Справа
№11а-4-4910/2007 г. Суддя
ст.191 ч.5 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007 рік м.
Донецьк

Колегія суддів
судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області у
складі головуючої Смірнової В.В.,
суддів Гудкова Д.Ф., Мозговенка В.В.,
з участю прокурора Антощука М.П., представника заявника адвоката ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду
Донецької області справу за апеляцією прокурора на постанову судді
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 29 листопада 2006
року, яким задоволено скаргу ОСОБА_1 та
скасовано постанову старшого слідчого СУ ДМУ УМВС України в Донецькій області
від 14 жовтня 2005 року про порушення
кримінальної справи за фактом привласнення чужого майна невстановленими особами
в особливо великому розмірі за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК
України,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
старшого слідчого СУ ДМУ УМВС України в Донецькій області ОСОБА_3 від 14 жовтня 2005 року за
результатами дослідчої перевірки діяльності ТОВ "Фірма
"Карбон"" порушено кримінальну справу за фактом привласнення
чужого майна невстановленими особами в особливо великому розмірі за ознаками
злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

10 січня 2006
року генеральний директор УП ТОВ "Фірма "Карбон"" ОСОБА_1 звернувся до
Ворошиловського районного суду м. Донецька зі скаргою, в якій прохав названу
постанову скасувати, мотивуючи тим, що справу порушено без наявності приводів та
достатніх підстав до цього.

Постановою судді
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 29 листопада 2006
року скаргу ОСОБА_1
задовільнено та постанову старшого слідчого СУ ДМУ УМВС України в Донецькій
області від 14 жовтня 2005 року про
порушення кримінальної справи за фактом привласнення чужого майна
невстановленими особами в особливо великому розмірі за ознаками злочину,
передбаченого ч.5 ст.191 КК України, скасовано.

В апеляції
прокурор прохав постанову суду скасувати, мотивуючи тим, що оскаржувана
постанова слідчого є законною. В обгрунтування зазначив, що кримінальну справу
за фактом привласнення чужого майна в особливо великому розмірі порушено при
наявності приводів та

2

достатніх даних, які свідчать про ознаки злочину,
передбаченого ч.5 ст.191 КК України, у діях невстановлених осіб.

Заслухавши
доповідача, з'ясувавши думку прокурора, який підтримав апеляцію, адвоката
ОСОБА_2, який заперечував проти апеляції, ознайомившись з витребуваними
матеріалами справи, матеріалами, на підставі яких порушено кримінальну справу,
та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку про те, що
апеляція прокурора підлягає задоволенню за таких підстав.

Суд першої
інстанції правильно розглянув скаргу ОСОБА_1 на
постанову слідчого від 14
жовтня 2005 року про
порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК
України, в порядку, встановленому ст.236-2
КПК України, оскільки це відповідає Рішенню Конституційного Суду України №1-12/2003 від 30.01.2003 року та п.4
постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 р. №1
«Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на
постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної
справи", згідно якого слід визнати правильною практику тих судів, які при
розгляді таких скарг додержуються порядку, визначеному у ст.236-1 КПК для розгляду
скарг на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи.

Розглядаючи
скаргу в порядку, передбаченому ст.236-2
КПК України, суд мав з'ясовувати лише такі питання: чи були наявними на час
порушення справи приводи, передбачені ч.І ст.94 КПК, чи мала особа, яка
порушила справу, достатньо даних, що вказували на наявність ознак злочину (ч.2
ст.94 КПК), чи компетентна особа прийняла рішення про порушення кримінальної
справи і чи було додержано
нею встановлений для цього порядок (ст.98 КПК).

Суд прийшов до
правильного висновку про те, що названу кримінальну справу порушено при
наявності приводу до її порушення, так як з постанови слідчого та матеріалів,
на підставі яких порушено кримінальну справу, вбачається, що таким приводом
стали результати дослідчої перевірки щодо ТОВ "Фірма КАРБОН" та
рапорт о/у ВДСБЕЗ ДМУ УМВС України в Донецькій області від 29 вересня 2005 року, які
зареєстровані у КОІПЗ за №3364.

Разом з тим,
скасовуючи оскаржувану постанову слідчого з причини відсутності достатніх
даних, які вказують на наявність ознак злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК
України, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ст.236-2 КПК України суд
має право лише перевірити саме наявність підстав до порушення кримінальної
справи, передбачених ч.2 ст.94 КПК України. При цьому досліджувати докази,
давати їм оцінку чи в інший спосіб заздалегідь перевіряти фактичні обставини
справи, до чого удався суд, суд першої інстанції був не вправі, оскільки ці
питання мають вирішуватися судом під час розгляду кримінальної справи по суті.

Так, з тексту
постанови суду вбачається, що суд оцінює матеріали справи (пояснення ОСОБА_2, експертну
оцінку Бердянської філії Запорізької торгово-промислової палати, інші матеріали
справи) для встановлення фактичних обставин та порівнює їх з ознаками складу
злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. При цьому, суд приймає до уваги
одні докази: "доводи ОСОБА_2",
висловлює сумніви щодо інших: "експертної оцінки Бердянської філії
Запорізької торгово-промислової палати", а також вказує на недоведеність
фактів

3

заявления
до відшкодування ТОВ "Фірма КАРБОН" ПДВ на суму 185747,6 грн., наявності
можливості розпорядитися цими коштами з боку невстановлених осіб, завищення
фактичних затрат, що включаються до собівартості експортованої продукції, та
інших.

Суд не врахував,
що така перевірка фактичних обставин справи є оцінкою доказів, яка може
здійснюватися судом лише під час розгляду кримінальної справи по суті.

Крім того, ОСОБА_2, доводи якого
суд взяв до уваги та поклав в обгрунтування висновку про відсутність підстав до
порушення кримінальної справи, не був опитаний під час дослідчої перевірки,
допитаний в ході досудового слідства та не приймав участь у розгляді скарги ОСОБА_1 у суді першої
інстанції і таких доводів не викладено в жодному документі, які долучені до
матеріалів судової справи та матеріалів, на підставі яких порушено кримінальну
справу.

За таких підстав
колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та
підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому
судовому розгляді суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, належним
чином перевірити доводи апелянта та прийняти по справі законне та обґрунтоване
рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.365-366, 370 ч.І, 377, 382 КПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора міста Донецька Ольмезова А.Д. задовольнити.

Постанову судді
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 2 9 листопада 2006
року, яким задоволено скаргу ОСОБА_1 та
скасовано постанову старшого слідчого СУ ДМУ УМВС України в Донецькій області
від 14 жовтня 2005 року про
порушення кримінальної справи за фактом привласнення чужого майна
невстановленими особами в особливо великому розмірі за ознаками злочину,
передбаченого ч.5 ст.191 КК України, скасувати, а справу направити в той же суд
на новий судовий розгляд.

Судді: