Справа 1 1a -
658/2007 Головуючий
у суді І інстанції Паламарчук М.С.
187 ч. 2 КК Доповідач
у суді II інстанції Лещенко P.M.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
вересня 2007 року. Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Ремеза П.М.,
суддів Олексієнко І.С., Лещенка P.M.,
за участю прокурора Байдак А.В., адвоката ОСОБА_1, розглянула у
відкритому судовому засіданні
у м. Кіровограді
апеляції захисника - адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2,
засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на вирок Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від
15 березня 2007 року, яким

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Каунас Литва, мешканець м. Олександрії, раніше судимий Олександрійським
міськрайсудом 31.10.2006 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення
волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,

засуджений: за
ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки,
за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4
роки, за ч. 1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на
3 роки, за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком
на 7 років з конфіскацією всього його майна.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець
та мешканець м. Олександрія, раніше судимий Олександрійським міськрайсудом
27.10.2006 року за ч. З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з
випробуванням, з встановленням іспитового строку на 2 роки,

засуджений: за
ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі
строком на 4 роки, за ч. 2 ст. 187 КК України років до покарання у виді
позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією Уг його майна.

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець с. Яллама Чиназського району Ташкентської області
Узбекистану, мешканець м. Олександрія, раніше судимий Олександрійським міським
судом 14.06.2001 року за ст.ст. 142 ч. 2, 143 ч. 2, 229-6 ч. 1 КК України (в
редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі, звільнений 02.12.2005 року
умовно-достроково на 3 місяці 10 днів постановою Петровського райсуду від 25.11.2005
року,

засуджений:
за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4
роки, за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком
на 7 років з конфіскацією Уг його майна.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно призначено: ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі
строком на 7 років з конфіскацією всього майна, ОСОБА_4 та ОСОБА_3. по 7 років
позбавлення волі з конфіскацією Уг їхнього майна.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом приєднання частини
невідбутого покарання за вироками Олександрійського міськрайсуду відповідно від
31.10.2006 року та від 27.10.2006 року остаточно призначено: ОСОБА_2покарання у
виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією всього його
майна та ОСОБА_3. покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією Уг його майна.

Стягнуто з ОСОБА_2: на користь потерпілого ОСОБА_5 136
грн. 50 коп. матеріальної шкоди, на користь потерпілої ОСОБА_6 520 грн.
матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, на користь потерпілої ОСОБА_7 1000
грн. моральної шкоди.

Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4: на користь потерпілої ОСОБА_8 165 грн.
матеріальної шкоди та на користь потерпілої ОСОБА_9 502 грн. матеріальної
шкоди.

Зазначеним вироком ОСОБА_2 визнаний
винним: - у відкритому
викраденні 27.06.2006 року
близько 22 години
в м. Світловодську Кіровоградської області
у потерпілої ОСОБА_10поблизу магазину
«3001 дрібниця» по АДРЕСА_1 майна її чоловіка ОСОБА_5 на
загальну суму 136 грн. 50 коп.;

·
у скоєнні 27.10.2006 року близько 21 години поряд з
будинком №118 по пр. Леніна в м. Олександрії нападу на малолітню ОСОБА_7, з
метою заволодіння її майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного
для життя чи здоров'я потерпілої, під час якого заволодів її майном на загальну
суму 370 грн.;

·
у скоєнні 01.11.2006 року близько 12 години 15 хвилин
поблизу дитячого садка №42 по вул. Героїв Сталінграду в м. Олександрії нападу
на потерпілу ОСОБА_6., з метою заволодіння її майном, поєднаного із
застосуванням насильства, небезпечного для життя потерпілої, та з погрозою
застосування такого насильства, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, під
час якого заволодів її майном на загальну суму 520 грн.;

·
у скоєнні 01.11.2006 року близько 16 години поблизу
будинку №29 по вул. Героїв Сталінграду в м. Олександрії нападу на потерпілу
ОСОБА_11, з метою заволодіння її майном, поєднаного із застосуванням
насильства, небезпечного для життя потерпілої, будучи особою, яка раніше
вчинила розбій, під час якого заволодів майном останньої на загальну суму 759
грн.;

·
у скоєнні 02.11.2006 року близько 17 години 20 хвилин на
перехресті вулиць Семашко та Луначарського м. Олександрії нападу на потерпілу
ОСОБА_12, з метою заволодіння її майном, із застосуванням насильства,
небезпечного для життя потерпілої, та з погрозою застосування такого
насильства, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, під час якого заволодів
її майном на загальну суму 549 грн.

Крім того, цим же вироком ОСОБА_2
та ОСОБА_4 визнані
винними:

·
у відкритому викраденні 27.10.2006 року близько 15 години
40 хвилин поблизу дитячого садка №42 по вул. Героїв Сталінграду в м.
Олександрії майна потерпілої ОСОБА_8 на загальну суму 165 грн., поєднаного з
насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілої, вчиненого
за попередньою змовою групою осіб, для ОСОБА_2 повторно;

·
у скоєнні 03.11.2006 року близько 19 години 40 хвилин
поблизу будинку №2 по вул. Сидоренка в м. Олександрії нападу на потерпілу
ОСОБА_9, з метою заволодіння її майном, поєднаного із насильством небезпечним
для життя особи яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого
насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_2 будучи особою,
яка раніше вчинила розбій, під час якого заволоділи майном зазначеної
потерпілої на загальну суму 502 грн. 30 коп.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 цим же вироком
також визнанні винними у скоєнні 02.11.2006 року близько 21 години 10 хвилин
поблизу ринку «Південний» на проспекті Леніна в м. Олександрії нападу на
неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13, з метою заволодіння їх майном, поєднаного
із насильством небезпечним для життя осіб які зазнали нападу, та з погрозою
застосування такого насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб,
ОСОБА_2 будучи особою, яка раніше вчинила розбій, під час якого заволоділи
майном потерпілої ОСОБА_12 на загальну суму 582 грн. та майном потерпілої
ОСОБА_13 на загальну суму 416 грн.

Крім того, ОСОБА_3 вироком суду визнаний винним у скоєнні
02.11.2006 року близько 17 години 20 хвилин в м. Олександрії на перехресті
вулиць Семашко та Луначарського
замаху на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_12, вчиненого повторно.

В своїй апеляції захисник засудженого - адвокат ОСОБА_1
просить змінити вирок Олександрійського міськрайсуду стосовно його підзахисного
ОСОБА_2, перекваліфікувавши дії останнього з ч. 2 ст. 187 на ч. 2 ст. 186 КК
України та призначивши йому покарання відповідно до санкції цієї статті,
посилаючись на те, що ОСОБА_2 під час скоєння злочинів до потерпілих
насильства, небезпечного для їх життя чи здоров'я, не застосовував, та таких
погроз не висловлював, і застосування ним такого насильства підтверджується
лише показами потерпілих.

Засуджений ОСОБА_3 в своїй апеляції та доповненні до неї
просить змінити вирок суду стосовно нього, виправдавши його за ч. 2 ст. 15 ч. 2
ст. 186 КК України, по епізоду з потерпілою ОСОБА_12, та перекваліфікувавши
його дії з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши йому
покарання не пов'язане з позбавленням волі, посилаючись на те, що ніяких
злочинних дій стосовно ОСОБА_14 він не скоював, а лише жартома спитав чи є в
неї золоті прикраси, та що ніякого насильства до ОСОБА_13 він не застосовував.
Також просить врахувати те, що він хворіє на туберкульоз, та що вдома його
чекає дружина з маленькою донькою.

В своїй апеляції та змінах до неї засуджений ОСОБА_4 просить змінити
вирок суду, перекваліфікувавши його дії з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст.
186 КК України, та призначити йому за цією статтею покарання із застосуванням
ст. 69 КК України, мотивуючи це тим, що стосовно потерпілої ОСОБА_9 він ніяких
насильницьких дій не вчиняв, а лише вирвав у неї з рук сумку, та що під час
проведення досудового слідства стосовно нього працівниками міліції
застосовувались недозволені методи. Також звертає увагу на те, що з 1995 року
він перебуває на обліку у Олександрійській психіатричній лікарні, вважає що
через порушення психіки, але суд на це увагу не звернув, чим порушив його право
на захист. Крім того, суд не врахував, що на його утримання знаходиться
паралізована матір та неповнолітня сестра.

