Справа № 515/516/15-к
Провадження № 1-кп/515/755/15

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

22 квітня 2015 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кочкувате Татарбунарського району Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не перебуваючого в шлюбі, не працюючого, невійськовозобов`язаного, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2014 року, близько 23 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у кімнаті будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_7 один удар кухонним ножем в живіт, спричинивши останній наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини у вигляді колото-різаної рани шкіри та м`язів на передній черевній стінці зліва, наскрізної рани хвоста підшлункової залози, наскрізної рани брижейки та стінки худої кишки, що привело до ускладненого розвитку фібріозно-гнійного перитоніту і поліорганної недостатності. Дані пошкодження, відповідно до п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 рік), відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Від отриманих пошкоджень ОСОБА_7 померла в Татарбунарській ЦРЛ ІНФОРМАЦІЯ_2 о 12 годині.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення і детально розповів про обставини заподіяного. Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у зв`язку з цим, згідно ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які

ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_4 , а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати обставини справи в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України за ознаками: умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим, дані про його особу та всі обставини справи.

ОСОБА_5 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, негативно характеризується за місцем проживання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що цілі його покарання будуть досягнуті в умовах позбавлення його волі. Підстав для застосування до обвинуваченого дії ст.75 КК України, суд не вбачає.

Однак, приймаючи до уваги кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, з урахування його особи, а саме: його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, думку потерпілої, яка не наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання, пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_5 норми ст.69 КК України, призначивши йому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України.

Долю речових доказів та судових витрат вирішити в порядку ст.ст.100, 124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100,124,369,370,371,373,374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання, застосувавши ст.69 КК України, у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з урахуванням строку тримання його під вартою під час досудового слідства, в порядку ст.72 КК України, зарахувавши в строк відбування покарання тримання його під вартою з 23 грудня 2014 року по 19 березня 2015 року та з 26 березня 2015 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_5 , вважати продовженим до набрання чинності вироком суду.

Речові докази, відповідно до талону-квитанції №6510 від 02.03.2015 року у кримінальному провадженні, які зберігаються в централізованій камері зберігання речових доказів Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 589,68 грн.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 у той самий строк з моменту вручення йому копії вироку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя Сивоконь