Ухвала

іменем україни

22 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Британчука
В.В.,

суддів: Щепоткіної В.В.,
Леона О.І.,

при секретарі

судового засідання Петрикові В.В.,

за участю прокурора Чупринської Є.М.,

розглянувши в судовому засіданні у
межах кримінального провадження за №
0001246 касаційну скаргу захисника
на вирок Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 08 жовтня 2013 року
щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

Вироком Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 04 червня 2013 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Білогірська, мешканця АДРЕСА_1,
громадянина України, неодноразово
судимого, воостанє - за вироком від 20
січня 2010 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2
ст. 185 КК з застосуванням положень
статей 70, 71 КК до покарання у виді
позбавлення волі на строк три роки два
місяці; звільненого 11 січня 2013 року за
відбуттям строку покарання,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК до
покарання у виді позбавлення волі на
строк три роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_2 звільнено
від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком
тривалістю три роки та з покладенням
обов'язків, передбачених пунктами 3, 4 ч.
1 ст. 76 цього Кодексу.

Вирішено питання про речові докази.

Апеляційний суд скасував вирок
місцевого суду і постановив свій, яким
призначив ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 15,
ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на
строк два роки.

ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні у
2013 році у м. Сімферополі замахів
на крадіжки чужого майна повторно за
таких обставин.

03 березня він близько 15.50 год. на вул.
Севастопольскій, 32 проник до
автомобіля ВАЗ-2106 (реєстр. № НОМЕР_1),
звідки намагався викрасти майно ОСОБА_3
на суму 2200 грн, проте злочин не довів до
кінця з причин, що не залежали від його
волі, оскільки був затриманий
потерпілим.

06 березня близько 17.00 год. ОСОБА_2 біля
кафе «Аміго» по вул. Жуковського, 5
проник до автомобіля ВАЗ-2101 (реєстр. №
НОМЕР_2), звідки намагався викрасти
майно ОСОБА_4 на суму 300 грн, проте
злочин не довів до кінця з причин, що не
залежали від його волі, оскільки був
затриманий потерпілим.

13 березня близько 20.20 год. він по вул.
Севастопольскій, 6 проник до автомобіля
ГАЗ-3110 (реєстр. № НОМЕР_3), звідки
намагався викрасти майно ОСОБА_5 на
суму 490 грн, проте злочин не довів до
кінця з причин, що не залежали від його
волі, оскільки був затриманий
потерпілим та працівниками міліції.

У касаційній скарзі захисник, не
оспорюючи доведеності винуватості та
правильності кваліфікації дій
засудженого, просить змінити вирок
апеляційного суду та звільнити ОСОБА_2
від відбування покарання з
випробуванням на підставі ст. 75 КК,
посилаючись при цьому на позитивні
дані про особу ОСОБА_2, його матеріальне
та сімейне становище, які, на думку
скаржника, пом'якшують покарання.

У запереченнях на касаційну скаргу
прокурори просять залишити вирок
апеляційного суду без зміни, а
касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який заперечував проти
задоволення касаційної скарги,
обговоривши доводи, викладені у скарзі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню на таких підставах.

Подія злочину, доведеність винуватості
ОСОБА_2 в його вчиненні,
кримінально-правова оцінка діяння за ч.
2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК відповідно до вимог
ст. 433 КПК колегією суддів не
перевірялись, оскільки законність та
обґрунтованість вироку в цій частині
не оскаржувалися.

Доводи захисника про суворість
призначеного покарання та про
можливість звільнення ОСОБА_2 від
відбування покарання з випробуванням
на підставі ст. 75 КК, на думку колегії
суддів, є безпідставними, тому що
покарання відповідає вимогам ст. 65 КК,
вчиненому й особі засудженого.

Апеляційний суд при цьому врахував усі
пом'якшуючі покарання обставини та
дані про особу засудженого, що
позитивно його характеризують і
підтверджуються матеріалами справи, з
якими захисник пов'язує свої касаційні
вимоги, адже призначив покарання не у
максимальних межах за санкцією ч. 2 ст.
286 КК, та з урахуванням положень ч. 3 ст. 68
КК.

Разом із тим цей, суд правильно
врахував те, що ОСОБА_2 не уперше вчинив
корисливий злочин, який складається з
трьох епізодів. Враховано й те, що
засуджений вчинив новий злочин через
нетривалий час (два місяці) після
відбуття покарання за попередні.

Тому за таких обставин слід визнати, що
призначене ОСОБА_2 покарання є
справедливим, необхідним та достатнім
для виправлення засудженого й
попередження нових злочинів, а
підстави для пом'якшення покарання чи
звільнення від його відбування
відсутні.

З огляду на наведене касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 436, 438 КПК, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 08 жовтня 2013
року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а
касаційну скаргу захисника - без
задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В. Британчук В.В. Щепоткіна О.І. Леон