Справа № 1-9
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня
2008 року

Чечельницький
районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Моцного В.С.

при секретарі Кіяшко В.В.

прокурора Зарічанського Б.Г.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Чечельник справу про обвинувачення:

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя с. Ольгопіль
Чечельницького району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта
вища, одруженого, не судимого, приватного підприємця в скоєнні злочину
передбаченого ст. 172 ч. 1 КК України. -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи зареєстрований як приватний підприємець,
маючи право прийому та звільнення найманих працівників, здійснюючи підприємницьку діяльністть по
заготівлі молока, надання послуг вантажним автотранспортом, торгівлі,
в середині жовтня 2006 року прийняв на роботу ОСОБА_2 жительку смт.
Чечельник Вінницької області, як найманого працівника по здійсненню прийому
молока від населення з виїздом по селах Чечельницького району та виконання
обов'язків лаборанта по проведенню замірів молока на жирність, рівень
кислотності, яка виконувала роботу по 18 вересня 2007 року. В серпні 2005 року
прийняв на роботу як найманого працівника по збиранню молока від населення
ОСОБА_3, жителя с.Пиріжна Кодимського району Одеської області, який пропрацював
по серпень 2007 року.

ОСОБА_1 з вищевказаними працівниками трудовий договір в
письмоій формі не уклав, не оформив прийом на роботу по трудовій книжці, не
звітував про них до районного центру зайнятості, не проводив нарахування з фонду зарробітної
плати до Пенсійного фонду України, до фонду соціального страхування та
податкових органів , внаслідок чого працівникам не зараховувася загальний стаж
роботи, а заробітну плату виплачував без
відображення по обліку підприємства чим порушив ст 24, ст. 24-1, ст.48,
ст.253 Кодексу законів про працю України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 виниим себе не визнав,
пояснивши, що дійсно він співпрацював з ОСОБА_2, але не як з найманим
працівником ,а як з підприємцем. Вона хотіла , щоб він записав їй в трудову книжку,
що вона працювала весь цей період, але відмовився тому, що він заробітну плату
не платив, оплачував послуги надані як підприємцем.. По питанню правовідносин з
ОСОБА_3, то він його не приймав на роботу, він в нього не працював, просто
домовились з ним, що він буде купляти молоко у нього, що і робив. Заробітну плату йому не платив.

Вина підсуднього доведена показами потерпілих, свідків,
матеріалами кримінальної справи.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила суду, що десь в жовтні до неї прийшла дружина підсуднього і
запропонувала роботу, погодилась і попросила, щоб її оформили офіційно.
Виконувала різні роботи пов'язані з заготівлею молока, визначення його якості,
відправки його на завод. Режиму роботи фактично не було, коли треба тоді і
виходила, практично без виходних. За
зібране молоко ОСОБА_1 розраховувся з нею, а вона в послідуючому з людьми.

Потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що він працював у ОСОБА_1
біля двох років. Розпочав працювати на прохання підсуднього і його дружини.
Молоко збирав в с.Пиріжна. На молоко гроші давав ОСОБА_1 два рази на місяць
потім розраховувся з здавачами.. Гроші отримував не певну суму, а 3 коп від
заготовленого літра. Він особисто не вів мову з підсуднім, щоб його оформляли
на роботу. Знає, що ОСОБА_2 працювала лаборантом.

Як вбачається із свідоства про державну реєстрацію
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 зареєстрований 05
травня 2001 року.

Суд оцінюючи зібрані по справі докази вважає, що дії
ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати по ст. 172 ч.1 КК України, як грубе порушення
законодавства про працю.

Вибираючи вид та розмір покарання суд виходить з вимог ст.65 КК України,
враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсуднього.

Суд приймає до уваги також те, що ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності притягується вперше, характеристику з місця проживання.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що виправлення та
перевиховання підсуднього ОСОБА_1 можливе
з застосуванням покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 частині
відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково. При визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги моральні страждання
завдані внаслідок порушень відносно неї законодавства про працю.

Керуючись 323,
324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у
скоєнні злочину передбаченого ст. 172 ч.1 КК України і призначити покарання в виді штрафу
розміром 600 (шістсот) грн.

Міру запобіжного заходу
після вступу вироку в законну силу - підписку про невиїзд - скасувати.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути зОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 моральну шкоду завдану злочином у сумі 500 (п'ятсот) гррн.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Вінницької області протягом п'ятнадцяти
діб з моменту проголошення.

Суддя :
підпис

Вірно. Голова суду : В.С.Моцний