УХВАЛА

іменем України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,
суддів: при секретаріОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
за участю прокурора ОСОБА_13,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 14 липня 2015 року кримінальне провадження № 0003192

в с т а н о в и л а:

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 вересня 2014 року

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, судимого вирком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.03.2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, вироком Кіровського районного суду

м. Кіровограда від 17.06.2014 року за ч. 2 ст. 190 , ч. 4 ст. 358 , ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 71 КК України , за сукупністю вироків, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України , за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 71 КК України , за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вирком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.03.2013 року та на підставі ст. 72 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково, ухвалено стягнути на його користь

1 000 гривень.

Заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування завданого кримінальним правопорушенням майнового збитку у розмірі 6 254,90 грн. залишено без розгляду.

У вироку вирішено питання судових витрат та долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 9 грудня 2014 року вказаний вирок в частині призначення покарання змінено.

Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за: ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України , за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 червня 2014 року, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

В решті вирок залишено без зміни.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 20 травня 2014 року, приблизно о 18 годині 20 хвилин, знаходячись біля будинку № 30 по вулиці Волкова у місті Кіровограді, безперешкодно зайшов до приміщення гаражу в якому перебували ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та повторно, відкрито викрав майно ОСОБА_7 на загальну суму

6 254, 90 грн.

Крім того, 13 травня 2014 року, приблизно о 18 годині 50 хвилин, знаходячись біля будинку № 21 по провулку Великому Висківському у місті Кіровограді, знайшов, чим незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, масою у перерахунку на суху речовину 0, 024 грам, який незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Зазначає, що суд апеляційної інстанції, не взяв до уваги тяжкість вчинених злочинів та особу засудженого, який неодноразово судимий, частково визнав вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Крім того вказує, що апеляційний суд необгрунтовано залишив без змін вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілого.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 порушує питання про скасування судових рішень в частині вирішення цивільного позову та призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції. Зазначає, що судами не враховано, що він вжив додаткових заходів матеріального характеру з метою повернення викрадених у нього речей. Крім того, суд необгрунтовано не взяв до уваги факт викрадення у нього сонцезахисних окулярів та грошових коштів у сумі 1 900 грн. Також при вирішенні питання про часткове відшкодування розміру моральної шкоди, суди, на його думку, невірно визначили ступінь отриманих ним душевних страждань.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора та частково скаргу потерпілого і просив скасувати рішення апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції з підстав, наведених у скаргах, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що скарги не підлягають задоволенню на таких підставах.

Доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій у касаційних скаргах не оспорюються.

Що стосується доводів прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_6 внаслідок м'якості, то вони є безпідставними.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання ОСОБА_6 призначено у відповідності до вимог зазначеної норми закону, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи, що в касаційній скарзі прокурора не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої м'якості призначеного ОСОБА_6 покарання, то й підстав для її задоволення у цій частині немає.

Що стосується доводів прокурора та потерпілого про неправильне залишення цивільного позову останнього без розгляду в частині відшкодування матеріальних збитків засудженим то вони є слушними, але не такими, що відповідно до ст.438 КПК, тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення, оскільки залишення без розгляду цивільного позову не позбавляє можливості потерпілого звернутися за захистом своїх прав до суду у порядку цивільного судочинства.

Що стосується часткового задоволення цивільного позову про відшкодування моральних збитків потерпілому, то він розв'язаний судом у відповідності до вимог ст.1167 ЦК з врахуванням душевного болю та стражданням останнього, зазнаним у зв'язку з протиправними діями засудженого і розмір такого відшкодування повною мірою відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Крім того, вищезазначені обставини були предметом перевірки апеляційного суду, який погодився з висновками суду першої інстанції та обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 у цій частині залишив без зміни. Свій висновок апеляційний суд належним чином обґрунтував у своєму рішенні, яке відповідає вимогам ст. 419 КПК України і з цим висновком погоджується і колегія суддів суду касаційної інстанції.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судових рішень щодо ОСОБА_6, у кримінальному провадженні не встановлено.

Керуючись статтями 436-438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 9 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, касаційні скарги прокурора та потерпілого - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11