Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/391/15-к
Провадження № 1-кп/483/67/2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про відмову у затвердженні угоди
30 березня 2015 року м.Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Очаків Миколаївської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001391 від 02 березня 2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області, є громадянином України, має середню-спеціальну освіту, судимості не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.402 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до ст.4 ч.8, ст.5 ч.1, ст.10, 11, ст.22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу ВО Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України № 1126-VII, ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадянин ОСОБА_4 був призваний у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України 19 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині №63 від 20 березня 2014 року ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду оператора 2 рухомого передавального радіовузла рухомого вузла зв`язку 4 загону спеціального радіозв`язку військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст.2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст.1, 3, п.8 ст.6, п.2 ст.23, п.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників)

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями;

неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові;

сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України;

вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Разом з тим, старший солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин:

26 січня 2014 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №27 відповідно до змісту якого 13 військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і старший солдат ОСОБА_4 , на підставі вимог розпорядження начальника Генерального штабу ЗС України від 23 вересня 2014 року №331/4109 з 27 січня 2014 року (гриф - «таємно») відряджаються в безпосереднє підпорядкування ОМУ «Полісся» для виконання завдань військової служби в район АДРЕСА_4 .

26 січня 2015 року, близько 09 год. 00 хв., в приміщенні штабу 4-го загону військової частини НОМЕР_1 , ТВО командира 4-го загону капітаном 3 рангу ОСОБА_5 старшому солдату ОСОБА_4 було доведено зміст та вимоги вищезазначеного наказу про необхідність вибуття 27 січня 2015 року для виконання завдань військової служби в район АДРЕСА_4 . При цьому наказ був виданий у належному порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечив чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод ОСОБА_4 , не носив в собі явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

Проте, 26 січня 2015 року, біля 17 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні службового кабінету заступника командира частини по роботі з особовим складом - начальника відділення капітана 2 рангу ОСОБА_6 , старший солдат ОСОБА_4 , на порушення вимог ст. ст.9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст.2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст.1, 3, п. 8 ст. 6, п.2 ст.23, п.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу", ст.4 ч.8, ст.5 ч.1, ст.10, 11, ст.22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу ВО Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України № 1126-VII, п.п.4, 7, 12, 18, п.2 ст.82, 83, 122, 173 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України №1153/2008 10 грудня 2008 року, п.п.1.3, 2.1, 2.2, 2.19, 4.1, 4.11, 4.31 «Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України», в присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 : капітана 2 раніу ОСОБА_6 , капітана юстиції ОСОБА_7 та мічмана ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, відкрито, не звертаючись до обману, письмово (рапортом) та усно відмовився виконати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №27 щодо вибуття в відрядження до АДРЕСА_4 , мотивуючи свою відмову тим, що не бажає проходити військову службу поза межами Очаківського гарнізону.

Наступної доби, 27 січня 2015 року, біля 10 год. 00 хв., при аналогічних обставинах, перебуваючи в приміщенні службового кабінету заступника командира частини по роботі з особовим складом - начальника відділення капітана 2 рангу ОСОБА_6 , старший солдат ОСОБА_4 , на порушення наведених вимог законодавства, в присутності капітана 2 рангу ОСОБА_6 , діючи умисно, відкрито, не звертаючись до обману, письмово (рапортом) та усно знову відмовився виконати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №27 щодо вибуття в відрядження до АДРЕСА_4 .

При цьому, в першому і у другому випадку, старшому солдату ОСОБА_4 , у зв`язку з його відкритою відмовою виконати наказ начальника, службовими особами військової частини НОМЕР_1 роз`яснювалися правові наслідки даного вчинку, а саме передбачену законодавством кримінальну відповідальність за зазначене діяння.

Відмова старшого солдата ОСОБА_4 виконати наказ начальника потягли за собою передислокування підрозділів військової частини НОМЕР_1 в район АДРЕСА_4 у неповному бойовому складі, як наслідок - збільшення навантаження з обов`язків військової служби на інших військовослужбовців частини.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу під час мобілізації на посаді оператора 2 рухомого передавального радіовузла рухомого вузла зв`язку 4 загону спеціального радіозв`язку військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , діючи в порушення вимог ст.ст.9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст.ст.1, 3, п.8 ст.6, п.2 ст.23, п.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.4 ч.8, ст.5 ч.1, ст.10, 11, ст.22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу ВО Президента України від 17.03.2014 року "Про часткову мобілізацію", затвердженого Верховною радою України № 1126-VІІ, п.п.4, 7, 12, 18, п.2 ст.82, 83, 122, 173 "Положення про проходження громадянина України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом президента України № 1153/2008 10 грудня 2008 року, п.п.1.3, 2.1, 2.2, 2.19, 4.1, 4.11, 4.31 "Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України", 26 січня 2015 року біля 17:00 год. перебуваючи в приміщенні службового кабінету заступника командира військової частини НОМЕР_1 по роботі з особовим складом начальника відділення капітана 2 рангу ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, відкрито, не звертаючись до обману, письмово (рапортом) та усно відмовився виконати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №27 від 26 січня 2015 року щодо відбуття у відрядження до с.Новоолександрівка Запорізької області, чим вчинив непокору.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.402 КК України, а саме непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою вину в повному обсязі.
Під час досудового розслідування, 10 березня 2015 року між старшим прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України капітаном юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.402 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений у виді арешту на гауптвахті строком на три місяці ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд, ознайомившись з обвинувальним актом, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і кримінального закону, вислухавши думку прокурора, який просив відмовити у затвердженні угоди у зв`язку зі звільненням обвинуваченого зі служби та обвинуваченого вважає, що в затвердженні даної угоди слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та закону і відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Згідно ч.1 ст.402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника карається службовим обмеженням на строк до двох років або триманням у дисциплінарному батальйоні на строк до двох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

З дослідження змісту поданої суду для затвердження угоди про визнання винуватості слідує, що умови угоди суперечать вимогам Кримінального кодексу України в частині визначеного сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді арешту на гауптвахті строком на 3 місці.

Крім цього, як вбачається з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2015 року №73 обвинувачений ОСОБА_4 звільнений з військової служби в запас.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Таким чином, судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості суперечить вимогам Кримінального кодексуУкраїни, а тому відповідно до вимог ст.474 КПК України, не може бути затверджена судом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 474 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між старшим прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України капітаном юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 по кримінальному провадженню про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.402 КК України - відмовити, з підстав зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Обвинувальний акт даного кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.402 КК України - повернути прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для продовження досудового розслідування у загальному визначеному законом порядку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Головуючий