Справа
№1-480/07/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2007 року Суддя Київського районного суду м. Харкова Муратова CO., розглянувши у стадії попереднього
розгляду скаргу приватного обвинувачення, що надійшла від ОСОБА_1 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК
України, -

встановив:

Заявниця ОСОБА_1 просить суд
порушити у відношенні громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 кримінальну справу за
ознаками злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, визнати її цивільним
позивачем у цій кримінальній справі, посилаючись на те, що 20 січня 2006 року о 13 годині дня на подвір'ї власного
будинку за адресою: АДРЕСА_1 на неї було вчинено напад вказаними
особами, які є її сусідами, та володіють будинком за адресою: АДРЕСА_1,
із якими вона має спільний двір. Вона гуляла зі своїм
п'ятирічним онуком у дворі. Під час прогулянки вона помітила, що собака, яка
належить ОСОБА_2, забігає на їх частину двору. Вона зробила стосовно цього зауваження ОСОБА_2, це викликало обурення, вони схопили
її, притисли до стіни її будинку, а ОСОБА_2 почала бити по
голові та обличчю. Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тримали її за руки, вона не
могла ані захиститися, ані втекти. Тому деякий час ОСОБА_2 могла без перешкоди наносити їй удари. Згідно акта судово-медичного
дослідження (обстеження) № 449 від
25.01.2006року, їй були завдані легкі тілесні ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

Як обставиною, що обтяжує відповідальність
обвинувачених, скаржник вказує перебування ними в стані алкогольного сп'яніння.

У відповідності до ч. 1 ст.251 КПК України, скарга потерпілого повинна
відповідати вимогам, яки цим Кодексом
встановлені щодо обвинувального висновку (статті 223 і 224 цього Кодексу).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 251 КПК України, суддя, одержавши від потерпілого скаргу з проханням порушити справу, залишає скаргу без розгляду, якщо вона не
відповідає вимогам, зазначеним у частині
першій цієї статті, та повертає її особі, яка подала скаргу.

Вивчивши подану ОСОБА_1 скаргу, суд вважає необхідним
залишити скаргу без розгляду, та повернути її
заявнику, оскільки вона не відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.223,224 КПК України, що пред'являються до
обвинувального висновку.

Зокрема, при її складанні порушені вимоги, стосовно
форми обвинувального висновку, який повинен складатись з
описової та резолютивної частин. Вказані частини в скарзі відсутні, при цьому не зазначено місце, час, способи, мотиви і
наслідки злочину, вчиненого кожним з обвинувачених, не
відокремлені дії кожного з обвинувачених, не зазначено, в чому саме в діях кожного з них виразилася об'єктивна сторона
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не розмежована та не відокремлена роль кожного засіб, яких скаржник просить притягнути до
відповідальності, у вчинені злочину, які повинні зазначатися в описовій частині; не наведені відомості про особу кожного з
обвинувачених,' не викладено коротко суть
пред'явленого обвинувачення з зазначенням статі кримінального закону, який передбачає даний злочин, щодо кожного з
обвинувачених, що повинна мітити в собі
резолютивна частина. Обставина, на яку посилається скаржник як на обставину, що
обтяжує відповідальність, а саме, перебування в стані алкогольного
сп'яніння обвинувачення, не відображено в фабули обвинувачення.

Скарга при цьому містить лише
викладення скаржником подій одним сполошним текстом, без
виконання вимог законодавства, вказаних вище.

Крім того, в скарзі ОСОБА_1 вказує
на вчинення на неї нападу, тобто, вказує на об'єктивну
сторону іншого складу злочину. Тому суд вважає необхідним роз'яснити скаржниці, що ст. 27 КПК України надає вичерпний перелік злочинів, щодо вчинення
яких кримінальна справа можу бути порушена суддею не
інакше як за скаргою потерпілого, а саме, ст. 125 КК, ч.І ст. 125 КК України, а також справи про
злочини, передбачені ст. 356 КК України щодо дій, якими заподіяно
шкоду правам та інтересам окремих громадян, справи про
злочини, передбачені ч. 1
ст. 152 КК
України.

З об'єктивної сторони злочин, передбачений ст. 125 КК України, характеризується дією або бездіяльністю, спрямованими на заподіяння легкого тілесного
ушкодження; наслідками у виді спричинення
легкого тілесного ушкодження; причинним зв'язком між вказаними
діяннями та наслідками.

Вчинення нападу не охвачується складом злочину, передбаченого ст. 125 КК України.

Керуючись ст.251 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу приватного обвинувачення ОСОБА_1, подану нею в порядку ст. 27 КПК України, про порушення
кримінальної справи у відношенні ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України -
залишити без розгляду, повернувши її заявнику.

Постанова оскарженню не підлягає.