У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:

головуючого

- Присяжнюк Т.І.,

суддів за участю прокурора

- Школярова В.Ф. і Таран Т.С., - Морозової С.Ю.

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 16 жовтня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи апеляційною інстанцією, на
постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13
березня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27
березня 2007 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а :

28.02.2007
року прокурором Рогатинського району
Івано-Франківської області щодо ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ст.364 ч.2 КК України. Як зазначено у постанові
прокурора, у 2006 році у ДВС Рогатинського району на виконанні знаходилось
зведене виконавче провадження за наказом господарського суду Івано-Франківсткої
області, боржником за яким виступав СГВК “Мрія” с.В.Липиця Рогатинського
району. 15 березня 2006 року ОСОБА_1, як державний виконавець Рогатинської
районної ДВС, виніс постанову про арешт майна цього боржника та оголосив
заборону його відчуження. 14 червня 2006 року ОСОБА_1, являючись службовою особою
і діючи всупереч інтересам служби, в порушення ст.59 Закону України “Про
виконавче провадження” та п.2.1 посадової інструкції, не здійснив необхідні
заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення суду, виніс постанову про
зняття арешту з майна СГВК “Мрія”, хоча сума стягнення з боржника за зведеним
виконавчим провадженням на користь держави становила 19514 гривень. Продовжуючи
свої злочинні дії, ОСОБА_1 13 липня 2006 року виніс постанову про зняття арешту
з коштів боржника, на підставі якої зняв арешт з розрахункового рахунку
№260044827 в АППБ “Аваль”, що належав СГВК “Мрія”, внаслідок чого рух коштів за
цим рахунком в період з 14 липня по 29 листопада 2006 року склав 122634 гривні,
які не були направлені на виконання рішення суду. Такими діями ОСОБА_1, на
думку прокурора, державі були нанесені збитки на загальну суму 122634 гривні і
в його діях вбачались ознаки злочину, передбаченого ст.364 ч.2 КК України.

Постановою
Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2007
року цю постанову прокурора скасовано і в порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2007 року постанова
суду щодо ОСОБА_1 залишена без зміни.

У
касаційному поданні прокурор ставить питання про скасування вищезазначених
постанови місцевого суду та ухвали апеляційного суду у зв'язку з порушеннями
кримінального та кримінально-процесуального закону, які істотно вплинули на
законність та обґрунтованість постановлених по справі судових рішень.

Заслухавши
доповідь судді, міркування прокурора на підтримку касаційного подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню, а постановленні по
справі судові рішення скасуванню з направленням справи на новий судовий
розгляд.

Відповідно
до ч.2 ст.94 КПК України, кримінальну
справу може бути порушено, якщо є достатні дані, які вказують на наявність
ознак злочину.

Згідно з
ч.13 ст.236-8 КПК України, розглядаючи скаргу на постанову про порушення
справи, суд повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення
зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою
для винесення постанови про порушення справи, і не вправі розглядати й
заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по
суті. Із змісту цього закону убачається, що при вирішенні питання про наявність
чи відсутність підстав для порушення справи, встановлюється лише наявність
об'єктивних ознак, що характеризують подію злочину. Закон не вимагає на цій
стадії надавати докази або вважати встановленими будь-які обставини.

Всупереч
таким вимогам закону, суд, скасовуючи постанову прокурора про порушення
кримінальної справи, мотивував своє рішення тим, що за результатами розгляду
скарги ОСОБА_1 встановлено, що він допустив порушення, які призвели до
нанесення державі збитків на загальну суму 16224 гривні, що не відповідає
вимогам кваліфікації за ст.364 ч.2, ст.364 ч.1 КК України, прокурор не надав
суду зведеного виконавчого провадження, вилученого прокуратурою в ДВС
Рогатинського району, що слугувало б доказом знаходження в провадженні ОСОБА_1
рішення судів на суму 122634 грн, крім того, у цій постанові “не викладено
фактичні дані, що вказують на наявність в діях ОСОБА_1 об'єктивної та
суб'єктивної сторони злочину”, а тому, на думку суду, у прокурора не було
достатніх підстав для порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за ст.364 ч.2
КК України. Тобто, суд вдався до оцінки доказів по справі, вважаючи встановленою
суму спричинених збитків у 16224 грн., відсутність доказів заподіяння державі
збитків на суму 122634 грн., відсутність фактичних даних, що вказують на
наявність об'єктивної та суб'єктивної сторони злочину.

Фактично,
зазначенні судом обставини, що не були встановленні прокурором при порушенні
справи щодо ОСОБА_1, стосуються події злочину, винності обвинуваченого (об'єктивна і суб'єктивна
сторона злочину), характеру і розміру заподіяної шкоди і ці обставини,
відповідно до ст.64 КПК України, можуть бути встановленні лише при провадженні
досудового слідства, в умовах визначеної законом кримінально-процесуальної
процедури і після порушення кримінальної справи. Так само лише після порушення
кримінальної справи, відповідно до ст.65 КПК України, в ході проведення слідчих
дій можуть бути виявленні та долучені до матеріалів докази по справі, на
підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд
встановлюють наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність
особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Про ці
порушення закону прокурор вказував у своїй апеляції, проте, всупереч вимогам
ст.377 КПК України, ці доводи апеляції прокурора та допущенні судом порушення
кримінально-процесуального закону залишились поза увагою апеляційного суду і
належним чином перевіренні не були. Вважаючи, що підстави та приводи для
порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1 відсутні, апеляційний суд послався
на ті ж обставини, що й суд першої інстанції.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає, що висновки судів першої та апеляційної
інстанції про відсутність підстав та приводів для порушення кримінальної справи
щодо ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі, а тому підлягають скасуванню з
направленням матеріалів справи на новий судовий розгляд. При новому розгляді
справи необхідно усунути неправильність, на яку вказано у мотивувальній частині
ухвали і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись
ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а :

касаційне
подання прокурора задовольнити.

Постанову
Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2007
року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2007
року щодо ОСОБА_1 скасувати, матеріали справи направити на новий судовий
розгляд до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області іншим
суддею.

Судді
:

Присяжнюк
Т.І. Школяров В.Ф. Таран Т.С.