Справа № 461/1725/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2015 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гірняк Червоноградського району Львівської області, громадянина України, українця, раніше судимого 04.09.2013 року Галицьким районним судом м.Львова до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розорядчих функцій строком на 3 роки, без конфіскації майна, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, із визначенням 3 років іспитового терміну, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст.366 КК України,

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 12 грудня 2011 року, перебуваючи на посаді начальника управління охорони культурної спадщини Львівської обласної державної адміністрації, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_6 , склали завідомо неправдивий офіційний документ, а саме - акт №1 здавання-приймання проведеного заходу Розробка електронно-інформаційної бази пам`яток культурної спадщини від 12.12.2011 року, внісши завідомо неправдиві відомості про те, що роботи здійснило ПП Центр пам`яткоохоронних досліджень, що не відповідає дійсності, оскільки вказане підприємство таких робіт не виконувало.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та додатково пояснив, що дійсно мав намір замовити розроблення електронно-інформаційної бази пам`яток культурної спадщини. З цією метою, 02.12.2011 року від його імені та директора ПП Центр пам`яткоохоронних досліджень було укладено договір №03/11 на проведення цього заходу, погоджено калькуляцію кошторисної вартості, складено акт здавання-приймання даного заходу, хоча фактично виконання робіт із встановлення електронно-інформаційної бази пам`яток культурної спадщини виконував його знайомий на ім`я ОСОБА_7 . У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується іншими зібраними по справі доказами, однак суд визнає недоцільним дослідження цих доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечують учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників процесу, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив підсудному та іншим учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив складання завідомо неправдивого офіційного документа, внесення в нього завідомо неправдивих відомостей, за попередньою змовою в групі осіб, тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 28, ч.1 ст.366 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого: на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину в групі осіб (ч.2 ст. 28 КК України).

Враховуючи викладені дані про особу винного, усі обставини справи, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе, призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів та вважає необхідним обрати йому міру покарання у виді штрафу в мінімальних межах санкції ч.1 ст. 366 КК України, з позбавленням права займатись адміністративно-господарською діяльністю строком 1 рік.

Враховуючи те, згідно з ч.3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права займатись адміністративно-господарською діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, тому суд при призначенні остаточного покарання не застосовує положення ст. 71 КК України щодо частково приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування відносно нього Закону України Про амністію у 2014 році
Судом встановлено, що ОСОБА_4 має на утриманні мати, яка досягла 70-ти річного віку, вчинив умисний злочин невеликої тяжкості, обмежень, передбачених ст.8 Закону України Про амністію в 2014 році та Законом України Про застосування амністії судом не встановлено, а відтак суд приходить до висновку про необхідність звільнення останнього від відбування покарання на підставі п. є ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році.

Питання речових доказів належить вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню - віднести на рахунок держави (т.2, арк.13-17 матеріалів кримінального провадження) .

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст.366 КК України та призначити покарання у виді 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. із з позбавленням права займатись адміністративно-господарською діяльністю строком 1 рік.

На підставі п. є ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом остаточного покарання.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів по кримінальному провадженні від 19.01.2015 року в сумі 984 грн. 00 коп. - віднести на рахунок держави (т.2, арк.13-17 матеріалів кримінального провадження) .

Речові докази по справі:

- договір №03/11 на проведення заходу Розробка електронно-інформаційної бази пам`яток культурної спадщини від 02.12.2011 року на 2 сторінках, додатки до договору (протокол погодження договірної суми від 02.12.2011 року, калькуляція кошторисної вартості, календарний план на проведення заходу, акт №1 від 12.12.2011 року, платіжне доручення №6 від 28.03.2012 року, рахунок фактура №03/11 від 12.12.2011) (т.2, арк.. 60-67 матеріалів кримінального провадження)- залишити при матеріалах судового провадження;

- ноутбук НР повернути відділу охоронної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації(а.с.36 ти.2 матеріалів кримінального провадження).

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1