Справа № 548/1073/14-к
Провадження №1-кп/548/99/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2014 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 310 ч.1 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

В підготовчій частині судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив суду письмове клопотання про визнання доказів недопустимими та закриття кримінального провадження.

Своє клопотання мотивував тим, що слідчими органами його підзахисному 20 червня 2014 року було повідомлено про підозру, про те вказаний процесуальний документ не було погоджено прокурором, про що свідчила відсутність підпису прокурора, яка була виявлена захисником при ознайомленні із матеріалами кримінального провадження. Вказує, що це процесуальне просушення, є наслідком незаконного відібрання показань у ОСОБА_4 як підозрюваного, та тягне за собою незаконність вручення йому і обвинувального акту з додатками. Тому на цій підставі просить суд, в зв`язку з явною недопустимістю визнати процесуальні документи, а саме повідомлення про підозру від 20 червня 2014 року, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , а також протокол допиту ОСОБА_4 в якості підозрюваного від 20.06.2014 року як недопустимі документи(докази). Та закрити кримінальне провадження, відносно ОСОБА_4 , бо останньому не було вручено повідомлення про підозру.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання свого захисника підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, вважав, що воно безпідставне, так як ОСОБА_4 повідомлення про підозру вручалося, процесуальні права роз`яснювалися, про що свідчать його особисті підписи в протоколах, а тому підстав для визнання цього процесуального документу, як і інших документів зазначених у клопотання недопустимими немає, в зв`язку з чим також немає підстав для закриття кримінального провадження.

Розглянувши клопотання, вислухавши думки учасників судового розгляду, суд приходить до твердого переконання, що клопотання адвоката ОСОБА_5 не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Згідно ст.. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

2. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу.

3. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Зі змісту ст.. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ст.. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

З вибірково досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, що стосуються цього клопотання, судом встановлено наступне.

20 червня 2014 року о 09 год. 30 хв. слідчим Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 було повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 310 ч.1 КК України, про що вручено відповідний процесуальний документ, що він підтвердив своїм підписом в ньому. В цей же час, цьому підозрюваному було роз`яснено його процесуальні права, в тому числі і право на захист, про що він розписався у відповідних протоколах, записавши власноручно, що послугами захисника користуватися не бажає. Ці обставини в судовому засіданні підтвердила слідча ОСОБА_6 та не заперечував і сам обвинувачений ОСОБА_7 .

З пояснень прокурора ОСОБА_3 вбачається, що він погоджував такий процесуальний документ, як повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ст.. 310 ч.1 КК України, чому слідча ОСОБА_8 вшила в кримінальне провадження не підписане ним повідомлення про підозру він пояснити не може.

Таким чином, встановлена судом сукупність обставин свідчить про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 було вчинено в порядку та строки визначені ст.. 278 КПК України, було вручено у письмовій формі і його права при цьому не були порушені, так як він був ознайомлений зі своїми процесуальними правами, знав про те у вчиненні якого кримінального правопорушення він підозрюється, давав відповідні пояснення з цього приводу.

Згідно анкетних даних ОСОБА_4 та досліджених матеріалів кримінального провадження в частині особи обвинуваченого судом встановлено, що останній не відноситься до категорії осіб, відносно яких мають місце особливості повідомлення про підозру, визначені главою 37 КПК України.

Згідно ст.. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправ обґрунтовувати свої висновки показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, повідомлення про підозру, показання підозрюваного та обвинувальний акт не є доказами по справі, не можуть бути оцінені судом при прийняття рішень, а тому і не можуть бути визнані недопустими.

Згідно ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом:

1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності;

2) якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту ч. 7 ст. 284 КПК України у випадку встановлення відсутності події кримінального правопорушення, чи відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, що виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Зі змісту ч. 8 ст. 284 КПК України, у випадку сперті підозрюваного, обвинуваченого, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; існування вироку по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлення ухвали суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; відмови потерпілого у випадках, передбачених цим Кодексом; не отримання згоди держави, яка видала особу стосовно кримінального правопорушення. Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Таким чином діючий кримінально-процесуальний кодекс не передбачає такої підстави для закриття кримінального провадження, яка зазначена адвокатом у його клопотанні.

Виходячи з викладеного в задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст..ст. 84, 95, 276-278, 284 КПК України,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими та закриття кримінального провадження відмовити, в зв`язку з його безпідставністю.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий: