У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
при секретарі за участю прокурора потерпілих захисника представника цивільного відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 22 квітня 2015 року матеріали кримінального провадження за касаційними скаргами потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11, захисників ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_13 та ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_14 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2014 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпропетровська, проживаючого АДРЕСА_1, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України на 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки;

ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Дніпропетровська, українця, проживаючого АДРЕСА_2, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України на 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто 3 ПрАТ «СК «Еталон» на користь ОСОБА_15 на відшкодування матеріальної шкоди 163 грн. 90 коп. та моральної шкоди 1500 грн.

Стягнуто з ПрАТ «АХА Страхування» на користь ОСОБА_15 на відшкодування матеріальної шкоди 163 грн. 90 коп. та моральної шкоди 1500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_14 користь ОСОБА_15 на відшкодування моральної шкоди 13500 грн.

Стягнуто з ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» на користь ОСОБА_15 на відшкодування моральної шкоди 13500 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на користь ОСОБА_15 витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 200000 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 200000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 200000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» на користь ОСОБА_16 на відшкодування моральної шкоди 200000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» на користь ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди 400000 грн.

Стягнуто з ПрАТ «АХА Страхування» на користь ОСОБА_11 на відшкодування матеріальної шкоди 11566 грн. 99 коп.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Еталон» на користь ОСОБА_11 на відшкодування матеріальної шкоди 11566 грн. 99 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на користь ОСОБА_11 витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» на користь ОСОБА_17 на відшкодування моральної шкоди 200000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_18 до ОСОБА_14 та ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» залишено без розгляду.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на користь держави судові витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи в розмірі 3670 грн. 80 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на користь держави судові витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи в розмірі 856 грн. 52 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи звуко- та відеозапису в розмірі 782 грн. 40 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на користь держави судові витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи в розмірі 2206 грн. 50 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на користь держави судові витрати за проведення фотоскопічної експертизи в розмірі 18400 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на користь держави судові витрати за проведення фототехнічної експертизи в розмірі 18400 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на користь держави судові витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи в розмірі 1564 грн. 80 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на користь держави судові витрати за проведення комісійної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи розмірі 5814 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2014 року вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2014 року щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_13 змінено:

стягнуто з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 100000 грн.;

стягнуто з ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 100000 грн.;

стягнуто з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 100000 грн.;

стягнуто з ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 100000 грн.;

стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_15 на відшкодування моральної шкоди 2550 грн.;

стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_15 на відшкодування моральної шкоди 2550 грн.;

стягнуто з ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» на користь ОСОБА_16 на відшкодування моральної шкоди 100000 грн.;

стягнуто з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_16 на відшкодування моральної шкоди 100000 грн.;

стягнуто з ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» на користь ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди 300000 грн.;

стягнуто з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 300000 грн.;

стягнуто з ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенертопром» на користь ОСОБА_17 на відшкодування моральної шкоди 100000 грн.;

стягнуто з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_17 на відшкодування моральної шкоди 100000 грн.;

стягнуто з ОСОБА_14 на. користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 100000 грн.

В частині стягнення з ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІергопром» моральної шкоди па користь ОСОБА_8 скасовано.

В решті вирок суду залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 визнано винними у вчиненні злочину за таких обставин.

20 березня 2013 року, приблизно о 7 год. 45 хв., ОСОБА_13, керуючи технічно справним автомобілем «Nissan X-Trail» та рухаючись по мокрій прямій асфальтованій проїзній частині по вулиці Набережна Перемоги з боку вул. Космічної у бік вулиці Набережна Леніна в м. Дніпропетровську, в районі будинку № 102 напроти електроопори міського освітлення № 238, здійснюючи маневр повороту ліворуч у дворовий проїзд, допустив порушення вимог п.п. 1.3, 2.3 «б», 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху.

В порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху, під час керування автомобілем водій ОСОБА_13 не впевнився у безпеці маневру повороту ліворуч, діючи з необережності, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події не відмовився від маневрування в обраний момент, щоб надати можливість проїзду автомобіля BMW 320i під керуванням водія ОСОБА_14, який наближався у зустрічному напрямку, проявляючи злочинну самовпевненість, продовжив виконання маневру повороту ліворуч, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем останнього.

