ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
вересня 2007 року м. Київ

Військовий
місцевий суд Київського гарнізону у відкритому судовому засіданні у приміщенні
су­ду у складі: головуючого підполковника юстиції РИМАРА Є.П., при секретарі ЛОЗІ К.А., за участю державного обвинувача - старшого
помічника військового прокурора Київського гарнізону капітана юстиції КОЗАКА
А.Т., захисника - адвоката
ОСОБА_1., потерпілих ОСОБА_2., ОСОБА_3. , ОСОБА_4., ОСОБА_5.,
ОСОБА_6, розглянувши кримінальну
справу по обвинува­ченню військовослужбовця військової частини А- 0178, старшого солдата

ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в місті Чоп
Закарпатської області, українця, громадянина України, не судимого,
не одруженого, з повною середньою
освітою, призваного на військову
строкову службу у листо­паді 2006 року Ужгородським РВК, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.
406, ч. 2 ст.
424 КК України.

Судовим
слідством військовий суд, -

ВСТАНОВИВ:

19
червня 2007 року, біля 20 години, в приміщенні казарми військової частини
А-0178, старший солдат ОСОБА_7, з надуманих підстав, порушуючи вимоги ст.
ст. 11, 49, 50 Статуту
Внутрішньої служби ЗС України та
ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС
України, які зобов'язують
військовослужбовця поважа­ти честь і гідність кожної людини, не допускати негідних вчинків, взаємно поважати інших військовос­лужбовців, бути дисциплінованим, неухильно виконувати вимоги
законодавства, бути ввічливим, не принижувати честі і гідності
військовослужбовців, не допускати
негідних вчинків; бажаючи продемонс­трувати свою уявну фізичну перевагу над
військовослужбовцями молодшого призову,
пред'явив претен­зії з приводу неналежного виконання службових
обов'язків солдатам ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_8, застосувавши до останніх фізичне насильство, що виразилось у нанесенні ОСОБА_2 і ОСОБА_8
по одному, а ОСОБА_5 двох ударів кулаком
в область грудної клітини.

Далі, 25 червня 2007 року, біля 1 -ї години, з тих же підстав та мотивів, ОСОБА_7,
застосував фізи­чне насильство до військовослужбовців молодшого
призову, зокрема солдат ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, що виразилось у нанесенні одного удару
кулаком по внутрішній стороні схрещених на лобі долонях ОСОБА_9; одного удару
коліном по внутрішній стороні схреще­них на лобі долонях ОСОБА_6; одного удару
кулаком по внутрішній стороні схрещених на лобі до­лонях, двох ударів кулаком в область грудної клітини
та одного удару коліном по внутрішній стороні схрещених на лобі долонях
ОСОБА_4; одного удару кулаком в область грудної клітини та трьох уда­рів
коліном по внутрішній стороні схрещених на лобі долонях ОСОБА_10, чим було заподіяно вказаним
військовослужбовцям побої та інше насильство.

В
подальшому, 08 липня 2007 року, біля 20-ї години, в приміщенні КПП, виконуючи
обов'язки чергового контрольно-пропускного пункту, тобто будучи військовою службовою
особою, перевищуючи надану владу та
повноваження, діючи з названих вище
мотивів, бажаючи продемонструвати свою
уда­вану фізичну перевагу над військовослужбовцем молодшого призову
ОСОБА_3, в порушення вимог ст.
ст. 11, 49, 50, 303-304 Статуту Внутрішньої служби ЗС України
та ст.
4 Дисциплінарного статуту ЗС України застосував нестатутні заходи впливу
та насильство до підлеглого, що
виразилось в нанесенні останньому трьох ударів коліном по внутрішній стороні
схрещених на лобі долонях, заподіявши
цими діями синці тильних поверхонь обох долоней, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний
у судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 винним себе у вчиненні вказаних злочинних
дій визнав повністю і про обставини скоєного дав покази цілком відповідні
викладеному вище, поясни­вши, що 19 червня 2007 року, біля 20 години, за неналежне виконання його команд, він з власної ініціа­тиви вишукував у
приміщенні казарми молоде поповнення та наніс по одному удару кулаком у груди
солдатам ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_8. 25 червня 2007 року, біля 1-ї години, за погане проведення

1-99

учбової
тривоги він наніс удари кулаком та коліном ОСОБА_10, ОСОБА_4,
ОСОБА_6, а в пода­льшому за
невиконання його команд він наніс удари кулаком та коліном по схрещених на лобі
долонях ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_9. 08
липня 2007 року біля 20-ї години, він, ОСОБА_7,
будучи черговим по КПП, за несвоєчасну доповідь наніс
помічнику чергового по контрольно-пропускному пун­кту ОСОБА_4 три удари коліном
по внутрішній стороні схрещених на лобі долонях.

