Справа № 481/2047/13-к
Провадж.№ 1-в/481/192/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2013 року Новобузький районний
суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді: Васильченко Н.О.,

при секретарі - Юхименко Т.М.,

з участю прокурора - Грицюка Ю.А.,

інспектора КВІ Новобузького району
УДПтСУ в Миколаївській області - Скляр
А.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Нового Бугу
подання про призначення покарання за
сукупністю вироків відносно ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Новоукраїнка
Березнегуватського району
Миколаївської області, громадянки
України, українки,з середньою
спеціальною освітою, не працюючої, не
одруженої, зареєстрованої та
проживаючої в АДРЕСА_1,засудженої:

26.03.2013 року
Корабельним районним судом міста
Миколаєва за ч.1 ст.185 КК України до 1
(одного) року позбавлення волі, на
підставі ч.1 ст.75 КК України звільненої
від відбування покарання з
випробовуванням, встановивши
іспитовий строк тривалістю 1(один) рік;

03.07.2013 року Ленінським районним судом
міста Миколаєва за ст.198 КК України до 1
(одного) року позбавлення волі, на
підставі ст.75 КК України звільненої від
відбування покарання з
випробовуванням, встановивши
іспитовий строк тривалістю 1(один) рік,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2013 року в.о. начальника КВІ
Новобузького району УДПтСУ в
Миколаївській області А.В.Скляр до
суду вніс подання про вирішення
питання про призначення покарання за
сукупністю вироків від 26.03.2013 року та
03.07.2013 року відносно ОСОБА_1

При винесенні останнього вироку 03.07.2013
року Ленінським районним судом
м.Миколаєва не враховано вирок
Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 26.03.2013 року. Просив
призначити остаточне покарання за
сукупністю вироків.

Заслухавши інспектора КВІ
Новобузького району УДПтСУ в
Миколаївській області прокурора,
пояснення засудженої ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Вироком Корабельного районного
судом міста Миколаєва від 26.03.2013 року
ОСОБА_1 було засудженого за ч.1 ст.185 КК
України до 1 (одного) року позбавлення
волі, на підставі ч.1 ст.75 КК України
звільнено від відбування покарання з
випробовуванням, встановивши
іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.

Після цього, вироком Ленінського
районного суду міста Миколаєва від
03.07.2013 року ОСОБА_1 було засудженого за
ст.198 КК України до 1 (одного) року
позбавлення волі, на підставі ст.75 КК
України звільнено від відбування
покарання з випробовуванням,
встановивши іспитовий строк
тривалістю 1(один) рік.

Однак, при винесені вироку
Ленінським районним судом міста
Миколаєва 03.07.2013 року не було враховано
вирок відносно ОСОБА_1 винесений
раніше, а саме 26.03.2013 року Корабельним
районним судом м.Миколаєва, який
набрав законної сили.

Відповідно до вимо г ст..413 КПК
України коли щодо засудженого є
вирок,який не виконано і про який не
було відомо суду,що постановив
останній за часом вирок,суд за місцем
виконання вироку зобов'язаний
визначити порядок застосування
покарання за всіма вироками відповідно
до ст..71 КК України. Це питання
вирішується в порядку,передбаченому
ст..411 КПК України постановою судді.

Згідно з вимогами ст..71 КК України,
якщо засуджений після постановлення
вироку,але до повного відбуття
покарання вчинив новий злочин,суд до
покарання,призначеного за новим
вироком,повністю або частково приєднує
невідбуту частину покарання за
попереднім вироком.,остаточне
покарання має бути більшим від
покарання призначеного за новий злочин
і невідбутої частини покарання за
попереднім вироком. За вимогами ст.72 КК
України при складанні покарань за
сукупністю злочинів та за сукупністю
вироків менш суворий вид покарання
переводиться в більш суворий.

За ст. 70 КК України при сукупності
злочинів ,суд,призначивши покарання за
кожний злочин окремо,визначає
остаточне покарання шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
або шляхом повного чи часткового
складання призначених покарань.

Відповідно до ст..413 КПК України,
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України, що містяться у п. 10 постанови
№11 від 21 грудня 1990 року « Про
практику застосування судами України
процесуального законодавства при
вирішенні питань, пов'язаних з
виконанням вироків», коли щодо
засудженого є вирок, який не виконано
і про який не було відомо суду, що
постановив останній за часом вирок,
суд за місцем виконання вироку
зобов'язаний визначити порядок
застосування покарання за всіма
вироками відповідно до ст..71 КК
України.

Вивчивши обидва вищезгадані
вироки відносно ОСОБА_1, судом
встановлено, що злочин, за який було
засуджено її другим вироком, а саме
03.07.2013 року, ОСОБА_1 вчинила, не після
постановлення першого вироку 26.03.2013
року, а ще до вчинення злочину, за яким
її було засуджено першим вироком .

У даному випадку призначення
покарання ОСОБА_1 повинно відбуватися
не за правилами ст. 71 КК України, а
відповідно до ч.4ст. 70 КК України, яка
передбачає призначення покарання за
сукупністю злочинів у тому випадку,
коли після постановлення вироку в
справі буде встановлено, що
засуджений винен ще й в іншому
злочині, вчиненому ним до
постановлення попереднього вироку.

Тобто, в ситуації, яка склалася з
виконаннями зазначених вироків
відносно ОСОБА_1 фактично йдеться про
неправильне призначення засудженій
покарання за останнім за часом вироком,
тобто про вирішення питання про
призначення їй покарання за ч. 4 ст.70 КК
України, чого не вправі вирішувати суд
при розгляді питань, пов'язаних із
виконанням вироку.

Як вбачається з п.12 постанови
Пленуму ВСУ «Про практику застосування
судами України процесуального
законодавства при вирішенні питань,
пов'язаних з виконанням вироків»
питання, що стосуються прогалин і
недоліків вироку в частині призначення
покарання, … не підлягають розгляду в
порядку ст.ст 409, 411 КПК України (1960 р.).

Жодна з норм розділу 5 КПК
України яка регламентує підстави та
порядок вирішення питань, пов'язаних з
виконанням вироків, ухвал і постанови
суду, а також роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України у
вищезазначеній постанові, не містять
посилання на те, що суд при
наявності декількох вироків, кожний з
яких набрав законної сили і
звернений до виконання, вправі
визначити остаточне покарання на
підставі ч. 4 ст.70 КК України.

Таким чином, аналіз
вищезазначених правових норм не дає
суду підстав, застосовуючи положення
ст. 71 КК України призначити ОСОБА_1
остаточне покарання за сукупністю
вироків, відтак кожний вирок відносно
неї слід виконувати самостійно.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.70 ч.4, 71 ч.1 КК України, ст.
ст.409, 411, 413 КПК України ( в редакції 1960
р.), суд

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні подання в.о.
начальника КВІ Новобузького району
УДПтСУ в Миколаївській області Скляр
А.В. про призначення засудженій ОСОБА_1
остаточного покарання за сукупністю
вироків, - відмовити.

Вироки Корабельного районного
суду міста Миколаєва від 26.03.2013 року та
Ленінського районного суду міста
Миколаєва від 03.07.2013 року відносно
засудженої ОСОБА_1 виконувати
самостійно, в черговості їх
надходження на виконання до КВІ
Новобузького району УДПтСУ в
Миколаївській області.

На постанову може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новобузький районний суд
Миколаївської області протягом семи
днів з дня її оголошення.

Суддя Новобузького районного

суду Миколаївської області
Н.О. Васильченко