Справа № 357/7531/15-к
1-кп/357/575/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.07.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України уродженки м. Біла Церква, Київської області, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, заміжньої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше не судиму в силу ст. 89 КК України:

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
01.05.2015, приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину «АТБ», що по вул. Леваневського, 57 в м. Білій Церкві Київської області, біля каси №2, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_4 поклала свій мобільний телефон марки «LG L 90 Dual» в шкіряному чохлі червоного кольору на стрічку транспортера біля даної каси, а також тим, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку вищевказаного мобільного телефону вартістю 3 000 грн. зі шкіряним чохлом червоного кольору вартістю 1000 грн. з сім картками мобільних операторів «Київстар» та «Лайф» загальною вартістю 50 грн., після чого з місця вчинення злочину зникла. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинила потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 4 050 грн.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 формально визнавши свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, дала показання у яких фактично не визнала своєї винуватості у вчиненні злочину, оскільки не мала умислу на незаконне заволодіння телефоном потерпілої. При цьому дала суду показання, що дійсно 01.05.2015 року перебувала в приміщенні магазину «АТБ», де робила покупки. Коли була біля каси, то побачила що на стрічці транспортеру лежить телефон в чохлі, як вона зрозуміла жінки яка перед нею робила покупки. Оскільки та дуже швидко вийшла з магазину то обвинувачена не встигла її зупинити. На вході в магазин вона зустріла знайому на ім`я ОСОБА_6 , якій повідомила, що знайшла телефон, якого забула жінка, що вийшла з магазину. Знайома повідомила, що мабуть знає чий то телефон і обвинувачена попросила повідомити жінку, що телефон у неї. Про те, що телефон у неї, вона не могла повідомити потерпілу чи її близьких, оскільки на телефоні встановлений пароль доступу. Після цього телефон вона залишила вдома, а сама з сім`єю поїхала на дачу, де пробула 5 днів. До адміністратора магазину «АТБ» не зверталася, оскільки не довіряє персоналу магазину. Коли повернулася, то їй зателефонував дільничний інспектор і запросив до себе. Обвинувачена взяла з собою телефон і в міліції видала його. Запевняє суд, що щиро розкаюється у вчиненні злочину.

В подальшому після дослідження доказів у справі обвинувачена свою вину визнала повністю змінила свої показання та заявила, що насправді особи на ім`я ОСОБА_6 в день вчинення крадіжки вона не зустрічала, оскільки переплутала події, а телефон вона викрала тоді, коли потерпіла ще перебувала біля каси магазину.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини, її винуватість у вчиненні вказаного злочину повністю підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказами: показаннями потерплого, свідка, документами: протоколами слідчих дій та матеріалами фотозйомки, зокрема:

Показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 відповідно до яких вона 01.05.2015, приблизно о 12 год. 30 хв. перебуваючи в приміщенні магазину «АТБ», що по вул. Леваневського, 57 в м. Білій Церкві купувала цигарки собі та своєму чоловіку. Здійснюючи покупку вона поклала свій телефон, який був у червоному чохлі на стрічку транспортера. Оскільки вона дуже поспішала то забула про телефон і розрахувавшись вийшла з магазину, думаючи, що телефон у сумці. Йдучи з магазину вона шукала телефон щоб зателефонувати чоловіку та повідомити де її чекати. Відійшовши метрів зі сто від магазину потерпіла переконалася, що телефон відсутній. Вона згадала, що залишила його в магазині і повернулася та підійшла до каси. Жінка яка розраховувалася біля каси повідомила, що бачила, як інша жінка брала зі стрічки телефон, але подумала, що то був її телефон. В подальшому потерпіла поїхала в Київ а 02.05.2015 року її дочка подала заяву до міліції про крадіжку телефону. Телефон їй повернуто матеріальних претензій до обвинуваченої не має.

Показаннями допитаної судом свідка ОСОБА_7 , відповідно до яких вона є дочкою потерпілої ОСОБА_4 01.05.2015 року приблизно з 12 год. до 12.год. 30 хв. вона розмовляла з матір`ю по номеру телефону останньої, а через півгодини поспіль їй зателефонувала мати з телефону батька та повідомила про крадіжку телефону. У зв`язку з цим свідок 02.05.2015 року подала заяву в міліцію.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.05.2015 року та фототаблицею до нього, з якого видно, що ОСОБА_5 у присутності понятих, розказала та показала як скоювала крадіжку телефону, вказавши, що телефон було викрадено зі стрічки транспортера та поклала до своєї сумки біля каси.

Носієм інформації з відеозаписом з камер спостереження магазину «АТБ» по вул. Леваневського, 57, в м. Білій Церкві, наданого за добровільною згодою управляючим магазином, який переглянутий судом у присутності обвинуваченої та потерпілої. Останні впізнали себе на відеозаписах. При цьому на відеозаписі чітко зафіксовано факт таємного заволодіння телефоном потерпілої обвинуваченою ОСОБА_5 . При цьому суд звертає увагу, що в момент заволодіння телефоном, який лежав на стрічці транспортера обвинувачена, стояла не доходячи до каси, а потерпіла стояла вже за касою і розраховувалася за товар.

Іншими доказами дослідженими судом.

Дослідивши усі вищевказані та інші докази у сукупності суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доказано як подію злочину так і винуватість обвинуваченої у його вчиненні, а дані нею показання суду спростовані сукупністю вищевказаних доказів.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд критично оцінює показання обвинуваченої в тій частині, що вона не мала умислу на заволодіння майном і що телефон фактично нею був знайдений на стрічці транспортера, як такий що вибув із законного володіння потерпілої. Як видно з носія інформації з відеозаписом з камер спостереження магазину, в момент заволодіння телефоном, коли обвинувачена клала його в сумку, потерпіла перебувала поруч з обвинуваченою біля каси і остання мала реальну можливість повідомити потерпілу про забутий телефон, однак цього не зробила. Вказана обставина свідчить про наявність у діях обвинуваченої прямого умислу на таємне викрадення чужого майна. За таких обставин суд розцінює показання обвинуваченої, як такі, що направлені на ухилення від кримінальної відповідальності.

Суд вважає показання потерпілої та свідка правдивими, оскільки вони є логічнимни та послідовними, узгоджуються з іншими доказами у справі..

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд розцінює добровільне відшкодування завдано збитку потерпілій.

Обставин що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, наслідки які настали від вчинення злочину, а саме заподіяння матеріальної шкоди потерпілій, яка внаслідок повернення телефону була відшкодована, особу обвинуваченої, яка схильна до вчинення кримінальних правопорушень проти власності, про що свідчить та обставина, що обвинувачена раніше засуджувалася за вчинення аналогічного злочину, що підтверджено вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 22.11.2012 року, та має погашену судимість. Суд також враховує, що обвинувачена не працює, позитивно характеризується по місцю проживання, що підтверджується характеристикою КП БМР ЖЕК №7 від 21.05.2015 року, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_5 їй необхідно і достатньо призначити покарання у виді громадських робіт в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 26, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України і призначити покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не застосовувати.

Речові докази у справі: мобільний телефон марки «LG L 90 Dual» в шкіряному чохлі червоного кольору, який належать потерпілій ОСОБА_4 та знаходиться у неї на зберіганні, залишити потерпілій.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1