В той же час ОСОБА_14, керуючи автомобілем BMW 320i та рухаючись по мокрій прямій асфальтованій проїзній частині вулиці Набережна Перемоги з боку вулиці Набережна Леніна в напрямку вулиці Космічної м. Дніпропетровська зі швидкістю 107,4 - 114,6 км/год, напроти електроопори міського освітлення № 238 допустив порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б» та 12.9 «б» Правил дорожнього руху.

В порушення зазначених Правил, під час руху ОСОБА_14, маючи об'єктивну можливість бути уважним, спостерігати та враховувати дорожню обстановку і стан технічного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, рухався з перевищенням максимальної швидкості зазначеної в п. 12.4 ПДР, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем марки «Nissan X-Trail» під керуванням ОСОБА_13

Внаслідок зіткнення керований ОСОБА_14 автомобіль BMW 320i виїхав за межі проїзної частини на зупинку громадського транспорту, де вчинив наїзд на потерпілих ОСОБА_15, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 та ОСОБА_24, в результаті чого потерпілі ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 та ОСОБА_24 загинули на місці пригоди, потерпілому ОСОБА_15 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілій ОСОБА_19 - тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційних скаргах:

потерпілий ОСОБА_11, за змістом скарги, просить судові рішення щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_13 скасувати та призначити їм покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених; стягнути на його користь з ПрАТ «СК АХА Страхування» та ПрАТ «СК Еталон» на відшкодування моральної шкоди 27528 грн., тобто відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів»; з ОСОБА_14 та ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» стягнути на відшкодування моральної шкоди 1944944 грн., оскільки внаслідок злочинних дій ОСОБА_14 і ОСОБА_13 загинули його дружина та дев'ятирічний син, через що він зазнав великих душевних страждань та погіршився стан його здоров'я, а тому вважає, що його цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі;

потерпілий ОСОБА_8, за змістом скарги, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_13 змінити, задовольнити його цивільний позов в повному обсязі, стягнути з відповідачів солідарно на його користь майнову шкоду в сумі 34000 грн., моральну шкоду в сумі 1000000 грн. та 280800 грн. як матеріальну компенсацію витрат на утримання його сина ОСОБА_25, ІНФОРМАЦІЯ_6 до досягнення ним 23 років з урахуванням навчання. Посилаючись на незаконність ухвали апеляційного суду потерпілий зазначає, що цим судом безпідставно відмовлено у стягненні майнової шкоди, яка полягала у витратах на поховання дружини у розмірі 34000 грн. та скасуванні вироку в частині стягнення моральної шкоди з ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» у зв'язку з тим, що це товариство не залучалося як цивільний відповідач, що спростовується матеріалами провадження. При цьому потерпілий вважає необґрунтованим визначення моральної шкоди в розмірі 100000 грн. таким, що не відновлює його попереднього стану, який існував до завдання шкоди, а тому вважає, що вона може бути частково компенсована стягненням моральної шкоди в розмірі 1000000 грн. Крім того потерпілий вважає, що судом взагалі не надано оцінки щодо його вимог до відповідачів - ПАТ «Страхова компанія «Еталон» та ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» через відмову в задоволенні позову до цих відповідачів з посиланням на ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», оскільки відшкодування шкоди у випадку смерті особи регулюється п. 3 ст. 27 цього Закону і має складати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі з урахуванням розміру такої плати на день страхового випадку, який становив 1147 грн. Також потерпілий вважає безпідставною відмову у стягненні витрат на утримання дитини у зв'язку з втратою годувальника, які в цілому складали 2600 грн. на місяць, з яких 1300 грн. припадало на дружину, тоді як таке відшкодування мало бути не меншим ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі. Разом з тим потерпілий просить судові рішення в частині призначеного покарання засудженим змінити та призначити нове покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років кожному;

потерпілі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 просять судові рішення щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_13 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особам засуджених внаслідок м'якості. При цьому потерпілі вказують на те, що суд безпідставно визнав обставиною, що пом'якшує покарання - щире каяття обох засуджених, що не відповідає дійсності, та не визнав обставиною, що обтяжує покарання - вчинення злочину щодо малолітнього, хоча ця обставина була вказана в обвинувальному акті. Також потерпілі вказують на те, що судом першої інстанції безпідставно зменшено розмір відшкодування моральної шкоди, який вони вважали а апеляційний суд безпідставно не застосував обов'язок солідарного стягнення шкоди з ОСОБА_14 та ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром», мотивуючи це тим, що це товариство не є безпосереднім суб'єктом злочину, що суперечить вимогам ст.1190 ЦК України;

