АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/396/15 Справа № 705/40/14-к Категорія: ч.1 ст.152 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів при секретарі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 та прокурора прокуратури Уманського району ОСОБА_10 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.02.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Умань Черкаської області, житель АДРЕСА_1 , не судимий, -

засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 2 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 195 грн. 60 коп.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 27.08.2013 року приблизно о 23 години, перебуваючи в автомобілі ВАЗ 2108, неподалік стрільбища СВК - 92 по вул. Гагаріна в с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області, шляхом застосування фізичної сили повалив ОСОБА_9 на пасажирське сидіння в салоні автомобіля, заламуючи обидві руки, подолавши опір потерпілої, вступив з нею в статеві зносини природним способом, в результаті чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження, які згідно висновків експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

На вказаний вирок подано апеляційні скарги:

- потерпілою ОСОБА_9 , яка просила вирок суду скасувати в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок і призначити ОСОБА_7 покарання пов`язане з реальним відбуттям покарання в місцях позбавлення волі, оскільки його перевиховання можливе лише в таких умовах, або збільшити іспитовий строк до 3 років;

- Прокурором, який не оспорюючи фактичних обставин справи, просив вирок суду скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 152 КК України 3 роки 3 місяці позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України, оскільки відповідно до ст. 69-1 КК України максимальний строк покарання за вищезгаданою статтею КК не може перевищувати 3 років 3 місяців позбавлення волі, та замість «судові витрати» вказати - процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 195 грн. 60 коп. стягнути з ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який частково підтримав апеляційні скарги прокурора ОСОБА_10 та потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі без застосування вимог ст. 75 КК України, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які їх заперечили; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Колегія суддів вважає, що вирок районного суду щодо ОСОБА_7 постановлено з дотриманням вказаних вимог закону.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений відповідає матеріалам справи та ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні, яким суд дав належну правову оцінку, та ніким не оспорюється.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 152 КК України є вірною.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 районний суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_11 злочину, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, не судимий, обставину, що пом`якшує покарання повне визнання вини, та, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та реального відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, з покладенням на них обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 2 ст.76 КК України; враховуючи повне визнання обвинуваченим вини, його молодий вік, позитивно характеризуючи його дані, наявність постійного місця проживання та роботи, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене районним судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, належним чином мотивоване, і є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої та прокурора в яких порушується питання про призначення обвинуваченому реального покарання у виді позбавлення волі або збільшення іспитового строку до 3 років, як того просила потерпіла ОСОБА_9 .

Крім того, як вбачається з журналу судового засідання ( т.2 а.с. 154) , прокурор ОСОБА_12 в суді першої інстанції просила в судових дебатах призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі з застосуванням вимог ст. 75 та ст. 76 КК України.

Також, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці , з застосування вимог ст. 69-1 КК України, оскільки відсутні правої підстави такого застосування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його скасування чи зміни - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, п.1 ч.1 ст. 407, 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2015 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та прокурора прокуратури Уманського району ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :