Справа № 11-290/2007року Головуюча в 1-й інстанціїЦермолонська Л.С.
Категорія cm. 185 ч.3 КК України Доповідач Суслов М.І.
УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

25 квітня
2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Хмельницької області в складі:

Головуючого-судді Шершуна В.П., Суддів Суслова М.І., Лінника П.О., з участю прокурора
Бірюченка С.В. розглянула у відкритому
судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у
розгляді справи в суді І інстанції та засудженогоОСОБА_1. на вирок Славутського
міськрайонного суду від 3 березня 2007 року. Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця с Ганнопіль Славутського району, Хмельницької області,
мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з
середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого Славутським
міськрайонним судом:

- 16.11.2000р. заст. ст. 17ч.2, 140ч.2

18.08.2001 року за ст.ст. 212, 43
КК КК України на 1 рік 3 місяці позбавлення волі з застосуванням ст. 46-1 КК
України з відстрочкою на 1 рік;України на 1 рік 3 місяці
позбавлення волі;

- 28.04.2005
року за ст.185 ч.3 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України

на 1 рік позбавлення волі, звільнився 26.10.2005 року
умовно-достроково

строком
на 3 місяці, -

засуджено:

- за ст. 185 ч. З КК України на 3 роки позбавлення
волі;

Засуджений утримується під вартою.

Строк
покарання ОСОБА_1 постановлено рахувати з 5 січня 2007 року, в цей строк
зараховано час перебування під вартою.

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження,

уродженця і мешканця с. Хоросток Славутського району, Хмельницької

області, українця, громадянина України, з середньою
освітою, працюючого в

СФГ „Вачівське" сторожем, неодруженого, раніше не судимого, -

засуджено:

- за ст. 185 ч. З КК України на 3 роки позбавлення
волі;

На підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання з
випробуванням, встановивши іспитовий термін
строком 2 роки та зобов'язано його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 на користь: кооперативу „Улашанівський"
с Улашанівка Славутського району Хмельницької області -
2780 грн.; сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю „Крупець" с. Крупець Славутського району Хмельницької
області 3240 грн. матеріальної шкоди.

Долю речових доказів вирішено згідно ст. 81 КПК України.

2

За вироком суду
ОСОБА_2. таОСОБА_1. засуджено за те, що вони за
попередньою змовою між собою, в ніч на 4 січня 2007 року, в с. Кривин,
Славутського району проникли в
приміщення конюшні Кривинського лісництва ДП „Славутський держлісгосп", звідки таємно викрали дві
кобили, заподіявши матеріальної шкоди на загальну суму 5825 грн.

Крім цього, на початку листопада 2006 року в с. Крупець Славутського району, в вечірній час, ОСОБА_2 проник на
огороджену територію тваринницького комплексу СТОВ „Крупець", звідки таємно викрав двох коней на загальну суму 3240 грн.

Також, в кінці листопада місяця 2006 року в с Улашанівка Славутського району, ОСОБА_2,
проник на огороджену територію тваринницького комплексу СГК „Улашанівський", звідки таємно викрав з приміщення
конюшні двох коней загальною вартістю 2780 грн.

В своїй апеляції прокурор просить вирок суду в частині призначенняОСОБА_2покарання змінити у зв'язку з невідповідністю
призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і
особі засудженого внаслідок м'якості та призначити йому за ст. 185 ч.З КК
України 4 роки позбавлення волі.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду змінити, призначивши більш м'яке покарання, з застосуванням ст. 69 КК України.
При цьому він посилається на його суворість і на те, що судом не в
повному обсязі враховані обставини, які пом'якшують покарання, а саме відшкодування ним завданої шкоди та характеризуючі матеріали
стосовно його особи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав
доводи апеляції про скасування вироку через
м'якість призначеного засудженомуОСОБА_2покарання,
засудженого ОСОБА_2. на їх заперечення, перевіривши твердження засудженогоОСОБА_1. про суворість обраного йому покарання та вивчивши
матеріали справи, колегія суддів судової палати

знаходить:

апеляції прокурора та засудженого ОСОБА_1 як такі,
що задоволенню не підлягають.

Вина ОСОБА_2. таОСОБА_1. у вчинених злочинах при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та
дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, в суді засуджений ОСОБА_1 вину визнав частково та пояснив, що у вказаний день він домовився з ОСОБА_2 про вчинення двох
коней, які мали залишатись у останнього, а він мав віддати йому
гроші. Вночі на автомобілі ОСОБА_2. вони під'їхали на автомобілі до конюшні, за кіньми пішов ОСОБА_2, а він залишився чекати неподалік. Пізніше домовившись куди переганяти коні, ОСОБА_2 до місця поїхав машиною,
а він -вверхи на конях. Коні спутали і
залишили на полі, а пізніше коли приїхали їх забирати, почули крик
працівників міліції, після чого повтікали.

Засуджений ОСОБА_2 вину визнав повністю і показав, що дійсно за вказаних
вище обставин скоїв крадіжки коней з Кривинського
лісництва, господарства с Крупець та тваринницького комплексу СГК „Улашанівський" Славутського району.

Частковість визнавальних показів засудженогоОСОБА_1. та визнавальні покази ОСОБА_2. підтверджуються поясненнями цивільних
позивачів ОСОБА_3.,

3

ОСОБА_4,
ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8, ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11., з пояснень яких вбачаються викрадення'
коней з господарств.

Об'єктивно їх
вина підтверджується протоколами огляду місць подій огляду і вилучення викрадених тварин, відтворення
обстановки та обставин подій, довідками про вартість краденого та іншими
матеріалами кримінальної справи.

Проаналізувавши вчинене та оцінивши в сукупності усі докази, суд
обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність
вини засуджених у вчинених злочинах вірно кваліфікувавши
їх дії за ст. 185 ч. 3 КК України.

Міра покарання їм обрана згідно вимог ст. ст. 50 і 65 КК України з
врахуванням ступені тяжкості вчинених злочинів, особистості винних і конкретних
обставин по справі.

При призначенні покарання судом враховані всі обставини, які його обтяжують
та пом'якшують, в тому числі і ті, на які посилаються апелянти.

Твердження прокурора про м'якість призначеного судом покарання ОСОБА_2 не узгоджуються з сукупністю наведених у вироку обставин, які
його суттєво пом'якшують, і які суд врахував в повному обсязі при встановленні особи
винного.

Крім того, після постановления вироку
останнім було повністю відшкодовано матеріальні
збитки для обох сільськогосподарських колективів, що переконує апеляційну інстанцію в обгрунтованості мотивації місцевого суду про
можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства.

Доводи засудженогоОСОБА_1. про безпідставну відмову в застосуванні стосовно нього більш м'якого покарання, ніж передбачено
законом, не ґрунтуються на вимогах матеріального
права, які надають право суду призначати таке покарання з урахуванням, крім тих обставин, на які послався апелянт, ще й даних про
особу винного, а його неодноразові притягнення до кримінальної відповідальності
в попередні роки, позбавили місцевий суд необхідності обговорювати вказане
питання.

З врахуванням викладеного підстав для зміни вироку пом'якшення чи обтяження
покарання апеляційна інстанція не знаходить.

Керуючись ст. ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати,
-

ухвалила:

вирок Славутського міськрайонного суду від 3 березня 2007 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без змін а апеляції прокурора та засудженогоОСОБА_1. - без задоволення.