Номер справи137/402/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

15.04.2013

Літинський районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді:
Сільченка О.В.

при
секретарі: Плахотнюк Л.М.

за участю сторін
кримінального провадження:

прокурора Зелениці
Б.В.

обвинуваченого
ОСОБА_1

законного
представника обвинуваченого ОСОБА_2

потерпілого: ОСОБА_3

та адвоката: ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Літина
кримінальне провадження щодо
обвинуваченого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та жителя АДРЕСА_1,
громадянина України, освіта неповна
середня, не працюючого, не одруженого,
раніше судимого 06.12.2011 року Літинським
районним судом по ст.185ч.З КК України у
вигляді позбавлення волі на строк 4
роки, ст.75 КК України від відбування
покарання звільнити з іспитовим
строком на 1 рік, якому 08.02.2013 року,
повідомлено про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.125 ч.2 КК України;

В
С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в період іспитового строку,
призначеного за вироком Літинсьткого
районного суду від 06.12.11 року, 16.07.2012
року приблизно о 23 годині, перебуваючи
на перехресті вулиць Шкільна - Лесі
Українки - Визволення в с.
Олександрівці Літинського району
Вінницької області, поряд з територією
місцевої школи, заздалегідь заготовив,
а саме виламав з огорожі дерев'яну
штахетину, де маючи умисел на
заподіяння тілесних ушкоджень, вчинив
сварку з ОСОБА_3, під час якої, почав
наносити численні удари дерев'яною
штахетиною по різних частинах тіла, чим
спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у
вигляді: закритої черепно-мозкової
травми - забою головного мозку легкого
ступеню, синця та рани на обличчі, синці
на лівому плечі, на правій кисті,
закритої травми грудної клітки - забій
м'яких тканин грудної клітки справа,
які утворилися від дії твердого тупого
предмету та належать до легких
тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний (понад 6, але не більше 21
дня) розлад здоров'я. Тілесні
ушкодження в ОСОБА_3 свідчать про не
менш двох травматичних дій у ділянку
обличчя (лівого ока, верхньої губ
справа) та не менш двох травматичних
дій у ділянку лівого плеча та правої
кисті.

Під час розгляду справи ОСОБА_1
пояснив, що стан його здоров»я
задовільний, він ніде не працює, але
постійно знаходиться вдома та разом
із матір»ю веде домашнє
господарство, з якого вони отримують
доходи для забезпечення свого життя.
Свою вину визнав повністю, щиро каявся
та пояснив, що у липні 2012 р. він
разом із ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_9
приїхала в с. Олександрівку
Літинського району, так як ОСОБА_9 мав
з»ясувати стосунки із жителем його
села ОСОБА_10. Біля школи вони вийшли
із автомобіля, яким приїхали в с.
Олександрівку та до них підійшли три
хлопці. Відразу почалася бійка. Один
із хлопців, ким був ОСОБА_3, став
наступати на нього, але ударів не
наносив, однак він підняв із землі
штахетину, яку виявив, наступивши на
неї, став наносити йому удари по
різних частинах тіла для того щоб
попередити наступ з його сторони.
ОСОБА_1 пояснив, що усвідомлював свої
дії та наносив удари для того щоб
ОСОБА_3 не зміг наносити удари йому.
ОСОБА_3 впав, а він та решта хлопців,
з якими приїхав втекли. ОСОБА_1
пояснив, що позов визнає частково, а
саме лише відшкодування матеріальної
шкоди на лікування, пояснивши, що
ОСОБА_3 вимагає з нього завелику суму
для відшкодування моральної шкоди та
витрат на правову допомогу. Раніше
він пропонував ОСОБА_3 відшкодувати
шкоду, але останній відмовився,
посилаючись на збільшення її
розміру.

Потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що 16.07.12
р. біля 23-00 год. ОСОБА_10 попросив його
піти з ним, так як до нього приїхали
хлопці. Коли вони зустрілися із цим
хлопцями, то почалася бійка. Він
нікого не бив, однак ОСОБА_1 став
наносити йому удари штахетиною по
голові та різних частинах тіла,
причинивши йому тілесні ушкодження.
Після отриманих травм він лікувався
у лікарні, переніс фізичний біль, а
тому позовні вимоги щодо
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди підтримує повністю.
ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 дійсно
пропонував кошти на відшкодування
шкоди, але малу суму, через що він не
погодився їх отримати.

Законний представник
обвинуваченого ОСОБА_11 пояснила, що
вона перебуває на пенсії та постійно
знаходиться вдома. Син ОСОБА_1 під час
навчання у школі характеризувався
позитивно, навчався посередньо,
конфліктів в сім»ї, із однолітками
та сусідами ніколи не мав. Стан його
здоров»я задовільний. Він на даний
час проживає разом із нею, не працює,
однак вони у своєму
домогосподарстві вони утримують та
обробляють земельну ділянку,
утримують птицю та худобу, в
результаті чого отримують доходи, що
є джерелом їхнього існування.

З»ясувавши пояснення ОСОБА_1,
потерпілого ОСОБА_3, законного
представника обвинуваченого ОСОБА_11,
дослідивши докази сторін, суд
вважає, що винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.
125 КК України логічно ув»язується та
підтверджується доказами, а саме:
змістом протоколу огляду ( а.с.11-13),
відповідно до якого виявлено
пошкоджений паркан із дерев»яних
штахетів, який відгороджує територію
ЗОШ у с. Олександрівці Літинського
району, протоколами допиту свідків
ОСОБА_7 (а.с. 25-26), ОСОБА_8 (а.с.29-30), які
оголошені у судовому засіданні за
клопотанням сторони потерпілого,
висновком судово-медичної експертизи
(а.с. 72-73), відповідно до якого ОСОБА_3
отримав тілесні ушкодження у вигляді
закритої черепно-мозкової травми -
забою головного мозку легкого ступеню,
синця та рани на обличчі, синці на
лівому плечі, на правій кисті, закритої
травми грудної клітки - забій м'яких
тканин грудної клітки справа, які
утворилися від дії твердого тупого
предмету та належать до легких
тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний (понад 6, але не більше 21
дня) розлад здоров'я. Вказані тілесні
ушкодження у ОСОБА_3 свідчать про
нанесення йому не менш двох
травматичних дій у ділянку обличчя
(лівого ока, верхньої губ справа) та не
менш двох травматичних дій у ділянку
лівого плеча та правої кисті.

Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати
за ознаками складу кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 125
ч.2 КК України, тобто умисне легке
тілесне ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров»я.

Обираючи покарання ОСОБА_1,
виходячи із загальних засад
призначення покарання, відповідно до
ст. 65 КК України, суд враховує те, що
він є неповнолітньою особою, вчинив
злочин невеликої тяжкості та який не
представляє великої суспільної
небезпеки та обставини, що
пом"якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до наданих
сторонами матеріалів, які
характеризують ОСОБА_1 у судовому
засіданні з»ясовано, що він проживає
разом із батьком, який не працює та
хворіє, матір»ю - пенсіонеркою,
братом, який не працює, сестрою, яка
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною та двома малолітніми
племінниками. Всі члени сім»ї
характеризуються позитивно, що
свідчить про належну обстановку та
взаємини в його сім»ї. ОСОБА_1 приймає
участь у веденні домашнього
підсобного господарства, за місцем
проживання також характеризується
позитивно. Під час іспитового строку
до вчинення цього кримінального
правопорушення виконував належним
чином покладені на нього обов»язки,
що стало наслідком направлення до
суду подання про можливість
звільнення від призначеного
покарання, яке не було розглянуте
судом через порушення цього
кримінального провадження.

Матеріали кримінального
провадження містить довідку
характеристику від 18.07.12 р., у якій
зазначено, що ОСОБА_1 характеризується
негативно та схильний до вчинення
правопорушень, однак вказану довідку
суд оцінює критично з тих підстав, що
з часу видачі вказаної
характеристики до часу розгляду
справи минуло вісім місяців, що є
тривалим строком щодо характеристики
неповнолітньої особи та бере до
уваги характеризуючи його матеріали,
які надані під час судового
розгляду.

Відповідно до ст.67 КК України,
обставиною, що обтяжує покарання
ОСОБА_1 суд враховує - рецидив
злочинів.

У якості обставин, які
відповідно до ст. 66 КК України,
пом"якшують його покарання, суд
враховує його щире каяття, активне
сприяння у розкритті злочину та
вчинення злочину неповнолітнім.

Відповідно до ст. 99 КК України
штраф застосовується лише до
неповнолітніх, що мають самостійний
доход, власні кошти або майно, на яке
може бути звернене стягнення.

Не дивлячись на те, що
неповнолітній ОСОБА_1 не працює у
розумінні КЗпП України, однак у
судовому засіданні з»ясовано, що
доходи, від яких живе його сім»я,
зокрема він особисто, отримуються
від ведення особистого селянського
господарства, обробляючи земельну
ділянку та утримуючи птицю та
худобу, а тому суд рахує, що
обвинувачений ОСОБА_1, вкладаючи
особисту працю у ведення селянського
господарства, має самостійний дохід
та власні кошти, що є підставою щодо
можливості призначення покарання у
виді штрафу, що буде необхідним та
достатнім для його виправлення та
попередження вчинення нових
злочинів.

Відповідно до вироку
Літинського районного суду від 06.12.12
року ОСОБА_1 засуджений за вчинення
злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК
України до чотирьох років
позбавлення волі з іспитовим строком
на один рік, що свідчить про те, що
ОСОБА_1 вчинив цей злочин під час
іспитового строку.

Відповідно до ст. 78 ч.3 КК
України, у разі вчинення засудженим
протягом іспитового строку нового
злочину суд призначає йому покарання
за правилами, передбаченими в ст. 71,72
КК України.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК
України, якщо засуджений після
постановлення вироку, але до повного
відбуття покарання вчинив новий
злочин, суд до покарання призначеного
за новим вироком, повністю або
частково приєднує не відбуту частину
покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ст. 72 ч.3 КК
України основне покарання у виді
штрафу при призначенні його за
сукупністю вироків складанню з
іншими видами покарань не підлягає і
виконується самостійно.

