Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1236/15-к
Провадження № 1-кп/553/111/2015
В И Р О К
Іменем України
06.04.2015м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000086 від 29.01.2015 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пісчане Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середньо технічна, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, освіта середньо - технічна, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна та умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненні за попередньою змовою групою осіб, повторно. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, які вони скоїли за таких обставин.

В ніч із 23 на 24 січня 2015 року, ОСОБА_4 , проходив по АДРЕСА_3 , де побачив металевий паркан, який належить на праві власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканці АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_8 , ОСОБА_4 з корисливих спонукань, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що його ніхто не бачить, таємно, шляхом вільного доступу, в ніч із 23 на 24 січня 2015 року викрав одну секцію металевого паркану, який знаходився біля будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , та належав ОСОБА_8 , завдавши потерпілій майнової шкоди згідно висновку експерта від 29.01.2015 року № 0202/4в розмірі 872 грн. 03 коп.

Викрадене майно ОСОБА_4 використав у своїх корисливих цілях.

Окрім цього, 29.01.2015 року до ОСОБА_4 в гості прийшов його знайомий ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець м. Полтави.

Під час відпочинку, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 вчинити крадіжку частини паркану, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на що ОСОБА_6 погодився.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_8 , ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 з корисливих спонукань, повторно, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що їх ніхто не бачить, таємно, шляхом вільного доступу, 29 січня 2015 року, близько 04 год. 00 хв., прийшли на АДРЕСА_3 , та викрали одну секцію металевого паркану, який знаходився біля будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , та належав ОСОБА_8 , завдавши потерпілій майнової шкоди згідно висновку експерта від 29.01.2015 року № 0202/4 в розмірі 872 грн. 03 коп.

Викрадене майно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 використали у своїх корисливих цілях.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 свою вину в скоєному визнали повністю, щиро розкаялися, суду в подробицях розповіли за яких обставин скоїли дані злочини.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява, в якій остання просить розглядати справу у її відсутність та зазначає, що жодних претензій не має, а збитки завдані їй відшкодовані, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Частиною 3 ст. 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки прокурор, обвинувачені та їх захисники, визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникає, судом роз`яснено прокурору, обвинуваченим та їх захисникам, що у такому випадку вони будуть позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджував інші докази по справі.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, оскільки він скоїв умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна та таємному викраденні майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно.

В той час, як дії ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він скоїв умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд, виходячи з вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, данні про винних осіб, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 скоїли злочини середньої тяжкості, раніше не судимі.

Як вбачається з довідки Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева, ОСОБА_4 , знаходився на лікуванні в даній лікарні з 15.04.2008 року по 24.05.2008 року, з діагнозом: помірний депресивний епізод, згідно довідки Полтавського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_4 , в даній установі не лікувався, відповідно до довідки Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4 , з 2012 року перебуває на диспансерному обліку з діагнозом помірний поточний депресивний розлад.

Актом судово-психіатричного експерта № 141 від 10.03.2015 року встановлено, що ОСОБА_4 , на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не виявлено ознак тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства чи іншого хворобливого стану психіки і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься інкриміновані йому протиправні діяння, досліджуваний будь-якими хронічними психічними захворюваннями не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства чи іншого хворобливого стану психіки і міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під дію ч. 2, ч. 3 ст. 19 та під дію ст. 20 КК України не підпадає і на даний час може постати перед слідством та судом. На даний час досліджуваний застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Крім того, як вбачається з довідок Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева, Полтавського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_6 , на обліку у вищевказаних установах не перебуває, відповідно до довідки Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_6 , з 2011 року перебуває на диспансерному обліку з діагнозом легка розумова відсталість.

Актом судово-психіатричного експерта № 125 від 06.03.2015 року встановлено, що ОСОБА_6 , на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, а виявляє ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості, ускладненого синдромом залежності внаслідок вживання алкоголю (хронічним алкоголізмом). В період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, ОСОБА_6 не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності. Ступінь наявних інтелектуально-мнестичних та емоційно-вольових порушень у ОСОБА_6 є таким, що не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними у вказаний період часу і не позбавляє такої здатності у даний час. ОСОБА_6 під дію ч. 2, ч. 3 ст. 19 та під дію ст. 20 КК України не підпадає. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Може постати перед слідством та судом.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини та дані про особу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які за місцем проживання характеризуються задовільно, щиро розкаюються у скоєному, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинувачених можливе при призначені їм покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, застосувавши до них вимоги ст.ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов та судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Долю речовий доказі по кримінальному провадженню слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 373-374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання:

· за ч. 1 ст. 185 КК України - у вигляді 1 року позбавлення волі;

· за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді 1року 2 місяців позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 1року 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 , до набрання вироку законної сили залишити попередню особисте зобов`язання.

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 , до набрання вироку законної сили залишити попередню особисте зобов`язання.

Речові докази по кримінальному провадженню:

одну секцію металевого паркану, відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України повернути власнику ОСОБА_8 , як їй належну;

велосипед марки «Україна», сіро-білого кольору, відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України повернути власнику ОСОБА_9 , як йому належний.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд міста Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1