СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМ Е Н Е М У К Р А ї Н И

9
січня 2007 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої Мельничук Н.М.

суддів Широкопояса Ю.В.,

Єрещенка A.M.

прокурора Вдовіченко І.М.

адвоката ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальну справу за
апеляціями засудженого ОСОБА_2 та помічника прокурора Житомирського району на
вирок Житомирського районного суду від 30 жовтня 2006 року, яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимого, -засуджено за ст. 289 ч.З КК України з
застосуванням ст. 69
КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини його особистого
майна, -за ст. 357 ч.З КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. 70
КК України шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим призначено покарання 4 роки позбавлення
волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

Міра запобіжного
заходу залишена тримання під вартою. ОСОБА_2 засуджено за те, що 8 серпня 2006
року о 1 год. 30 хв. напроти кінотеатру "Україна" по вул. Київській у м. Житомирі
він разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, зупинили
автомобіль "таксі" "Шавролет" під керуванням ОСОБА_3 і який
належить ОСОБА_4 і під вигаданим приводом поїхали в район гідропарку де
приблизно в 300 м від кінцевої зупинки тролейбусу зупинилися.

Справа № 11-888 2006 р. Головуючий у 1 інстанції Башинський С.Ф.

Категорія ст.289 ч.З, 357
ч.З КК України Доповідач Єрещенко А.М.

З метою заволодіння автомобілем, ОСОБА_2, знаходячись на задньому сидінні
автомобіля, накинув на шию водію ОСОБА_3 дріт і почав душити, а інша особа,
знаходячись на передньому сидінні, дістала пістолет і погрожуючи вбивством
направила його на ОСОБА_3.

Прийнявши реально погрози нападників, потерпілий Концевич залишив
автомобіль, а ОСОБА_2 та інша особа заволоділи автомобілем "Шавролет"
вартістю 72890
грн., грішми в сумі 120 грн., що
належали ОСОБА_4, грошима в сумі 10 грн., що належали
ОСОБА_3, та особистими документами, що належать ОСОБА_4, технічним паспортом на
автомобіль та радіостанцією вартістю 500 грн., які
знаходились в салоні автомобіля.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить пом'якшити йому міру покарання,
посилаючись на те, що суд не в повній мірі врахував ту обставину, що злочин він
скоїв під впливом старшого брата.

В апеляції прокурор просить скасувати вирок суду і постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_2 за ст. 289
ч.З КК України на 8
років позбавлення волі, з конфіскацією майна, за ст. 357 ч.1 КК України на 2
роки обмеження волі і на підставі ст. 70 КК України призначити 8 років позбавлення волі
з конфіскацією майна.

Прокурор посилається на те, що суд при обранні ОСОБА_2 міри покарання не
врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та роль ОСОБА_2 у вчиненні злочину.
Також вважає, що дії ОСОБА_2 необхідно кваліфікувати за ст. 357 ч.1 КК України.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, вивчивши доводи апеляцій та
перевіривши матеріали справи судова колегія вважає, що апеляції задоволенню не
підлягають з слідуючих підстав.

Колегія суддів вважає, що суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ст. 357 ч.З КК України, так як засуджений незаконно заволодів технічним паспортом
на автомобіль, який засвідчує право власності на транспортний засіб і є
важливим особистим документом.

При обранні міри покарання суд дотримався вимог ст. 65 КК України і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу
засудженого, який характеризується позитивно, визнав себе винним і щиро
кається, його роль у вчиненні злочину, молодий вік і те, що організатором
злочину була інша значно старша за віком особа. Суд також врахував думку
потерпілих, які просили не позбавляти ОСОБА_2 свободи.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При таких обставинах колегія суддів не знаходить підстав для задоволення
апеляції прокурора та адвоката.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляції засудженого ОСОБА_2 та помічника прокурора Житомирського району залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного
суду від ЗО жовтня 2006
року щодо ОСОБА_2, без зміни.