захисник ОСОБА_12 просить судові рішення щодо ОСОБА_13 в частині призначеного покарання та вирішення цивільних позовів скасувати та закрити кримінальне провадження у зв'язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, посилаючись на відсутність причинного зв'язку між діями ОСОБА_13 та ДТП, що виключає його відповідальність за вчинений злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України. Крім того вказує, що призначене ОСОБА_13 покарання є несправедливим внаслідок суворості, посилаючись на безпосередню роль ОСОБА_13 в ДТП, його вік, стан здоров'я та позитивну характеристику;

захисник ОСОБА_9 просить судові рішення щодо ОСОБА_14 змінити, призначене засудженому покарання пом'якшити, посилаючись на визнання ним своєї вини та щире каяття у вчиненому, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та, що раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався. Також захисник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанції не взято до уваги при призначенні покарання, що на момент виникнення небезпеки для руху ОСОБА_14 вжив усіх необхідних заходів.

У запереченнях на касаційну скаргу захисника ОСОБА_12 захисник ОСОБА_9 просить судові рішення щодо ОСОБА_13 залишити без зміни, оскільки першопричиною ДТП став поворот автомобіля під його керуванням наліво через суцільну лінію дорожньої розмітки та невиконання вимог п.п.12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху, незважаючи на те, що він бачив зустрічні автомобілі.

У запереченнях на касаційну скаргу захисника ОСОБА_12 потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять судові рішення щодо ОСОБА_13 залишити без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення.

У запереченнях на касаційну скаргу захисника ОСОБА_9 потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять судові рішення щодо ОСОБА_14 залишити без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення.

У запереченнях на касаційні скарги представник ТОВ «Інститут ДніпроВНІПІенергопром» просить судові рішення залишити без зміни, а касаційні скарги без задоволення з посиланням на те, що потерпілим ОСОБА_16, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 товариством повністю відшкодовані суми визначеної судом матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення потерпілих та захисника, які підтримали свої касаційні скарги, думку представника цивільного відповідача, який заперечував проти задоволення касаційних скарг потерпілих та захисників, думку прокурора про відмову у задоволенні касаційних скарг захисників та часткове задоволення касаційних скарг потерпілих шляхом скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового апеляційного розгляду у зв'язку з м'якістю призначеного засудженим покарання та необґрунтованим зменшенням розміру відшкодування заподіяної шкоди, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги захисників задоволенню не підлягають, а касаційні скарги потерпілих підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із доводів касаційних скарг потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також доводів апеляцій цих же потерпілих та потерпілої ОСОБА_16, призначене засудженим ОСОБА_14 та ОСОБА_13 покарання вони вважали невідповідним тяжкості злочину та їх особам внаслідок м'якості. Вказані доводи потерпілих колегія суддів вважає обґрунтованими, враховуючи тяжкість вчиненого засудженими злочину, ступінь тяжкості допущених ними порушень правил дорожнього руху та тяжкість наслідків, що настали через порушення цих правил - смерть п'ятьох потерпілих - ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, а також заподіяння потерпілій ОСОБА_19 тяжких тілесних ушкоджень, а потерпілому ОСОБА_15 - середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Крім того, як вбачається із вироку, досліджуючи дані про особи засуджених суд встановив, що до вчинення злочину вони обидва неодноразово порушували правила дорожнього руху, за що притягалися до адміністративної відповідальності.

Висновки апеляційного суду про відповідність призначеного засудженим покарання тяжкості вчиненого злочину та їх особам з урахуванням визнання ними своєї вини та щирого каяття у вчиненні злочину, колегія суддів вважає непереконливими та такими, що суперечать матеріалам провадження, на що потерпілі звертали увагу як у своїх апеляціях, так і у касаційних скаргах.

