Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
Мороза М.А., Шевченко Т.В.,
розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 2 жовтня 2008 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 на
вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 15 липня 2008 року щодо
ОСОБА_1,

у с т а н о в и л а:

вироком Київського районного
суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 16 травня 2008 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця
с. Каштанова Бахчисарайського району Автономної Республіки Крим, раніше не
судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, і
призначено йому покарання 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з
іспитовим строком 2 роки та з покладенням на нього обов'язку, передбаченого п.
3 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь потерпілої ОСОБА_3 1308 грн. на відшкодування майнової шкоди та 3000
грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього - 4308 грн.

Прийнято рішення щодо
речового доказу.

Згідно з вироком ОСОБА_1
визнано винним у тому, що він 19 жовтня 2007 року близько 20 год. 30 хв.,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння за місцем свого проживання у
квартирі АДРЕСА_1, під час сварки на ґрунті особистих неприязних стосунків зі
своєю колишньою дружиною ОСОБА_3, коли вона, намагаючись залишити квартиру,
почала перелазити через огорожу балкону, штовхнув її руками, внаслідок чого
остання втратила рівновагу і, не утримавшись, впала на землю спиною.

При падінні потерпіла ОСОБА_3
отримала тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у
виді закритої черепно-мозкової травми у формі забиття головного мозку
середнього ступеню тяжкості, лінійного перелому потиличної кістки з переходом
на праву половину основи черепа до рівня основи піраміди скроневої кістки,
субарахноїдального крововиливу, забитої рани потиличної ділянки ліворуч,
закритих переломів 5, 6, 7 ребер ліворуч, закритого компресійного перелому тіла
11-го грудного хребця.

Розглянувши дану справу за
апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
Апеляційний суд Автономної Республіки Крим скасував вирок Київського районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 16 травня 2008 року щодо ОСОБА_1 та постановив новий
вирок від 15 липня 2008 року, яким визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначив йому за цим законом
покарання 5 років позбавлення волі; постановив стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_3 1308 грн. на відшкодування майнової шкоди
та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього - 4308 грн.; прийняв
рішення щодо речового доказу.

У касаційних скаргах:

засуджений ОСОБА_1 дає свій
аналіз доказам, які є у справі, та стверджує, що він не був ініціатором сварки,
ОСОБА_3 не погрожував, її не штовхав, а навпаки хотів утримати, коли вона
намагалася зістрибнути з балкону через огорожу, але остання вирвалася, втратила
рівновагу і впала вниз. Зазначає, що досудове слідство у справі проведено
однобічно і упереджено, а висновки суду про умисне заподіяння ним тяжких
тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не відповідають фактичним обставинам справи,
оскільки ґрунтуються на показаннях свідків, які його обмовили з тих чи інших
підстав. Просить врахувати думку самої потерпілої, яка під час розгляду справи
в суді просила не позбавляти його волі, оскільки він їй допомагає і частково
відшкодував заподіяну шкоду, скасувати вирок апеляційного суду щодо нього і
залишити в силі вирок суду першої інстанції;

захисник ОСОБА_2 просить вирок
апеляційного суду щодо ОСОБА_1 скасувати з мотивів неправильного застосування
кримінального закону та невідповідності призначеного засудженому покарання
тяжкості вчиненого ним злочину та його особі і залишити в силі вирок суду
першої інстанції щодо нього. Даючи свій аналіз наявним у справі доказам,
зазначає, що ОСОБА_1 не мав умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій
ОСОБА_3, він не передбачав можливості падіння останньої з балкону та отримання
нею внаслідок цього тілесних ушкоджень, хоча міг і повинен був це передбачити.
Отже, на думку захисника, дії ОСОБА_1 мають кваліфікуватись за ст. 128 КК
України як заподіяння необережного тяжкого тілесного ушкодження. Посилаючись на
це, а також на дані про особу ОСОБА_1, обставини, які пом'якшують йому
покарання, думку з цього приводу потерпілої ОСОБА_3, вважає призначене
засудженому апеляційним судом покарання надмірно суворим.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, міркування прокурора Брянцева В.Л., який вважав, що
касаційні скарги засудженого та захисника необхідно задовольнити частково,
вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_1 скасувати у зв'язку з істотним порушенням
кримінально-процесуального закону, а справу направити на новий апеляційний
розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг,
колегія суддів вважає, що скарги підлягають частковому задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 378 КПК України
скасування вироку суду першої інстанції і постановлення вироку апеляційним
судом у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, допускається лише
за умови, що в апеляції прокурора, потерпілого чи його представника ставилось питання
про скасування вироку саме з цих підстав.

За змістом зазначеної норми закону
апеляційний суд не може постановити свій вирок тоді, коли в апеляції порушено
питання про скасування вироку суду першої інстанції з підстав, передбачених ч.
1 ст. 378 КПК України, але висловлено прохання повернути справу на додаткове
розслідування чи новий судовий розгляд.

У своїй апеляції на вирок суду
першої інстанції щодо ОСОБА_1 прокурор просив скасувати цей вирок, а справу
направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду. При цьому
посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що не
відноситься до підстав, передбачених ч. 1 ст. 378 КПК України, для скасування
вироку суду першої інстанції апеляційним судом з постановленням свого вироку.

Проте, апеляційний суд, розглянувши
кримінальну справу за апеляцією прокурора на вирок суду першої інстанції щодо
ОСОБА_1, цей вирок скасував і всупереч вимогам ст. 378 КПК України постановив
свій вирок.

За таких обставин вирок апеляційного
суду щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню у зв'язку з істотним порушенням вимог
кримінально-процесуального закону, а справа - направленню на новий апеляційний
розгляд у той же апеляційний суд в іншому складі суду.

З урахуванням наведеного, керуючись
ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційні скарги засудженого
ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 15 липня 2008 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу
направити на новий апеляційний розгляд у той же апеляційний суд в іншому складі
суду.

Судді:

Селівон О.Ф. Мороз М.А. Шевченко Т.В.

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України О.Ф. Селівон