№ 317/615/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області
у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2
за участю:
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000067 у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоспаське, Приазовського району, Запорізької області, з середньою освітою, неодруженого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , старшого водія взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, призваного на військову службу за мобілізацією,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_4 призвано на військову службу у зв`язку із мобілізацією 25 квітня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 25 квітня 2014 року солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення і проходив військову службу за мобілізацією на посаді старшого водія взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується поблизу АДРЕСА_1 .

Під час перебування у госпіталі за межами місця проходження служби у обвинуваченого ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно на службу без поважних причин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, ОСОБА_4 12 листопада 2014 року не з`явився для продовження проходження військової служби до місця тимчасової дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 .

Як встановлено органом досудового слідства, в період з 12 листопада 2014 року по 13 лютого 2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 , будучі придатним для проходження військової служби, знаходився за межами розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 і не мав поважних причин для нез`явлення до місця служби.

Вину у пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_4 визнає повністю, у скоєному щиро розкаюється.

Разом з обвинувальним актом до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла угода про визнання винуватості від 20 лютого 2015 року, укладена в м. Запоріжжі між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 (далі Угода).

Відповідно до зазначеної Угоди, сторони домовились про те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнає повно і беззаперечно свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України. Узгоджено міру покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на один рік та з покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених п.п. 2 та 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд, вислухавши думку обвинуваченого, роз`яснивши йому суть питань, визначених ч. 4 ст. 474 КПК України та пересвідчившись у добровільності його позиції щодо підписання Угоди про визнання винуватості, вияснивши повне розуміння ним суті та характеру обвинувачення, виду та міри узгодженого покарання, враховуючи думку прокурора, вважає Угоду про визнання винуватості такою, що підлягає затвердженню вироком суду.

Угода повністю відповідає вимогам, встановленим ч. 1 ст. 472 КПК України.

Діяння, вину у скоєнні якого визнано обвинуваченим ОСОБА_4 , правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 407 КК України, так як він, будучі військовослужбовцем (не строкової служби), не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Вид та міра покарання, узгоджені сторонами Угоди відповідають санкції ч. 3 ст. 407 КК України.

Звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, враховуючи узгоджену міру покарання у вигляді двох років позбавлення волі, повністю відповідає вимогам статті 75 КК України та враховує відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, які визначені у ч. 7 ст. 474 КПК України, суд не вбачає.

Витрати на залучення експертів та речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 лютого 2015 року, в м. Запоріжжі між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення лише з підстав, визначених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1