Тому з урахуванням тяжкості злочину та його наслідків, зазначених даних про особи засуджених, зокрема, які стосувалися дотримання ними правил дорожнього руху до вчинення злочину, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи касаційних скарг потерпілих про невідповідність призначеного засудженим покарання вказаним обставинам та їх особам внаслідок м'якості, незважаючи на призначення покарання в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України. Оскільки про це ж потерпілі вказували у своїх апеляціях та просили апеляційний суд про постановлення свого вироку в цій частині, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 438 КПК України, скасуванню підлягає ухвала апеляційного суду з призначенням нового розгляду цього кримінального провадження в апеляційному суді.

Що ж стосується доводів потерпілих про лише часткове задоволення цивільних позовів потерпілих судом першої інстанції та безпідставне зменшення апеляційним судом розміру стягнутої шкоди на користь потерпілих ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_8, то колегія суддів також вважає їх обґрунтованими, оскільки при вирішенні питання щодо розміру стягнення шкоди на користь цих потерпілих суди першої та апеляційної інстанції повною мірою не врахували обґрунтовані ними розміри заподіяної матеріальної та моральної шкоди, пославшись на засади розумності, виваженості та справедливості, зокрема при вирішенні позовів потерпілих при визначені розміру відшкодування заподіяної їм моральної шкоди, що колегія суддів вважає таким, що суперечить вказаним засадам, а апеляційний суд дійшов до необґрунтованого висновку про зменшення розміру шкоди, стягнутої судом першої інстанції на користь потерпілих. Тому і з цих підстав ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню.

Оскільки касаційний суд не вправі погіршити становище засуджених шляхом постановлення свого вироку, про що ставили питання у касаційних скаргах потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (потерпілі ОСОБА_7 просили про призначення нового апеляційного розгляду в цій частині, а в апеляційному провадженні про м'якість призначеного покарання вказувала і потерпіла ОСОБА_16), то їх касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, бо відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, лише суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання. Частковому задоволенню касаційні скарги потерпілих підлягають і тому, що при новому апеляційному розгляді цього провадження вони мають обґрунтувати розмір заподіяної кожному із них шкоди, що підлягає відшкодуванню на їх користь, оскільки колегія суддів питання відшкодування конкретних сум залишає на розсуд апеляційного суду.

Що ж стосується доводів касаційних скарг захисників, то вони задоволенню не підлягають, оскільки винність засудженого ОСОБА_14 у вчинені злочину за викладених у вироку обставин, у касаційній скарзі не оспорюється, а лише ставиться питання про пом'якшення призначеного покарання. Що ж стосується висновків суду про винність засудженого ОСОБА_13, то вони обґрунтовані наведеними у вироку доказами, які були предметом перевірки апеляційного суду, висновки якого в цій частині колегія суддів вважає правильними. Разом з тим, за наявності відповідних доводів захисту висновки суду першої інстанції і в цій частині можуть бути предметом перевірки апеляційного суду.

Оскільки потерпілі ставили питання про призначення засудженим більш суворого покарання, оспорювали обґрунтованість розміру стягнутої на їх користь моральної і матеріальної шкоди та просили про його збільшення до розмірів, заявлених у суді першої інстанції, про що наголошують і у касаційних скаргах, апеляційний суд мав вирішити питання про постановлення свого вироку, тому має вирішити ці питання при новому апеляційному розгляді шляхом постановлення свого вироку відповідно до положень ст. 420 КПК України, де має визначитись із відповідністю призначеного засудженим покарання тяжкості злочину та їх особам, а також вимогам ст.ст. 50 і 65 КК України, врахувавши що призначене їм покарання судом першої інстанції колегія суддів вважає м'яким, обґрунтованістю задоволення цивільних позовів потерпілих лише частково судом першої інстанції, законністю зменшення розміру відшкодування завданої потерпілим шкоди апеляційним судом та відповідністю своїх рішень щодо відшкодування шкоди вимогам Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» відповідно до доводів апеляційних та касаційних скарг.

Тому при новому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_14 і ОСОБА_13 апеляційний суд має ретельно перевірити відповідні доводи апеляційних і касаційних скарг потерпілих та ухвалити своє рішення шляхом правильного застосування кримінального закону та законів, що регулюють відшкодування шкоди, заподіяної вчинених ними злочином.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Касаційні скарги потерпілих ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2014 року щодо засуджених ОСОБА_14 та ОСОБА_13 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2. ОСОБА_3