Справа № 308/3879/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

19.06.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі: ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора прокуратури м.Ужгорода на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 16.02.2015 року в справі № 308/3879/14-к, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого вироками Ужгородського міського суду від 11.04.2003 р. за ст. 122 ч. 1 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, від 20.01.2004 р. за ст. 186 ч. 1 КК України на 2 роки і 6 місяців позбавлення волі, вироками Ужгородського міськрайонного суду від 25.01.2006 р. за ст. 296 ч. 1 КК України на 1 рік і 6 місяців обмеження волі, від 26.05.2008 р. за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, від 11.06.2009 р. за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі, постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.03.2012 р. на підставі ст. 81 КК України звільнений від відбування покарання, вироком Ужгородського міськрайонного суду від 08.05.2014 р. за ст. 395 КК України на 2 місяці арешту,
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання з випробовуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, у відповідності до ст.76 КК України обов`язки.
Стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави 491 (чотириста дев`яносто одну) гривню 40 копійок процесуальних витрат за проведення товарознавчих експертиз.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до ст.100 КПК України.
Згідно встановлених судом обставин, 06 березня 2014 року, приблизно о 20 год. 00 хв., біля будинку № 43 на проспекті Свободи в м. Ужгороді, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, відкрито із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, що проявилося у нанесенні удару долонею руки в область потилиці, викрав від ОСОБА_8 70 грн., мобільний телефон марки «Samsung Duos» з сім-картою мобільного оператора «МТС» вартістю 244 грн. та мобільний телефон марки «Nокіа» вартістю 96.67 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 410.67 грн.
В апеляційній скарзі прокурор прокуратури м.Ужгорода, не оспорюючи фактичні обставини справи, юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, просив вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати через його м`якість та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.186 КК України виді чотирьох років позбавлення волі. Доводи апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що при призначенні покарання обвинуваченому судом не дано належної оцінки, що скоєний ним злочин є тяжким, і звільнення судом першої інстанції ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням не відповідає вимогам ст.65 КК України, належним чином не мотивоване, є передчасним та постановлене без урахування конкретних обставин справи, зокрема того, що ОСОБА_6 вироком Ужгородського міськрайонного суду від 08.05.2014 року засуджувався до двох місяців арешту за ст.395 КК України.
До початку апеляційного розгляду справи прокурор доповнив вимоги апеляційної скарги та просив вирок суду від 16.02.2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати за м`якістю призначеного покарання та через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону , що перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення по справі, а справу призначити до нового судового розгляду в суді першої інстанції. В обґрунтування доповнених вимог прокурор зазначив, що судом першої інстанції не виконано вимог ст.349 КПК України неповністю роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_6 наслідки спрощеного порядку дослідження доказів в даному кримінальному провадженні, зокрема позбавлення його права на апеляційне оскарження обставин, які ніким не оспорюються.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора, який підтримав первісну апеляцію та доповнені апеляційні вимоги і просив касувати вирок суду і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, пояснення захисника та обвинуваченого, які також підтримали змінену апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що доповнена апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст.370 КПК судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.
Згідно з вимогами ч.1 ст.348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий роз`яснює обвинуваченому його суть і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Відповідно до ч.1 ст.349 КПК України після виконання дій, передбачених ст.348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження.
Частиною третьою ст.349 КПК України передбачено право суду, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку
Відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про формулювання висунутого йому обвинувачення. Якщо обвинувачений не розуміє мови, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, він має право отримати безкоштовну допомогу перекладача. Нероз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення є істотним порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки перешкоджає суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.
Тільки після роз`яснення суті обвинувачення і впевненості в тому, що обвинувачений зрозумів про що йде мова, головуючий може з`ясувати у нього ставлення до висунутого обвинувачення - чи визнає він свою вину повністю, частково або повністю її заперечує.
Однак, ці вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції під час судового провадження були порушені. Проводячи скорочене судове слідство, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 вину визнав повністю, а згідно журналу судового засідання роз`яснення головуючим обвинуваченому суті обвинувачення тривало дві секунди.
Суд першої інстанції здійснив обмеження дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються.
Однак, у порушення вказаних вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції не з`ясував, чи правильно розуміють учасники кримінального провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також не зазначив зміст обставин справи, які ніким не оспорюються та не роз`яснив, що учасники судового провадження в цьому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Визнання обвинуваченим своєї вини ще не є безумовною підставою для прийняття рішення про скорочений судовий розгляд, оскільки визнання ним своєї вини у вчиненому злочині може бути покладено в основу обвинувачення тільки за умови підтвердження цього визнання сукупністю доказів, які є наявними у провадженні, а вина доведена в законному порядку.
Таким чином колегія суддів прийшла до висновку про порушення судом вимог ст. 348, 349 КПК України , що призвело до порушення права обвинуваченого на захист.
Отже, приймаючи до уваги той факт, що ст.404 КПК України, з одного боку, чітко визначені межі повноважень суду апеляційної інстанції, до яких не входить проведення судового слідства в разі застосування судом першої інстанції ч.3 ст.349 КК України, з другого боку в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять порушення вимог вказаних вище статей кримінального процесуального закону, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.13, 17 ч.1 ст.7 КПК України та ст.20 КПК України, ст.24 КПК України, відповідно яким - до загальних засад відноситься забезпечення права на захист та права особи на оскарження процесуальних рішень, доповнена апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, а вказаний вирок відносно ОСОБА_6 - скасуванню з направленням кримінального провадження на новий розгляд у суд першої інстанції в іншому складі.
Оскільки вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню саме з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, в тому числі і права обвинуваченого на захист, доводи апеляційної скарги прокурора в частині правильності призначення покарання обвинуваченому апеляційним судом не розглядаються.
При новому судовому розгляді кримінального провадження суду необхідно виконати вимоги КПК України, які регулюють процедуру судового розгляду, роз`яснивши учасникам кримінального провадження правила застосування ч.3 ст.349 КПК України або повно і всебічно дослідити наявні в матеріалах справи докази, та прийняти по справі законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст. 404-407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И В :
Змінену апеляційну скаргу прокурора прокуратури міста Ужгорода задовольнити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2015 року щодо ОСОБА_6 обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України - скасувати.

Призначити в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області новий розгляд матеріалів кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України, в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: