильно визнав вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння. Враховуючи вищевказані обставини в сукупності, суд
призначив мінімальне покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає
підстав для зміни вироку і пом'якшення призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2006
року відносно ОСОБА_1 - без
зміни.

Головуючий: