ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
5-1631кМ15 У х в а л а
09 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_4,
суддів - ОСОБА_5, ОСОБА_6, при секретарі судового засідання - ОСОБА_7,
з участю прокурора - ОСОБА_8,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 5-1631 КМ 15 за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Кам'янка, Софіївського району Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1, раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України, і призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч.1 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов'язків, передбачених ст. 76 КК України .

Вироком вирішені питання про речові докази.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

27 грудня 2013 року, близько 02 години, ОСОБА_1, за місцем свого тимчасового проживання у квартирі АДРЕСА_2, умисно таємно викрав майно ОСОБА_3 загальною вартістю 5840 гривень, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

У цей же час у цьому ж місці засуджений викрав ключі від автомобіля, за допомогою яких незаконно заволодів транспортним засобом ОСОБА_3 - автомобілем марки «Kia Sorento», реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 154 208, 92 грн.

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року, у частині призначення покарання, скасовано та призначено ОСОБА_1 покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 289 КК України - 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_1 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців.

В решті вирок суду залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_9, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та необґрунтовану суворість призначеного покарання, порушує питання про скасування вироку апеляційного суду і призначення нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування наведеного зазначає, що апеляційний суд, всупереч вимогам ст. ст. 337, 404 КПК України, вийшов за межі своїх повноважень і висунутого обвинувачення та, мотивуючи власні висновки про неможливість виправлення ОСОБА_1 без відбування покарання, послався на вчинення засудженим інших протиправних дій, які відповідно до обвинувального акта йому не інкримінувалися і докази щодо яких судом першої інстанції не досліджувалися. Крім цього, на думку захисника, при призначенні покарання апеляційний суд не дав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується, повністю визнав вину, сприяв розкриттю злочину, а завдану шкоду повністю відшкодовано.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а вирок апеляційного суду - без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, згідно зі ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, з дотриманням меж судового розгляду, встановлених ст. 337 КПК України, та не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте у суді першої інстанції.

Наведених вимог суд апеляційної інстанції не дотримався.

Як убачається з обвинувального акта, зміненого прокурором у суді у порядку ст. 338 КПК України, ОСОБА_1 інкримінувалося таємне викрадення майна ОСОБА_3 та незаконне заволодіння його транспортним засобом, з кваліфікацією відповідних дій за ч. 1 ст. 185; ч. 1 ст. 289 КК України (т. 2, а. с. 111-113). Саме таке обвинувачення розглядалося судом першої інстанції та було визнано доведеним, з урахуванням позиції потерпілих, які не скористалися своїм правом підтримувати обвинувачення у раніше пред'явленому обсязі.

Вирок місцевого суду оскаржувався в апеляційному порядку прокурором з підстав неправильного застосування судом ст. 75 КК України, що потягло за собою м'якість призначеного покарання (т. 2, а. с. 157-158).

Погоджуючись із доводами прокурора, апеляційний суд в обґрунтування власних висновків зазначив, що ОСОБА_1, реалізуючи свій злочинний умисел, уночі, коли ОСОБА_3, його дружина і малолітня дитина спали, відкрутив ручки з вікон кухні та спальні, пошкодив газопровід і переконавшись, що у квартиру почав надходити природний газ, заволодів усіма комплектами ключів від замків і ззовні зачинив у цій квартирі потерпілого з сім'єю.

Тобто, як на обставину, що свідчить про неможливість виправлення засудженого без відбування покарання, суд апеляційної інстанції по суті послався на вчинення ним іншого, більш тяжкого, кримінального правопорушення, яке, з урахуванням зміни прокурором обвинувачення в суді, ОСОБА_1 не інкримінувався і за який його засуджено не було.

Враховуючи викладене, суд при ухваленні в апеляційному порядку свого вироку вийшов за межі повноважень суду апеляційної інстанції та висунутого обвинувачення, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Виходячи з наведеного, вирок апеляційного суду не може вважатися законним і обґрунтованим та, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно усунути порушення, вказане у цій ухвалі, та прийняти законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у процесуальному документі, який би відповідав вимогам закону.

Разом з тим, оскільки вирок апеляційного суду скасовується з підстав істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, обґрунтованість викладених у касаційній скарзі доводів про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_1 ст. 75 КК України судом касаційної інстанції перевірено бути не може.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 з-під варти звільнити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6