Справа № 700/118/14-к
Провадження № 1-кп/700/12/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 р. Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого- судді : ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працює, не одруженого, раніше судимого, Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки шість місяців,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:

В період часу з 09.03.2013 по 11.03.2013 року ОСОБА_6 за допомогою мобільного телефону телефонував на мобільний телефон, який належить ОСОБА_7 та представившись працівником СБУ, зловживаючи довірою останньої, умисно увів її в оману запевнивши, що за гроші в сумі 6300,00 гривень, які вона йому передасть, допоможе звільнити з-під варти свого співмешканця ОСОБА_8 . ОСОБА_7 взявши гроші в сумі 6300,00 грн. у своєї матері ОСОБА_9 , 11.03.2013, 16.03.2013, та 19.03.2013 перерахувала вказану грошову суму на ім`я ОСОБА_10 , як вказав ОСОБА_6 . Внаслідок чого потерпілій завдано збитків на вказану суму.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України не визнав повністю і пояснив, що він не зловживав довірою потерпілої, а позичив у неї кошти, які вона добровільно передала його співмешканці, а оскільки на даний час він перебуває під вартою то він не може повернути кошти потерпілій.

Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що на квартирі її матері ОСОБА_9 проживав ОСОБА_8 , з яким вона перебувала у близьких стосунках. У 2013 році ОСОБА_8 звинуватили у вчиненні злочину, якого він не скоював і його арештували та він був в Шполі в ІТТ. На початку березня до неї на мобільний телефон зателефонував невідомий чоловік, який представився працівником Служби Безпеки України та сказав, що він може допомогти звільнити ОСОБА_8 з в`язниці, але для цього потрібні гроші щоб вирішити питання. Вона погодилася на його пропозицію. Тоді цей чоловік сказав їй щоб вона переслала одну тисячу гривень на ім`я ОСОБА_10 . Оскільки в неї таких грошей не було, то вона попросила їх у своєї матері. 11 березня 2013 року вона переказала вказану суму грошей на ім`я ОСОБА_10 в м.Київ. Наступного дня знову подзвонив як вона вже зараз знає ОСОБА_11 , та сказав, що ще необхідно 3000 грн. Вона знову взяла у матері вказану суму грошей та 16 березня 2013 року поштовим переказом відправила їх на ім`я ОСОБА_10 19 березня 2013 року знову подзвонив обвинувачений, який сказав, що терміново необхідні ще 2300 гривень, оскільки зараз судять ОСОБА_8 . Вона знову пішла до своєї матері, взяла в неї вказану суму грошей і перерахувала їх на ім`я ОСОБА_10 . Цього ж вечора вона зрозуміла, що її ошукали бо ОСОБА_8 засудили до 6 років позбавлення волі, вона зателефонувала ОСОБА_10 , та випитала в неї хто її ошукував, а та розповіла, що ОСОБА_6 її колишній співмешканець, ніде не працює, раніше судимий та займається шахрайством і обманув її.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_6 видурив у її дочки гроші, які вона тричі просила у неї. Ці гроші вона наскладала на свою смерть. Під час розмови по телефону із дочкою вона була присутня, ОСОБА_6 представлявся працівником СБУ і казав, що допомагає багатьом людям. Також він казав щоб вона не боялася давати гроші. Вказані гроші її дочка переказувала поштою дружині ОСОБА_6 , оскільки він обіцяв звільнити ОСОБА_8 з в`язниці.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що навесні 2013 року до нього звернулась ОСОБА_7 з заявою, що ОСОБА_6 взяв у неї кошти і не віддав, а подробиць справи не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що ОСОБА_6 не знає взагалі і з ним не знайомий, ніяких справ не мав. Привозив в Лисянку ОСОБА_7 за її проханням, що б написати заяву про шахрайське заволодіння коштами.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що восени 2012 року він познайомився з ОСОБА_6 який був агітатором за одного з кандидатів у депутати. Вони неодноразово спілкувались між собою так-як ОСОБА_11 приїздив до нього у с. Виноград щоб придбати коноплю, але в нього її не було. Потім його затримали та засудили за вчинення злочину і він вважає, що його підставив ОСОБА_6 . До нього в ІТТ в м. Шполу приїздила ОСОБА_7 яка говорила, що їй телефонували з СБУ і допоможуть звільнити його з під варти.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 09.04.2013 року (т. 1 а.с. 8), ОСОБА_7 повідомила, що в період часу з 11.03.2013 року по 19.03.2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_10 шахрайським способом заволоділи грошима в сумі 6300 грн.
Згідно чеку від 19.03.2013 року та повідомлення по переказу, переказано 2300 грн. 00 коп., 16.03.2013 року переказано 3000 грн. на ім`я ОСОБА_10 .
Згідно квитанції від 11.03.2013 року перераховано на ім`я ОСОБА_10 1000 грн., всього перераховано 6300 грн. (т.1 а.с. 16-19)
Оцінюючи вище досліджені в судовому засіданні кожен доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Суд не приймає до уваги посилання обвинуваченого щодо позики грошей у потерпілої, оскільки ця обставина спростовується показаннями самої потерпілої та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин ОСОБА_6 вчинено повторно який відноситься до категорії середньої тяжкості, за місцем реєстрації характеризується негативно.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання судом не встановлено. Підстав для застосування статей 69 та 75 КК України суд теж не вбачає.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе при призначенні покарання передбаченого санкцією ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року, який набрав законної сили, ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки шість місяців, а тому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до нового покарання необхідно частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Судових витрат по справі немає, цивільний позов не заявлено, речові докази відсутні. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31 січня 2014 року, час перебування під вартою в якості міри запобіжного заходу при винесенні вироку 06.03.2013 року, зараховано три місяці шість днів у відбування покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року. Інших вироків, які б набрали законної сили на час винесення даного вироку суду не надано. Питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків згідно ст. 537 КПК України суд може вирішувати під час виконання вироку.
Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

засудив:

Визнати винним ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року і остаточно призначити до відбуття 3 (три) роки 7 (сім) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання, з 10 жовтня 2013 року.

Міра запобіжного заходу не обиралась.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області через Лисянський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий - ОСОБА_1