АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/369/15 Справа № 190/2217/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

29 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, в порядку дистанційного судового провадження, матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2014 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бахти Маканчинського району, Семипалатинської області, Казахстан, проживаючого до засудження по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 9 жовтня 2012 року за ст. ст. 289 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України на невідбутий строк 2 роки 5 місяців 16 днів.

Засудженим ОСОБА_7 на вищевказану ухвалу принесена апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким відповідно ст. 82 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_7 посилається на те, що ухвала місцевого суд є необґрунтованою, постановленою без повного з`ясування обставин, що стосуються питання про умовно-дострокове звільнення. Так, засуджений вказує на те, що вказівка суду на ту обставину, що він не працює, не відповідає дійсності, так як він є працевлаштованим з 2012 року і здійснює діяльність токаря в промисловій зоні. Також звертає увагу на наявність позитивної характеристики та відсутність стягнень та порушень внутрішнього режиму утримання.

Провадження № 11-кп/774/369/15 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2 .
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції, дослідивши матеріали за клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого та особової справи останнього, враховуючи те, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення двох тяжких злочинів, прийшов до висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а разове заохочення не може свідчити про виправлення ОСОБА_7 ..

Перед судом апеляційної інстанції в режимі дистанційного судового провадження ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, підтвердив доводи викладені в ній та просив її задовольнити.

На думку прокурора апеляційна скарга ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки наявні матеріали підтверджують факт недоведеності виправлення останнього.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами про умовно-дострокове звільнення, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про необґрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення є безпідставними.

Так, відповідно до ст. ст. 81, 82 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Апеляційним переглядом ухвали суду першої інстанції встановлено, що судове рішення, яке оскаржується, в повному обсязі відповідає вищенаведеним вимогам закону.

Як вбачається з постановленої ухвали, місцевий суд, дослідивши довідку про заохочення та стягнення, відповідно якої ОСОБА_7 28 березня 2014 року був заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці та за підсумками роботи в I кварталі 2014 року, мав одне стягнення 21 серпня 2012 року, а також характеристики засудженого та інші матеріали, прийшов до висновку про те, що разове заохочення не може свідчити про його виправлення.

При цьому, суд обґрунтовано звернув увагу на ту обставину, що адміністрацією колонії було відмовлено в поданні матеріалів до суду відносно ОСОБА_7 щодо застосування до нього ст. ст. 81, 82 КК України з тої причини, що засуджений не став на шлях виправлення.

Крім того, характеристики щодо ОСОБА_7 вказують на той факт, що останній посередньо проявив себе під час відбування покарання в усіх сферах, які стосуються життя у виправній колонії.

Таким чином, підстави для задоволення апеляції засудженого по справі відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінально-процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 81, 82 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2014 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, без змін.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області