Номер справи: 1-107
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
листопада 2007 року Маневицький
районний суд Волинської області в складі:

головуючого
- судді Покидюка
М.В.

при секретарі . Каращук B.C.

за участю прокурора Матюка
A.M.

потерпілої ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у АДРЕСА_1 кримінальну справу по обвинуваченнюОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця АДРЕСА_1, зареєстрованого АДРЕСА_2, фактично
проживаючогоАДРЕСА_3, українця, громадянина України, з базовою загальною
середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні двоє
неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1., будучи
зобов'язаним згідно виконавчого листа Маневицького районного суду № 2-310 від 3
серпня 2001 року сплачувати на користь ОСОБА_3. аліменти на утримання дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше
1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісячно починаючи
з 25 липня 2001 року та до її повноліття, на протязі тривалого часу, а саме з
серпня 2005 року, від сплати даних коштів злісно ухиляється. 25 липня 2005 року
він звільнився з роботи за власним бажанням з посади водія транспортного цеху
ДП „Маневицьке лісове господарство". Не маючи обмежень по стану здоров'я
працювати, тобто, будучи працездатним, з метою ухилення від сплати аліментів
підсудний умисно офіційно не влаштовувався на роботу, на усні звернення
стягувачки ОСОБА_2. сплачувати аліменти на утримання дочки не реагував. З цією
метою більшість викликів в державну виконавчу службу підсудний ігнорував, через
що до нього застосовувався привід. Після проведених працівниками державної
виконавчої служби бесід та письмових попереджень від 29 липня 2005 року та 24
липня 2007 року про сплату аліментів і погашення заборгованості та можливість
притягнення його до кримінальної відповідальності ОСОБА_1. будь-яких дій
спрямованих на сплату, встановлених рішенням суду, аліментів та погашення
заборгованості не вчинив, в результаті чого заборгованість постійно зростала.
Внаслідок вищевказаних дій спрямованих на злісне ухилення від сплати аліментів
станом на 1 жовтня 2007 року уОСОБА_1. утворилась заборгованість по сплаті
аліментів в сумі 3359 грн. 06 коп.

Підсудний ОСОБА_1. в
судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю,
показав, що йому відомо про обов'язок сплачувати аліменти на утримання дочки
ОСОБА_4 згідно виконавчого листа від 3 серпня 2001 року, який виданий
Маневицьким районним судом, однак через відсутність роботи, вказаних коштів не
сплачував. Підтвердив, що матеріальної допомоги дитині не надавав та не
цікавився її вихованням. Визнав, що знаючи та будучи попередженим при
кримінальну відповідальність за ухилення від сплати обов'язкових платежів на
утримання дитини, свідомо ухилявся від їх сплати, а саме приховував дійсне
місце роботи, доходи, які отримував, ухилявся від явки в державну виконавчу
службу. Щиро кається у вчиненому і просить суворо не карати, обіцяє погасити
заборгованість найближчим часом.

Потерпіла ОСОБА_2. в
судовому засіданні пояснила, що неодноразово просила підсудного допомагати
сім'ї матеріально. їй, крім того відомо, що підсудний неодноразово
попереджувався відділом державної виконавчої служби Маневицького районного
управління юстиції про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати
аліментів, однак продовжував ухилятись від їх сплати. Просить суд притягнути
його до кримінальної відповідальності, призначивши покарання без ізоляції від
суспільства.

Покази підсудногоОСОБА_1.
відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються.

У відповідності з ст.299
КПК України судом із згоди учасників судового розгляду визнано недоцільним
дослідження наявних в справі доказів стосовно фактичних обставин справи, які
ніким не оспорюються.

Крім повного визнання
підсудним ОСОБА_1.
вини в інкримінованому йому злочині, його вина у вчиненому
підтверджується іншими доказами зібраними та дослідженими в судовому засіданні.

Зокрема, копією виконавчого
листа 2-310 від 03 серпня 2001 року, яким підтверджується, що зОСОБА_1.
стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2. в розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на
одну дитину щомісячно, починаючи з 21 липня 2001 року та до досягнення дочкою
повноліття (а.с. 20-22); поданням та довідкою відділу державної виконавчої
служби Маневицького районного управління юстиції, підтверджується злісне
ухиленняОСОБА_1. від спати аліментів на користь ОСОБА_2. і що станом на 1
жовтня 2007 року заборгованість по сплаті аліментівОСОБА_1. перед ОСОБА_2.
становить 3359,06 гривень (17-19); попередженнями відділу державної виконавчої
служби Маневицького районного управління юстиції від 29.07.2005 року, від
24.07.2007 року, якими доведено, що підсудному неодноразово пропонувалось
влаштуватися на роботу і добровільно сплачувати аліменти, а також попереджено
про кримінальну відповідальність у разі ухилення від сплати даних обов'язкових
щомісячних платежів.

Аналізуючи зібрані та
досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що підсудний
ОСОБА_1. вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, оскільки злісно
ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання
неповнолітньої дитини.

При призначенні покарання
суд враховує, що підсудний ОСОБА_1. вчинив злочин невеликої тяжкості.

Разом з тим, суд приймає до
уваги дані про особу підсудного, а саме, посередню характеристику за місцем
проживання, що він має на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, є потерпілим
внаслідок Чорнобильської катастрофи, до кримінальної відповідальності
притягується вперше.

При відсутності обставин
справи, що обтяжують покарання підсудного до обставин, що пом'якшують його
покарання суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Виходячи із наведеного, суд
вважає, що виправлення підсудногоОСОБА_1., а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженим, так і
іншими особами можливе при призначенні йому покарання без ізоляції від
суспільства у виді обмеження волі в межах санкції статті, по якій він
притягується до кримінальної відповідальності, із звільненням від відбуття
даного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.

Оскільки підсудному
призначається покарання не пов'язане з реальним позбавленням волі, то міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу йому слід залишити попередню
- підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Керуючись ст. ст. 323,324
КПК України, суд,

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, призначивши покарання
- 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК
УкраїниОСОБА_1. від призначеного покарання у виді обмеження волі звільнити з
випробуванням при умові, що він протягом 2 (двох) років іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК
України зобов'язати засудженогоОСОБА_1. не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти ці органи про зміну місця проживання і роботи, періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи за місцем
проживання.

Міру запобіжного заходу
засудженомуОСОБА_1. до вступу вироку в законну силу залишити попередню -
підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок може бути подана
апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд
протягом 15 діб з моменту його проголошення.