Більше
потерпілим ніяких ударів він не наносив.

Крім
особистого визнання, вина підсудного
підтверджується всією сукупністю досліджених у су­довому засіданні
доказів, які не викликають сумнівів у
своїй достовірності, підсудним та іншими
учас­никами процесу не заперечуються. За клопотанням ОСОБА_7, яке підтримали інші учасники судового
засідання, судове засідання проведено у
відповідності до вимог ч.3 ст. 299 КПК України. Про цьому су­дом
роз'яснено, що в цьому випадку учасники
процесу будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи та розмір
цивільного позову в апеляційному порядку.

Таким
чином, дії підсудного ОСОБА_7, що виразилися у застосуванні насильства, яке потягло заподіяння легких тілесних
ушкоджень підлеглому за посадою - рядовому ОСОБА_4, суд кваліфікує за ч. 2 ст.
424 КК України;

Дії
підсудного ОСОБА_7, що виразилися у
порушенні статутних правил взаємовідносин між вій­ськовослужбовцями за
відсутності між ними відносин підлеглості,
вчинене щодо кількох осіб, що
вира­зилось у заподіянні побоїв та вчиненні іншого насильства, суд кваліфікує за ч. 2 ст.
406 КК України.

Військово-лікарською
комісією ОСОБА_7 визнаний придатним до військової служби.

При
призначенні покарання підсудному суд визнає і враховує, як обставини,
що пом'якшують йо­го відповідальність,
те, що він щиро розкаявся у
вчиненому злочині, з'явився з
повинною, сприяв роз­криттю
злочину, до кримінальної відповідальності
притягуються вперше, раніше ні в чому
осудному помічений не був, до служби в
армії та під час її проходження характеризувалися виключно позитивно, а також те,
що потерпілі, кожен окремо, просили суворо його не карати та не
застосовувати до нього позбавлення волі.

Крім
того, при прийнятті рішення суд
враховує, що мати ОСОБА_7 є
непрацездатним інвалідом 3-ї групи,
тобто потребує постійного догляду.

Враховуючи
вищенаведене, та розцінюючи ці обставини
як такі, що суттєво пом'якшують пока­рання, суд знаходить можливим при призначенні
покарання ОСОБА_7 не застосовувати до нього по­збавлення волі, а застосувати
ст. ст. 60 та 69 КК України, вважаючи,
що його виправлення можливе без позбавлення волі в умовах відбування
покарання на гауптвахті, а тому вважає
за необхідне перейти до іншого, більш
м'якого виду основного покарання, не
зазначеного в санкціях статей 424 ч.2 та 406 ч.2 КК України - арешту.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 299, 324, 328,
332-335 КПК України, військовий
суд, -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_7
визнати винним у вчиненні злочинів,
передбачених ч.2 ст. 406 та ч.2
ст. 424 КК України, за якими призначити йому покарання:

·за
ч.2 ст.
406 КК України із застосуванням
ст. ст. 60 та 69 КК України у виді арешту строком на
5 (п'ять) місяців;

·за
ч.2 ст.
424 КК України із застосуванням
ст. ст. 60 та 69 КК України у виді арешту строком на
6 (шість) місяців.

За
сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70
КК України, остаточно призначити
ОСОБА_7покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді
арешту строком на 6 (шість) місяців з відбуванням на гауптвахті Центрального
управління військової служби правопорядку у м.
Києві та Київській області.

Строк відбування
покарання засудженим ОСОБА_7. обчислювати з 17 вересня 2007 року.

Запобіжний
захід щодо ОСОБА_7. - нагляд командування військової частини - скасувати і до
набрання вироком законної сили утримувати його на гауптвахті Центрального
управління військової служби правопорядку у м.
Києві та Київській області.

Вирок
може бути оскарженим та на нього може бути внесене подання у апеляційному
порядку в військовий апеляційний суд Центрального регіону України через
військовий місцевий суд Київського гарнізону в 15 денний строк з моменту його проголошення, а засудженим - у той же строк з моменту
вручення йому копії вироку.