БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/743/15-к
Провадження № 1-кп/361/84/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» квітня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області
у складі:
головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари кримінальне провадження № 0002996, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хмельовик, Баришівського району, Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2014 року, близько 08 год., ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 , яка на той час перебувала в автомобілі «РЕНО Сандера», д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився біля будинку №90, по вул.. Кірова, м. Бровари, Київської області, з метою дізнатися, котра година.

В той час, коли потерпіла ОСОБА_4 подивилася на свій годинник, ОСОБА_6 побачив на її шиї золотий ланцюжок, в зв`язку з чим у нього виник умисел на відкрите викрадення такого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та з корисливих мотивів, а також усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою полегшення вчинення злочину, ОСОБА_6 дістав з правої кишені кофти, в яку був одягнений, балончик газовий, та використовуючи такий, направив його в обличчя ОСОБА_4 , тим самим застосував до неї насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, яке виразилося у заподіянні останній тілесних ушкоджень у вигляді хімічного опіку рогівки та кон`юктиви І ступеню обох очей, які згідно висновку судово медичної експертизи, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи біля відчинених лівих дверцят автомобіля, шляхом ривка, зірвав з шиї ОСОБА_4 ланцюжок, виготовлений зі сплаву на основі золота (60,4%-60,9%), вагою 10,17 г, вартістю 4271,40 грн. Проте свій злочин не зміг довести до кінця, оскільки потерпіла почала звати на допомогу, і належний їй ланцюжок залишився на її одязі, а ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, визнав, покаявся у вчиненому та суду показав, що в 26 серпня 2014 року, близько 08 год. він разом зі своїм товаришем перебували біля будинку АДРЕСА_3 , де випили з таким по банці пива. З метою з`ясувати котра година, підійшов до автомобіля «Рено», червоного кольору, в якому на місці водія знаходилася дівчина потерпіла по справі. Коли остання на його запитання почала діставати зі своєї сумки телефон, щоб повідомити час, він побачив на шиї потерпілої золотий ланцюжок, який вирішив відкрито викрасти. З цією метою, діставши з кишені газовий балончик, направив такий в обличчя ОСОБА_4 та зірвав з її шиї ланцюжок. Проте викрасти такий йому не вдалося, оскільки потерпіла чинила опір та звала на допомогу, а тому ланцюжок залишився на її одязі. З метою уникнути затримання з місця вчинення злочину втік.

У вчиненому розкаюється та просить не суворого покарання.

Заявлений у кримінальному провадженні позов прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілої у лікувальному закладі, визнає.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти застосування у провадженні положень вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши їм правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими вони погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосувати при розгляді кримінального провадження ч. 3 ст. 349 КПК України.

За наведених обставин суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, кваліфіковані правильно.

Суд вважає, що ОСОБА_6 своїми діями вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтування та індивідуалізації покарання.

У відповідності до ст. 66 КК України, суд вважає за можливе визнати як обставину, що пом`якшує покарання за скоєне ОСОБА_6 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_6 , а ні органом досудового розслідування, а ні судом, не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, соціальне становище, те, що він раніше не засуджений, не перебуває на профілактичному обліку у лікаря нарколога та психіатра, посередню характеристику за місцем реєстрації, а також думку потерпілої, яка просить призначити обвинуваченому не суворе покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 після вчиненого кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно небезпечного діяння, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначити покарання у виді позбавлення волі, зі звільненням його від відбування покарання та встановленням іспитового терміну, передбаченого ст. 75 КК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати, пов`язані з залученням експертів, підлягають до стягнення з винної особи в користь держави в особі експертних установ.

Заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов про стягнення з обвинуваченого в користь держави в особі лікувального закладу витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої, підлягає до задоволення.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, не застосовувалися, запобіжний захід обвинуваченому в ході досудового розслідування та судового розгляду не обирався. Оскільки такий засуджується до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, тому суд вважає, що до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, у виді особистого зобов`язання, з покладенням на нього певних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий термін в 3 (три) роки, якщо він протягом встановленого строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4, ч. 1 ст. 76 КК України, які суд покладає на засудженого після набрання вироком законної сили, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

До вступу вироку в законну силу обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього наступних обов`язків: повідомляти суд про своє місце проживання та контактні номери засобів зв`язку, прибувати, в разі виклику, до суду, повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи, роз`яснивши при цьому, що в разі невиконання ним вказаних вимог, до нього може бути застосований більш суворіший запобіжний захід.

Речові докази по кримінальному провадженню, що перебувають на зберіганні потерпілої ОСОБА_4 : два фрагменти ланцюжка з металу жовтого кольору, виготовлені зі сплаву на основі золота, вагою 10,17 г - залишити в її законному володінні, користуванні та розпорядженні.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Київській області 591,36 грн., як витрати, понесені на залучення експертів для проведення комплексної експертизи №1769 СВЕ, 307 Т від 25.12.2014 (р/р 0008, МФО 820019 УДКСУ у Подільському районі м. Києва, код 37975298).

Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави в особі Броварської центральної районної лікарні 652,75 грн., як витрати, понесені на лікування ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Головуючий: суддя ОСОБА_1