Справа № 605/540/14-к
Ухвала
Іменем України
02 червня 2014 року приблизно 19 години ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у будинку в якому спільно проживають ,що в с. Середнє Підгаєцького району. В цей час у ОСОБА_5 раптово виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на умисне нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , умисно наніс удари віником по голові, після того став крутити ніс батькові, а також завдав удари кулаком руки руки по ребрах ОСОБА_4
Внаслідок зазначених умисних протиправних дій ОСОБА_5 заподіяв своєму батькові ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синець тімяної ділянки голови, садна правої половини лобної ділянки, лівої підочної ділянки, лівої половини середньої третини спинки носа та на тільній поверхні лівої кисті в п`ястковій ділянці , які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Своїми діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що він вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності.
У судовому засіданні, шляхом дослідження доказів, встановлено, що 02 червня 2014 року мало місце суспільно небезпечне діяння передбачене ч.1 ст. 125 КК України, яке вчинено саме ОСОБА_5 по відношенню до потерпілого ОСОБА_4 .
Такі обставини підтвердив ОСОБА_5 , пояснивши суду, що дійсно побив свого батька і такі дії по відношенню до ОСОБА_4 з його сторони є непоодинокі . Вказав, що він щорічно звертається за медичною допомогою з приводу наявності в нього ОСОБА_5 психічного захворювання та проходить відповідний курс лікування в Психіатричній лікарні в м. Тернопіль .Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю, ствердив суду обставини вчинення злочину, зазначені в клопотанні про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.
Крім того провина ОСОБА_5 повністю підтверджується сукупністю доказів, які досліджені у ході судового розгляду, а саме: показами потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні пояснив, що він 02 червня 2014 року знаходився по місцю свого проживання в будинку за адресою: с. Середнє Підгаєцького району. Близько 19-00 години прийшов додому його син ОСОБА_5 та безпричинно побив його, нанісши йому удари в область голови, обличчя та по ребрах.
Обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_5 підтверджуються документами, які за клопотанням прокурора та за згодою інших учасників судового процесу були досліджені під час судового розгляду, а саме даними висновку судово-медичної експертизи № 788 від 04.06.2014 року відповідно якої у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження: синець тімяної ділянки голови, садна правої половини лобної ділянки, лівої підочної ділянки, лівої половини середньої третини спинки носа та на тільній поверхні лівої кисті в п`ястковій ділянці.
Вище описані ушкодження утворилися від дії тупих предметів.Ушкодження в ОСОБА_4 невластиві для падіння на площині з висоти власного росту, про що свідчить характер ушкоджень. За ступенем тяжкості ушкодження, спричинені ОСОБА_4 , відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Прокурор, вважаючи доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтримав клопотання про застосування заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду.
Захисник не заперечує проти задоволення клопотання та пояснив, що ОСОБА_5 , як було встановлено органом досудового слідства та підтверджено в судовому засіданні, дійсно вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України по відношенню стосовно ОСОБА_4 , але вчинив його у стані неосудності, оскільки хворіє, як це вказано у висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи, тому щодо ОСОБА_5 слід застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричному закладі.
Потерпілий у судовому засіданні не заперечував проти застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру.
Вислухавши думку прокурора, захисника підозрюваного, потерпілого, вивчивши матеріали клопотання, акт амбулаторної судово-психіатричної експертизи та документи, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню.
Відповідно до висновку, викладеного в висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 282 від 12.06.2014, ОСОБА_5 в період інкримінованого йому діяння і в теперішній час виявляв і виявляє ознаки шизофренії, іншого типу, епізодичного перебігу, стабільного дефекту психіки по змішаному типу, що досягає рівня вираженого психозу , він не міг та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому потребує застосування до нього п. 2 ст. 94 КК України - госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Відповідно до характеризуючих особу підозрюваного ОСОБА_5 даних, на обліку у лікаря-нарколога він не перебуває, перебуває на «Д» обліку в лікаря психіатра , неодноразово перебував на лікуванні в Тернопільській обласній комунальній клінічній психоневрологічній лікарні, з діагнозом шизофренії, параноїдна форма, епізодичного перебігу, стабільного дефекту психіки по змішаному типу, що досягає рівня вираженого психозу, про що підтверджено довідкою головного лікара ТОККПЛ , згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 23.08.2014 року є інвалідом ІІ групи - загальне захворювання, відповідно до вказаної довідки йому допускається робота в спеціально створених умовах, за місцем реєстрації характеризується посередньо.
Зазначене вище свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_5 є на даний час неосудним та вчинив інкримінований йому злочин у стані неосудності.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Аналогічні вимоги кореспондуються з п.1 ч. 1 ст. 503 КПК України відповідно якого кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Відповідно до ч. 3,4 ст. 503 КПК України кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Відповідно до ч.2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_5 в стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно-небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення останнім суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався
Речові докази по кримінальному провадженню відсутні
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. ст.92-94 КК України, ст.ст.510- 513,516 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. - Буданівської психіатричної лікарні
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Ухвала суду про застосування примусових заходів медичного характеру набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційну скаргу на ухвалу суду про застосування примусових заходів медичного характеру можуть подати: законний представник та захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції.
Апеляція на ухвала суду про застосування примусових заходів медичного характеру подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру.
Головуючий: підпис ОСОБА_1

З оригіналом згідно