Засуджений ОСОБА_2 в своїй апеляції
також просить змінити вирок суду стосовно нього, перекваліфікувавши його дії з
ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України, посилаючись на те, що
обвинувачення ґрунтувалось лише на показах потерпілих, та не підтверджувалось
жодними доказами, так як у потерпілих ніяких ушкоджень не було, і вони в нього
не бачили зброї. Просить також врахувати, що він хворіє на захворювання 12-ти
палої кишки, має доньку та дружину, які мешкають у його батьків пенсіонерів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора відділу
прокуратури Кіровоградської області, яка вважає що вирок суду необхідно
залишити без зміни, захисника - адвоката ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію,
засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтримали
свої апеляції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів
приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Суд
першої інстанції обґрунтовано визнав: ОСОБА_2 винним у скоєнні злочинів,
передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 186, ч. 1 та ч. 2 ст. 187 КК України; ОСОБА_3
винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст.
187 КК України; ОСОБА_4
винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК
України, що у повному обсязі підтверджується
дослідженими під час
судового розгляду доказами,
які узгоджуються між собою, а саме: показами потерпілої ОСОБА_8, з яких
вбачається що саме ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відкрито заволоділи її майном; показами
потерпілої ОСОБА_7, з яких вбачається що під час нападу ОСОБА_2 погрожував її
зарізати, і вона перелякалась що він дійсно це може зробити; показами
потерпілої ОСОБА_6, з
яких вбачається, що ОСОБА_2 під час нападу душив її руками за
шию та погрожував що заріже, і ці погрози вона сприймала як реальні; показами
потерпілої ОСОБА_9, з яких вбачається, що на неї напали саме ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, закрили її рота, погрожували зарізати її, що сприймалось нею як
реальні погрози, звалили на землю; показами потерпілої ОСОБА_13, з яких
вбачається, що на них з ОСОБА_12
напали ОСОБА_2 та ОСОБА_3, і вона чула, як ОСОБА_2 погрожував ОСОБА_12 її зарізати, а
ОСОБА_3 схватив її саму
за шию, сильно стиснув та погрожував її задушити, якщо вона буде опиратися;
показами потерпілої ОСОБА_12, з яких
вбачається що під час
нападу на неї ОСОБА_2 погрожував
зарізати її коли забирав мобільний телефон, а ОСОБА_3 потім вимагав щоб вона віддала йому золоті прикраси,
яких в неї не було; протоколами впізнань потерпілими Руденко, Василенко, Кауновою, Гримайло,
Петровою, Сердюк, Коломойцевою засудженого ОСОБА_2 як особи, котра здійснила на
них напади (т.№1, а.с. 106-110, 213-216,
т.№2 а.с. 41); довідками про вартість викраденого (т.№1, а.с. 117, 181);
протоколом вилучення у ОСОБА_3 4 ключів (т.№1, а.с. 119); протоколом впізнання
Ковальовою Т.Ю. ключів, вилучених у ОСОБА_3 (т.№1, а.с. 134); протоколом
впізнання потерпілою ОСОБА_9 засудженого ОСОБА_4 як особи, яка вирвала в неї з
рук сумку (т.№2, а.с.31). Кваліфікація дії засуджених є вірною.

Ствердження засуджених ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та Ходжа нова B.C. про те, що вони не застосовували до потерпілих Петрової
А.С, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 насильства,
небезпечного для життя чи здоров'я останніх, та не висловлювали таких погроз на
їх адресу, не відповідають фактичним обставинам справи, та їм судом першої
інстанції дана належна юридична оцінка.

Також не відповідають дійсності посилання засудженого
ОСОБА_4 на те, що він перебував на обліку у психіатричній лікарні
через порушення психіки. Як вбачається з висновку судово-психіатричної
експертизи №629 від 05.12.2006 року (т.№2, а.с. 179-180) ОСОБА_4 перебуває на
обліку в Олександрійській психіатричній лікарні через опійну наркоманію, і в
даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання
опіоідів, проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного
захворювання і недоумкуватості.

Ствердження засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про застосування стосовно них з
боку працівників міліції недозволених методів слідства перевірялися під час
судового розгляду справи, але свого підтвердження не знайшли.

Призначаючи засудженим ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання, суд у повному
обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, їх особу, обставини,
що обтяжують та пом'якшують покарання, через що обґрунтовано призначив їм
мінімальне покарання, передбачене санкціями ч. 1 та ч. 2 ст. 186, ч. 1 та ч. 2
ст. 187 КК України.

Так як ОСОБА_2 та ОСОБА_3 раніше були засудженні до
позбавлення волі з випробуванням, і вчинили новий злочин під час відбування
покарання, то суд правильно, у відповідності до ст. 71 КК України, частково
приєднав невідбуту частину покарання за попередніми вироками Олександрійського
міськрайсуду від 31.10.2006 року та 27.10.2006 року відповідно.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляцій
захисника та засуджених, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.
362, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції захисника - адвоката
ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2, засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2залишити без задоволення, а вирок Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 15 березня 2007 року стосовно ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 - без зміни.