Крім цього, відповідно до п.21
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року N 5 «Про
практику застосування судами України
законодавства у справах про злочини
неповнолітніх» суди повинні активніше
залучати громадськість до вирішення
питань, які виникають при розгляді
справ стосовно неповнолітніх та при
виконанні вироків чи інших судових
рішень щодо них рекомендувати судам
всіляко підтримувати діяльність тих
громадських організацій, які ставлять
за мету до судового розгляду справи
досягнути примирення між
неповнолітнім, котрий вчинив злочин, і
потерпілим, - надавати таким
організаціям відповідну інформацію,
інформувати підсудних та їхніх
законних представників про наявність у
районі (місті) таких організацій,
надавати можливість потерпілому і
обвинуваченому звертатися до цих
організацій для вирішення конфлікту та
досягнення примирення; досягнення за
допомогою таких громадських
організацій примирення між потерпілим
і обвинуваченим (підсудним),
відшкодування потерпілому
матеріальної та моральної шкоди можуть
бути підставами для закриття справи
або враховані як обставини, що
пом'якшують покарання.

З огляду на вказані положення
Постанови Пленуму Верховного Суду
України, суд рахує, що при розгляді
справ щодо неповнолітньої особи, з
урахування особливостей цієї
категорії осіб, суд зобов»язаний
вжити всіх можливих заходів,
спрямованих на примирення та
закриття провадження у справі, тобто
на гуманізацію щодо притягнення
неповнолітніх осіб до кримінальної
відповідальності, надаючи можливість
неповнолітній особі відшкодувати
завдані збитки та виправитися без
призначення покарання, передбаченого
КК України, зокрема, що не пов»язане
із його відбуванням у місцях
позбавлення волі.

Ураховуючи, що громадські
організації до цього провадження не
долучені, сторони кримінального
провадження до примирення не дійшли,
однак суд рахує, що

ОСОБА_1 слід призначити покарання без
його відбування у місцях
позбавлення волі, що можливо лише
призначивши його у виді штрафу, яке
має виконуватися самостійно.

Суд вважає, що заподіяну шкоду
слід стягнути із неповнолітнього
обвинуваченого, оскільки судом
встановлено наявність у нього
самостійного доходу, що відповідає
положенням ч.1 ст. 1179 ЦК України,
відповідно до якої неповнолітня
особа ( у віці від 14 до 18 років)
відповідає за завдану нею шкоду
самостійно на загальних підставах.

Вирішуючи питання про
відшкодування матеріальної шкоди
потерпілому та витрат на правову
допомогу, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги слід задовільнити
повністю, а моральної- частково з
таких підстав.

Відповідно до ст. 120 КПК України
витрати , пов»язані із оплатою
захисника, несе обвинувачений.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України
майнова шкода, завдана майну фізичної
особи внаслідок злочину,
відшкодовується державою, якщо не
встановлено особу, яка вчинила
злочин.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній
особі відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Під час розгляду кримінального
провадження винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125
КК України стосовно ОСОБА_3 доведена
повністю, що є підставою щодо
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, відповідно до вказаних норм ЦК
України.

Матеріальна шкода у сумі 865,80
грн., яку повністю визнав та ОСОБА_1,
доведена змістом листа
непрацездатності, відповідно до якого
потерпілий лікувався в період з 19.07.12
р. до 02.08.12 р., випискою із медичної
карти амбулаторного хворого № 2840 та
чеками на придбання призначених
медикаментів для лікування.

Витрати на правову допомогу
підтверджуються квитанцією № 19 від
26.12.12 р.

Вирішуючи питання про розмір
стягнення із обвинуваченого на
користь потерпілого моральної шкоди,
відповідно до п.9 Постанови ПВС
України від 31.03.95 р. №4 (зі змінами
від 25.05.2001 р.), суд враховує обсяг
фізичних, душевних та психічних
страждань, яких зазнав ОСОБА_3,
характер немайнових втрат щодо їх
тривалості та можливості відновлення,
стан здоров»я потерпілого та
виходить із засад розумності,
виваженості та справедливості,
визначаючи цей розмір у 2000 грн., що
дорівнює 117,64 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян.

Керуючись ст.ст. 373- 374 КПК
України;

П Р
И С У Д И В :

Визнати винуватим ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та
призначити йому покарання у виді
штрафу у розмірі 1000, 00 ( тисячу)
гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 71, ч.3 ст. 72
КК України остаточне покарання
ОСОБА_1 призначити у виді штрафу у
розмірі 1000,00 ( тисячу) грн., яке слід
виконувати самостійно від покарання
за вироком Літинського районного
суду від 06.12.11 року.

На користь ОСОБА_3 із ОСОБА_1
стягнути 865, 80 грн. матеріальної та
2000 грн. моральної шкоди та 2500 грн.
витрат на оплату правової допомоги.

Запобіжний захід - особисте
зобов»язання ОСОБА_1 залишити до
набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
через Літинський районний суд
протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Копія вироку може бути
отримана учасниками судового
провадження після його проголошення.

Суддя: