У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого Редьки А.І.,

суддів Канигіної
Г.В., Лавренюка М.Ю.

за участю прокурора Вергізової Л.А.

розглянула в судовому засіданні у м.
Києві 2 серпня 2007 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Чернігівської області на
вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 1 серпня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженку
АДРЕСА_1, раніше не судимої,

засуджено
за ч. 1 ст. 382 КК України на 1 рік позбавлення волі з позбавленням права
обіймати керівні посади на підприємствах усіх форм власності на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням
на неї обов'язку, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілого
ОСОБА_2 3000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційному порядку справа
не розглядалась.

Згідно з вироком ОСОБА_1
засуджено за те, що вона працюючи директором приватного підприємства (далі ПП) “М-Трейд” м. Прилуки
Чернігівської області, будучи відповідальною службовою особою в діяльності
зазначеного підприємства, допустила умисне невиконання двох судових рішень, що
набрали законної сили при наступних обставинах.

Так, рішенням Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області від 5 травня 2005 року зобов'язано ПП
“М-Трейд” м. Прилуки
внести запис до трудової книжки ОСОБА_2 про його прийняття на роботу на дане
товариство на посаду тесля з квітня 2003 року.

Іншим рішенням цього ж місцевого суду від 8 листопада
2005 року зобов'язано ПП “М-Трейд” м. Прилуки скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок на
виробництві по факту трудового каліцтва, що мало місце 23 червня 2003 року на цьому
підприємстві під час виконання трудових обов'язків ОСОБА_2.

Вищевказані судові рішення набрали законної сили, а тому
директор зазначеного підприємства ОСОБА_1, як службова особа була належним
чином повідомлена державною виконавчою службою про необхідність виконання цих
рішень суду і зобов'язана була їх виконати.

Але, незважаючи на неодноразові попередження органу ДВС
про її притягнення до кримінальної відповідальності, після застосування заходів
адміністративного впливу у вигляді штрафу за невиконання рішень судів, ОСОБА_1
умисно не виконала вищевказаних рішень суду, продовжуючи ігнорувати законні
вимоги органу державної виконавчої служби та звернення з цього приводу ОСОБА_2

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями направлених на
умисне невиконання вищевказаних судових рішень грубо порушила законні права
ОСОБА_2 та підриває авторитет суду і органів державної виконавчої служби.

У касаційному поданні заступник прокурора Чернігівської
області, не заперечуючи обґрунтованість засудження ОСОБА_1 та правильність
кваліфікації її дій, ставить питання про скасування вироку щодо неї та
направлення справи на новий судовий розгляд, у зв'язку з неправильним
застосуванням передбачених ст. 75 КК України положень щодо призначеного
додаткового покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала
касаційне подання і просила його задовольнити, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи подання, колегія суддів дійшла висновку, що подання
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Обґрунтованість засудження та правильність кваліфікації
дій ОСОБА_1 у касаційному
поданні не оспорюються.

У поданні також не заперечується обґрунтованість
звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75
КК України.

Мотивуючи застосування ст. 75 КК України, суд врахував
те, ОСОБА_1 вперше притягується до кримінальної відповідальності,
характеризується позитивно і на час винесення вироку не займає посаду директора
ПП “М-Трейд”, обіймаючи
яку допустила невиконання судових рішень.

Проте, в мотивувальній та резолютивній частинах вироку
суд не вказав від якого призначеного покарання звільнено ОСОБА_1, тобто
основного чи основного і додаткового.

Оскільки на момент ухвалення вироку ОСОБА_1 не обіймала
керівну посаду, на час перегляду вироку в касаційному порядку закінчився строк
обмеження ОСОБА_1 обіймати керівні посади на підприємствах усіх форм власності,
а у справі немає даних про те, що вона протягом цього часу обіймала ці посади,
тому підстав для скасування вироку у даній справі не вбачається.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК
України колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника прокурора Чернігівської
області залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 1 серпня 2006 року щодо ОСОБА_1без зміни.

Судді:

А.І. Редька Г.В.
Канигіна М.Ю. Лавренюк

З оригіналом згідно:

Суддя
Верховного Суду України Г.В.
Канигіна