Справа
№ 11-410-2007 р. Головуючий 1-ї інстанції:
ст. 186 ч.2 Лисенко
КК України Доповідач апеляційного суду
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня
2007року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Карпія В.М.

суддів: Чернявського А.С,Маркової Т.О.

секретаря: Гарусенко Л.М.

за участю прокурора: Багірової В.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві справу за апеляцією помічника прокурора Снігурівського
району Миколаївської області та засудженого
ОСОБА_2 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26
березня 2007року, яким:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженець м.Снігурівка

Миколаївської області, раніше не

судимий згідно ст. 89

КК України, засуджений
за ч.2 ст. 186 КК
України на 4 роки
позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов'язків, передбачених п.п. 2,3,4 ст.76 КК України.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
року

народження, уродженець

м. Снігурівка Миколаївської області,

раніше судимий: 19.01.1998
року

Канівським районним судом Черкаської

області за ст.ст. 117 ч.З,

118 ч.2
КК України на 9 років

позбавлення волі,

звільнився по відбуттю терміну
покарання 06.02.2006р., засуджений
за ч.2 ст. 186 КК
України на 4 роки
позбавлення волі.

Постановлено стягнути з засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь фінансового управління Снігурівської районної Державної адміністрації 493
грн.32коп. за лікування потерпілого
ОСОБА_4 та на користь НДЕКЦ при УМВС України в
Миколаївській області 223грн.22коп. за
проведення дактилоскопічних експертиз.

За вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними та засуджено за те, що 01 грудня 2006
року близько 22 години,
знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, спільно, за попередньою змовою між
собою в АДРЕСА_1,
де проживає ОСОБА_3, зустріли ОСОБА_4, який теж знаходився в стані
алкогольного сп'яніння, та реалізуючі
злочинний намір на заволодіння чужим майном, вивели його з будинку і
повели його на АДРЕСА_2,
де він проживає. По дорозі засуджені стали наносити удари руками та ногами по різним частинам
тіла, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи
здоров'я.

Привівши до будинку та знаходячись всередині нього, засуджені відкрито викрали у потерпілого належні йому гроші
в сумі 465 гривень,
які привласнили собі і розпорядились ними за власним розсудом.

Внаслідок заподіяння насильства ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у
вигляді гематом в області лоба, лівої щоки, крововиливу в області лівого ока, які відносяться до категорії
легких тілесних ушкоджень.

В апеляції прокурор просить вирок суду відносно ОСОБА_1 скасувати за безпідставністю застосування ст.75
КК України та постановити свій вирок, відповідно до якого ОСОБА_1 призначити
реальне покарання. Вважає, що при призначенні покарання судом не в
повній мірі враховано особу ОСОБА_1, а саме: не враховано те, що за місцем
проживання ОСОБА_1 характеризується негативно, раніше неодноразово притягувався
до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності. Крім
того, на думку прокурора, судом необгрунтовано зазначено пом'якшуючу вину
обставину -
щире каяття та повне визнання вини, оскільки в судовому
засіданні ОСОБА_1 вину визнав частково, а потім змінив свої свідчення,
пояснивши це здійсненням на нього тиску під час досудового слідства, чим намагався ввести суд в оману та уникнути
відповідальності.

В апеляції засуджений ОСОБА_2, не оспорюючи кваліфікацію
та обставини скоєного, посилаючись на щире каяття, допомогу
слідству, відшкодування шкоди потерпілому, позитивну характеристику, а також
те,

що в нього на
утриманні батько-інвалід та мати пенсійного віку, дружина, з якою він перебуває в фактичних шлюбних відносинах,
перебуває в стані вагітності, те
що він працював у приватного підприємця, просить вирок суду змінити та пом'якшити призначене судом покарання із
застосуванням ст.69 КК України.

В запереченнях на апеляцію прокурора засуджений ОСОБА_1 просить вирок Снігурівського районного суду
відносно нього залишити без змін,
вважає призначене покарання таким, що відповідає матеріалам справи та ступеню його участі у вчиненому.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який
підтримав апеляцію та просив скасувати вирок,
засудженого ОСОБА_5, який заперечував
проти задоволення апеляції і просив залишити вирок без змін, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини злочину, викладені у вироку,
кваліфікація дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст. 186
ч. 2 КК України судом встановлені правильно на підставі досліджених в судовому засіданні
доказів і апелянтами не оспорюються.

У відповідності с вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд врахував як пом'якшувальні покарання
обставини: розкаяння в скоєному,
відшкодування збитків, першу судимість щодо ОСОБА_1, так і обставини, що обтяжують покарання: вчинення тяжкого
злочину в стані алкогольного сп'яніння, а для
ОСОБА_2 не погашену судимість.

Крім того, з урахуванням думки потерпілого, який
відмовився від цивільного позову та просив не
позбавляти засуджених волі, суд правильно прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_1
без відбування покарання з випробуванням
у порядку ст.75 КК
України.

За таких обставин призначене судом покарання ОСОБА_1 є обгрунтованим та відповідаючим вимогам ст. 75
КК України, а тому підстав для скасування вироку в цій частині немає.

Колегія суддів приймає до уваги і те, що на засудженого
ОСОБА_1 судом відповідно до пп. 2,3,4 ст. 76 КК України покладений ряд обов'язків.

Що стосується призначеного засудженому ОСОБА_2 покарання,
то воно відповідає вимогам ст. 65
КК України, а тому підстав для його пом'якшення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 365, 366, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції помічника прокурора Снігурівського району
Миколаївської області та засудженого ОСОБА_2
залишити без задоволення.

Вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області
від 26 березня
2007 року
відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без зміни.