Справа № 139/265/15-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2015 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -
з участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
Досудовим розслідування встановлено, що 10 серпня 2014 року ОСОБА_3 незаконно придбав (зірвав) на полі неподалік ставка на території Мурованокуриловецької селищної ради рослини коноплі, які приніс до квартири АДРЕСА_2 , в якій він проживає. В подальшому ОСОБА_3 рослини коноплі висушив, частину подрібнив та залишив на зберігання в своєму помешканні з метою збуту.
15 січня 2015 року близько 21-ої години біля під`їзду свого будинку по АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , маючи умисел на збут накотичного засобу та корисливий мотив, незаконно збув ОСОБА_5 за 200 гривень два поліетиленових пакети із подрібненою речовиною рослинного походження.
Відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 62 від 21.01.2015 року, вилучена у ОСОБА_5 і надана на дослідження подрібнена речовини рослинного походження зеленого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, загальною масою 4,8607 грама у перерахунку на висушену речовину.
Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу.
Відповідно до зазначеної угоди, обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину в інкримінованому діянні, продемонстрував своє щире каяття, активно сприяв розкриттю злочину, злочин вчинив вперше внаслідок збігу тяжких особистих обставин, оскільки був непрацевлаштованим, не мав допомоги від батьків та зобов`язаний був утримувати малолітню дитину. ОСОБА_3 зобов`язувався у судовому провадження беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри та у разі наявності у нього інформації про злочини, які вчиняються або готуються чи про інших осіб, причетних до їх скоєння повідомляти правоохоронним органам.
При цьому сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробовуванням із іспитовим строком 3 роки та із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
Прокурор в судовому засіданні ствердив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Обвинувачений заявив, що розуміє про своє право на судовий розгляд справи, що буде позбавлений права оскаржувати рішення суду про затвердження угоди, а також ствердив про добровільність підписання такої угоди.
Згідно обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке, враховуючи положення ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили ОСОБА_3 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого йому обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відносяться щире каяття та активне сприяння розкриттю даного злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, зокрема, наявність на утриманні малолітньої дитини (аркуш матеріалів досудового слідства 13), відсутність постійної роботи. За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно (аркуш матеріалів досудового слідства 12), до кримінальної відповідальності притягується вперше (аркуш матеріалів досудового слідства 8).
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому в ході досудового розслідування не встановлено.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
В угоді про визнання винуватості сторони узгодили про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробовуванням, із трирічним іспитовим строком, та із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Таке покарання відповідає вимогам ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 63 і ст. 74 КК України.
На підставі п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України, визнані у справі речовими доказами два поліетиленових пакета з рештками рослинного походження мають бути знищені.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 371, 374, 394, 395, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, ч. 2 ст. 307, ст.ст. 65, 69, 75, 76 КК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 31 березня 2015 року покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробовуванням із іспитовим строком терміном на 3 роки та із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речовий доказ - два поліетиленових пакета з рештками рослинного походження - знищити.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених, відповідно, п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України та п. 2 ч. 3 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ____________