АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача Сенченка І.М.,

суддів Коваленко Н.В., Свідерської Т.А.,

за участю: секретаря судового засідання Галюлько Т.Л.,

прокурора Маханькова Д.І.,

слідчого Ващенка С.Д.,

підозрюваного ОСОБА_1,

фіксування судового провадження здійснюється за допомогою технічного засобу «Камертон»,

розглянувши 30 жовтня 2013 року в м. Дніпропетровську матеріал за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 діючого в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2013 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

встановила:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2013 року було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_1, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, до чотирьох місяців, а саме до 28 листопада 2013 року.

В обґрунтування прийнятого рішення, слідчий суддя зазначив, що заявлені прокурором ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися. При цьому, слідчий суддя місцевого суду зазначив на обґрунтованість обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії постанови місцевого суду про обрання запобіжного заходу

_________________________________________________________________

Провадження №11-СС/774/1163/13 Слідчий суддя Галічий В.М.

Категорія: ст. 309 КПК України Суддя- доповідач ОСОБА_3М

у вигляді тримання під вартою, оскільки на переконання слідчого судді наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та значний обсяг слідчих та процесуальних дій, які необхідно провести у кримінальному провадженні, дійсно не дозволяє завершити досудове розслідування без продовження строку тримання ОСОБА_1 під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням захисник ОСОБА_2 діючий в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді місцевого суду скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. ОСОБА_2 зазначає, що клопотання слідчого не підлягало розгляду, оскільки воно не відповідає вимогам ст. ст. 184, 199 КПК України. При цьому, на думку захисника, висновки слідчого судді, якими останній обґрунтовував необхідність продовження строків тримання ОСОБА_1 під вартою є надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та суперечать рішенню Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2013 року. Крім того, захисник акцентує увагу на те, що ОСОБА_1 має постійне місце проживання, має на утриманні сина ІНФОРМАЦІЯ_4, позитивно характеризується, приховуватись від органів досудового слідства намірів не має.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу його захисника, підтвердив доводи викладені в ній та просив апеляційний суду задовольнити апеляційну скаргу, подану в його інтересах.

На думку прокурора апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки постановлена ухвала слідчим суддею першої інстанції є такою, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши й проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі, зіставивши їх з наявними матеріалами за скаргою, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про незаконність рішення слідчого судді місцевого суду, є обґрунтованими.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційним переглядом ухвали слідчого судді встановлено, що дане судове рішення прийняте без обєктивного зясування обставин кримінального провадження, а також аналізу усієї сукупності підстав для ухвалення рішення про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_1.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 знаходиться під вартою більше двох років, при цьому на переконання апеляційного суду слідчому судді необхідно було зясувати конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання підозрюваного під вартою, обставини, що вплинули на невиправдано тривале тримання ОСОБА_1 під вартою, що в свою чергу місцевим судом зроблено не було.

Крім того, колегія суддів переглянувши ухвалу слідчого судді приходить до висновку про те, що останнім не було визначено обставин, які б перешкоджали завершенню досудового розслідування та виправдовували подальше тримання ОСОБА_1 під вартою.

Між тим, постановляючи ухвалу слідчий суддя вказав на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а значний обсяг слідчих та процесуальних дій, які необхідно провести у кримінальному провадженні, не дозволяє завершити досудове розслідування без продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_1 під вартою.

Однак, апеляційний суд вважає, що приймаючи рішення про продовження строків тримання під вартою слідчому судді необхідно було конкретизувати ризики, які існують по даному кримінальному провадженню, а також надати оцінку обставинам, які передбачені ст. 178 КПК України.

Апеляційним переглядом встановлено, що слідчим суддею було залишено поза увагою міцність соціальних звязків підозрюваного ОСОБА_1, в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в останнього родини та утриманця, відсутність судимостей, що свідчить про можливість застосування до підозрюваного більш мякого запобіжного заходу.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, а відтак оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_1 з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки слідчим не доведена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які останній посилається в поданому клопотанні, а також слідчим не приведені докази обставин про неможливість застосування до ОСОБА_1 більш мякого запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про зміну запобіжного заходу ОСОБА_1 з тримання під вартою на домашній арешт апеляційний суд бере до уваги правові позиції, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» про необхідність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу.

Обираючи ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту апеляційний суд враховує міцність соціальних звязків підозрюваного ОСОБА_1, в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в останнього родини та утриманця, а саме малолітнього сина, а також відсутність судимостей у підозрюваного.

Крім того, відповідно до ст. 194 КПК України, суд апеляційної інстанції покладає на ОСОБА_1 відповідні обовязки, передбачені цією нормою кримінального процесуального закону, оскільки вважає, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обовязків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2013 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_1, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з тримання під вартою на домашній арешт, за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, строком до 28 грудня 2013 року.

Заборонити ОСОБА_1 залишати житло за вказаною вище адресою цілодобово, окрім часу виклику до слідчого, прокурора або суду.

Зобовязати ОСОБА_1:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- утриматись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, а саме з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

В разі невиконання покладених на ОСОБА_1 процесуальних обовязків настають наслідки, передбачені КПК України.

Виконання ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області покласти на органи внутрішніх справ, за місцем проживання ОСОБА_1.

З під варти ОСОБА_1 звільнити негайно в залі суду.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області