Справа № 569/3996/15-к
Провадження № 1-кп/569/308/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне кримінальне провадження № 0000016 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше судимого 27 листопада 2014 року Рівненським районним судом Рівненської області до службового обмеження для військовослужбовців строком на два роки з відрахуванням в дохід держави 15 % від суми грошового забезпечення, старшого водія 2 відділення 2 взводу охорони 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України,
В С Т А Н О В И В :
19 березня 2014 року ОСОБА_6 згідно Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» призвано на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до п.2.33 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 травня 2014 року № 3 сержанта ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду старшого водія 2 відділення охорони 2 взводу охорони 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до розпорядження т.в.о. начальника штабу - першого заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 2 вересня 2014 року №186/5/2/773 у зв`язку з проведенням досудового розслідування за фактом відкритої відмови від виконання наказу військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_6 останнього відряджено до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого проходження військової служби на період здійснення досудового розслідування.

27 листопада 2014 року вироком Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.402 КК України, та призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців.

31 січня 2015 року після набрання вироком законної сили в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 начальником відділення персоналу ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 доведено ОСОБА_6 наказ т.в.о.військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 про необхідність вибуття в розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та видано припис про вибуття до місця проходження служби від 31 січня 2015 року № 5.

Однак, сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно 31 січня 2015 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрито відмовився виконувати усний наказ т.в.о.військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 про вибуття в розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), з метою ухилитися від проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 на підставі припису від 31 січня 2015 року № 5 з відрядження не вибув, обов`язки військової служби не виконує, перебуває за місцем свого проживання.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.408 КК України, - дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відрядження з метою ухилитися від військової служби.

Враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позицій, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та дав показання, що відмовився вибути в розташування військової частини НОМЕР_1 , оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей, бабусю віком 81 рік, яка потребує постійного догляду, являється основним годувальником сім`ї, має проблеми із здоров`ям, не пройшов військової підготовки. Крім того, він не відмовляється від проходження військової служби, але лише на території Рівненської області. До 19 березня 2015 року допомагав ІНФОРМАЦІЯ_7 розносити повістки, виконував інші завдання.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, обставини та наслідки його вчинення, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, позитивну характеристику за місцем проживання та за попереднім місцем роботи, наявність на утриманні бабусі похилого віку, не перебування на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

Повне визнання вини, щире каяття у вчиненному та наявність на утриманні двох малолітніх дітей суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вчинив новий злочин після постановлення Рівненським районним судом 27 листопада 2014 року вироку, але до повного відбуття покарання, суд згідно з вимогами ст.71 КК України призначає покарання за сукупністю вироків.

Оцінюючи зазначені обставини в сукупності, суд прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченого ОСОБА_6 буде призначення передбаченого санкцією ч.1 ст.408 КК України покарання у виді позбавлення волі та вважає доцільним застосування звільнення із випробуванням від відбування такого покарання на підставі ст.75 КК України. Виправлення та перевиховання обвинуваченого із урахуванням вищенаведених встановлених обставин суд вважає можливим без ізоляції обвинуваченого від суспільства.

Документально підтверджені матеріальні збитки, витрати на залучення експерта та речові докази у справі відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст..71 КК України ОСОБА_6 частково приєднати невідбуте покарання за вироком Рівненського районного суду від 27 листопада 2014 року і остаточне покарання призначити - три роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя :