УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянув в залі судових засідань в судовому засіданні кримінальне провадження № 667/10286/14-к за скаргою ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,

Сторони кримінального провадження:

скаржник: ОСОБА_3

прокурор: ОСОБА_4

слідчий: ОСОБА_5

встановив:

Скаржник 05 грудня 2014 року звернувся зі скаргою, у якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження постановлену старшим слідчим СВ прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 від 25 листопада 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000041 за його заявою про вчинення що до нього кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, зазначаючи те що вказана постанова прийнята слідчим з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства . Вказану постанову отримав 27 листопада 2014 року.

В судовому засіданні скаржник підтримав подану скаргу і просив суд задовольнити її посилаючись на підстави викладені в ній.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги і просили суд відмовити в її задоволенні за необґрунтованістю оскільки оскаржувана постанова прийнята з дотриманням вимог чинного кримінально-процесуального законодавства.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали судом встановлено те що: 06 лютого 2014 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за повідомленням Білозерського районного суду Херсонської області за № 0000041 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 365 КК України, щодо обставин застосування до ОСОБА_3 психологічного та фізичного тиску працівниками міліції під час проведення досудового розслідування по кримінальному правопорушенню внесеному до ЄРДР за № 0000884 за фактом зникнення ОСОБА_6 та малолітньої ОСОБА_7 за ст. 115 ч.2 п.2 КК України.

25 листопада 2014 року старшим слідчим СВ прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 , на підставі матеріалів досудового розслідування, прийнято рішення про закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_3 щодо застосування до нього недозволених методів слідства , у зв`язку з відсутністю події злочину за ч.2 ст. 365 КК України .

Положеннями ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а ст. 92 КПК України окреслено вичерпне коло осіб на яких покладено обов`язок доказування, до яких віднесено слідчого та прокурора і лише у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення на потерпілого. Доказування, в сенсі положень ст. 92 КПК України, означає що слідчий та прокурор зобов`язані зібрати, процесуально зафіксувати, перевірити і оцінити докази, обґрунтувати ними наявність або відсутність обставин перерахованих у ст. 91 КПК України. Порядок та форми прийняття процесуальних рішень слідчим або прокурором визначений ч.ч.3-7 ст. 110 КПК України. Якими може бути або постанова або обвинувальний акт.

Як слідує з оскаржуваного рішення , слідчий з урахуванням обставин на які посилався ОСОБА_3 відповідно до його заяви та протоколу допиту в якості потерпілого від 13 листопада 2014 року , щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення співробітниками УКР УМВС України в Херсонській області та дотриманням положень ст. 92 КПК України , зібрав відомості про обставини на які посилався ОСОБА_3 та які підлягали доказуванню. Процесуально зафіксував їх шляхом допиту в якості свідків , саме тих осіб про яких заявляв ОСОБА_3 . Перевірив їх шляхом допиту інших свідків яких вважав необхідним допитати для всебічного , повного та об`єктивного з`ясування обставин справи , дав оцінку вказаним доказам, та виклав мотиви прийняття рішення про відсутність події кримінального правопорушення за ч.2 ст. 365 КК України за заявою ОСОБА_3 , з посиланням в їх обґрунтування , на положення кримінально процесуального законодавства .

Оскільки обставини викладені в оскаржуваній постанові відповідали фактичним обставинам про які зазначали свідки в свої показах , а також підтверджуються письмовими доказами , на підставі яких було прийнято вказане процесуальне рішення , та які було перевірено судом під час розгляду скарги , суд дійшов висновку про те що оскаржуване рішення відповідає вимогам ч.ч.5-7 ст. 110 КПК України.

Доводи ОСОБА_3 щодо неповноти досудового розслідування яка виразилась у тому що не було допитано під час досудового слідства в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , це ті особи які знаходились з ним к одній камері в умовах СІЗО і які можуть підтвердити наявність на ньому тілесних ушкоджень на час його поміщення в СІЗО , а також не відповідність змісту показів свідка ОСОБА_10 викладених як в оскаржуваній постанові так і в її протоколі допиту , фактичним обставинам , щодо наявності у нього на день його затримання, а саме 09 травня 2014 року тілесних ушкоджень,а також можливої фальсифікації її показів при складенні її протоколу допиту , судом оцінюються критично оскільки , обставини які підлягали доказуванню у даному кримінальному провадженні були перевірені на підставі зібраних , з дотриманням вимог ст. 93 КПК України доказів , сукупність яких з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчать про відсутність події кримінального правопорушення про яке заявлялось.

Керуючись ст.ст. 307, 372 КПК України, суд
Ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:ОСОБА_1