В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.02.2015 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілої сторони

СТОВ АФ «Зоря» ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області кримінальне провадження № 0000336 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина

України, одруженого, з середньою спеціальною

освітою, працює будівельником у СТОВ «Красенівка»,

має на утриманні неповнолітню дитину,

в силу ст. 89 КК України не судимого

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

12 грудня 2014 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Чевельча Оржицького району Полтавської області вирішив викрасти корнаж з території МТФ СТОВ АФ «Зоря». З метою вчинення крадіжки проник на охоронювану територію молочнотоварної ферми та набрав шість мішків корнажу, загальною вагою 240 кг на загальну суму 302,40 грн. Після цього викрадене залишив на території ферми та у подальшому завантажив їх до бокового причепу мотоцикла «Урал».

Після цього ОСОБА_4 був затриманий працівниками охорони ГК «Кернел» СТОВ АФ «Зоря». Таким чином, ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

У судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю та пояснив, що вчинив замах на викрадення корнажу при обставинах, викладених у обвинувальному акті, через скрутний матеріальний стан. Корм хотів використати для годівлі власної худоби. У вчиненому розкаюється.

Представник потерпілої сторони зазначила, що господарство жодних матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має. Шкоди злочином не завдано.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України правильно, як вчинення замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд знаходить винність обвинуваченого доведеною повністю.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, сприяння у розкритті злочину, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, вчинення злочину при наявності скрутного матеріального становища. Майно, щодо якого вчинено замах на викрадення, повернуте власнику. Іншої матеріальної шкоди злочином не заподіяно. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким злочином. Суд враховує також особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, в силу ст. 89 КК України не судимий. Згідно медичної довідки лікування не потребує, працездатний. Суд вважає, що покарання за вказаний злочин має бути призначено з урахування положень ст. 69 КК України, оскільки по справі встановлено більш як дві пом`якшуючі обставини, що дає суду можливість перейти до іншого більш м`якого виду покарання, що не передбачено у санкції статті. До такого висновку суд прийшов з урахуванням досліджених доказів по справі, не значної вартості майна, яка мав намір ОСОБА_4 викрасти, позитивні характеристики свідчать про зниження суспільної небезпеки даної особи. Покарання за вчинене має бути призначено у вигляді громадських робіт, перешкод у застосуванні саме такого виду покарання в силі ст. 56 КК України не встановлено.

Таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та застосувавши ст. 69 КК України призначити покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов відсутній.

Судові витрати відсутні.

Речові докази по справі: шість мішків корнажу, загальною вагою 240 кг, залишити у розпорядженні власника - СТОВ АФ «Зоря».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Оржицький районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1