Справа № 496/4405/13-к
Провадження № 1-кп/496/252/13
Біляївський районний суд Одеської
головуючого - судді Горяєв І.М.,
за участю секретаря - Шубинської
прокурора - Павлюченка В.В.,
потерпілого - ОСОБА_1,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_2,
обвинуваченого - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Біляївка
матеріали кримінального провадження
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ост.
Моржавець Архангельської області,
громадянина України, українця, освіта
середньо - технічна, пенсіонера, який
мешкає за адресою: АДРЕСА_1, раніше не
судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 382
До відділу державної виконавчої служби
Біляївського районного управління
юстиції Одеської області надійшла
заява стягувача про прийняття
виконавчого листа № 2-388, виданого
Біляївським районним судом Одеської
області від 26.08.2009 року, згідно рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 05.05.2009 року у справі № 2-388
про зобов'язання усунути порушення
права власності ОСОБА_1 на земельну
ділянку розташовану за адресою:
АДРЕСА_2, з боку ОСОБА_3, знести
самовільно збудовану будівлю на
території земельної ділянки
22.04.2011 року державною виконавчою
службою Біляївського районного
управління юстиції Одеської області
відкрито виконавче провадження за
виконавчим листом № 2-388 виданого
Біляївським районним судом від 26.08.2009
04.10.2011 року, 14.10.2011 року, 21.10.2011 року,
12.11.2012 року та 15.04.2013 року були здійснені
виїзди державним виконавцем
виконавчої служби Біляївського
районного управління юстиції Одеської
області в АДРЕСА_2, де в ході складання
актів державного виконавця було
встановлено, що боржником ОСОБА_3
рішення суду не виконано без поважних
на то причин.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_3 себе винним не визнав, при цьому
зазначив, що він є власником земельної
ділянки АДРЕСА_1, де він проживає зі
своєю родиною. По сусідству з ним
проживає сім`я ОСОБА_1. В 1982 році його
батько звернувся до Нерубайської
сільської ради з проханням про дозвіл
побудувати гараж та літню кухню на
їхній земельній ділянці, на що отримав
згоду, та на протязі декількох років
все було збудовано. Через деякий час
ОСОБА_1 почав сварку з приводу того, що
територія, яка була відділена забором,
належить йому. Потім в 2008 році ОСОБА_3
стало відомо, що потерпілий звернувся в
Біляївський районний суд Одеської
області з заявою про те, що
обвинувачений збудував будівлі на його
земельній ділянці, яка була

відділена забором. Судом було прийняте
рішення про те, що ОСОБА_3 повинен
добровільно знести забудови, які
знаходяться на території потерпілого.
Разом з тим, у судовому рішенні не було
зазначено що саме повинен знести
обвинувачений, так як гараж
знаходиться на його території, крім
того є спільною власністю з його братом
ОСОБА_4 та місце знаходження гаражу не
заважає потерпілому. На будівництво
літньої кухні він отримував дозвіл та
там влаштував котельну з
газообладнанням. Декілька разів ОСОБА_3
звертався до «Одесагаз» щодо
перенесення газообладнанням в інше
місце за телефоном та вважав, що його
звернення офіційні. Тільки у 2013 р. він
вирішив звернутися офіційно та
направив листа, на що отримав відповідь
з «Одесагаз». В 2012 році та в 2013 році до
нього приїжджали співробітники
державної виконавчої служби, які
повідомили, що обвинувачений повинен
знести будівлю, але що саме знести вони
не зазначили, це також не відображено у
рішенні суду, тому він відмовився
виконувати зазначене рішення суду, так
як воно є незаконним.

Разом з тим вина обвинуваченого ОСОБА_3
у скоєнні інкримінованого йому злочину
повністю доведена та підтверджується
зібраними в справі доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_1 у
судовому засіданні, який зазначив, що
йому належить на праві власності
земельна ділянка, яка знаходиться в
АДРЕСА_2, де він зараз і проживає.
Приблизно з 2000 року його сусід ОСОБА_3
почав проводити ремонтні роботи на
території його земельної ділянки.
Спочатку він викопав водопровід, потім
поставив металевий гараж, який
повністю перегородив йому прохід на
вул.. Чкалова. На прохання потерпілого
обвинувачений ніяк не реагував.
Приблизно у 2008 року потерпілий подав
позов на неправомірні дії ОСОБА_3 до
Біляївського районного суду Одеської
області. Рішенням суду його позов було
задоволено та зобов'язано
обвинуваченого знести незаконні
будівлі, які знаходяться на території
потерпілого. З того часу державною
виконавчою службою були здійсненні
неодноразові виїзди по місцю
проживання обвинуваченого, але ОСОБА_3
відмовляється зносити забудови з
невідомих причин та не виконує рішення
суду;

- будучи допитаним у судовому
засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що з
28.05.2012 року йому було передано
виконавче провадження по виконанню
рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 05.05.2009 року.
Свідком були здійснені виїзди в
АДРЕСА_2, та встановлено, що боржник
ОСОБА_3 рішення суду від 26.08.2009 року про
зобов'язання знести самовільно
збудовану будівлю на території
земельної ділянки ОСОБА_1 не виконує
без поважних на то причин, від підпису в
актах неодноразово відмовлявся. В ході
складених актів були запрошені
понятті, які посвідчили своїми
підписами факти того, що ОСОБА_3 не
зносить будівлі, які знаходяться на
території ОСОБА_1, тим самим не виконує
рішення суду. До нього обвинувачений не
звертався з приводу незрозумілості
рішення суду - що саме ОСОБА_3 повинен
був знести, останній взагалі не бажав
спілкуватися та виконувати рішення
суду, так як завжди казав, що воно
незаконно. Свідком неодноразово було
запропоноване провести боржнику
авансування знесення, але
обвинувачений не бажав цього робити,
крім того, якщо б ОСОБА_3 звернувся до
державного виконавця щодо
незрозумілості рішення суду в частині
що саме потрібно знести, то у цьому
випадку ОСОБА_5 звернувся б одразу до
суду з поданням щодо роз'яснення
рішення, але цього зроблено не було.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3
також підтверджується:

- актами державного виконавця від
05.11.2012 року, 04.10.2011 року, 14.10.2011 року,
21.10.2011 року, 12.11.2012 року, згідно яких був
здійснений виїзд державного виконавця
за адресою: АДРЕСА_2 та в ході яких було
встановлено не виконання рішення суду
від 05.05.2009 року (а.с.31-35);

- рішенням Біляївського районного
суду Одеської області від 05.05.2009 року по
справі № 2-388/2009 року за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про усунення порушень права
власності на земельну ділянку (а.с.37-38);

- ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 25.06.2009 року,
відповідно до якої апеляційну скаргу
ОСОБА_3 було відхилено, рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 05.05.2009 року залишено без
змін (а.с.39-40);

- виконавчим листом від 26.08.2009 року
по справі № 2-388/09 про зобов'язання
усунути

порушення права власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку розташовану за
адресою: АДРЕСА_2 з боку ОСОБА_3, знести
самовільно збудовану будівлю на
території земельної ділянки ОСОБА_1
(а.с.41-42);

- постановою про відкриття
виконавчого провадження від 22.04.2011
року, відповідно до якої було відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа по справі №2-388/09
(а.с.43);

- актом державного виконавця від
15.04.2013 року, відповідно до якого
встановлено, що рішення не виконано
(а.с.44).

Суд не може погодитися з доводами
захисника обвинуваченого та самого
ОСОБА_3, що в діях обвинуваченого не має
складу злочину інкримінованого йому
кримінального правопорушення,
оскільки у нього не було мети не
виконувати судового рішення, ОСОБА_3 не
міг його виконати, так як в рішенні не
було зазначено що саме потрібно знести,
а також не було зазначено за чий
рахунок. У обвинуваченого дуже мала
пенсія, йому не вистачає коштів на
нього самого, тим паче не знесення
будівлі, крім того у прибудові у
обвинуваченого знаходиться
газообладнання, яке йому нікуди
перенести, так як йому було відмовлено
у наданні дозволу на проектну
документацію та отримання вихідних
даних щодо реконструкції його
житлового будинку, господарських
будівель і споруд. Крім того, при
виконавчому провадженні, були
порушення діючого законодавства з боку
державних виконавців, у яких
перебувало зазначене виконавче
провадження, тому за відсутністю
інкримінованого складу злочину,
ОСОБА_3 необхідно виправдати.

Разом з тим, такі ствердження
обвинуваченого є обраним способом його
захисту та обумовлені прагненням
ОСОБА_3 уникнути відповідальності та
покарання за скоєне, крім того
спростовуються поясненнями
потерпілого та свідка ОСОБА_5, а також
зібраними по справі доказами.

Суду не було доведено з боку захисника
обвинуваченого та самого ОСОБА_3 той
факт, що у обвинуваченого не було
умислу на не виконання рішення суду,
оскільки суду не було надано доказів
того, що обвинувачений звертався до
суду за роз'ясненням рішення суду, якщо
воно йому не зрозуміло в частині що
саме потрібно знести та за чий рахунок,
також він не звернувся з таким
клопотанням до державного виконавця,
який би в свою чергу міг подати до суду
подання щодо роз'яснення рішення суду,
крім того ОСОБА_3 не оскаржував ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
25.06.2009 р., яким рішення суду від 05.05.2009 р.
було залишено без змін, що свідчить про
те, що він погодився з винесеним
рішенням по цивільної справі № 2-388/2009.

Також суд критично ставиться до
ствердження захисника обвинуваченого
та ОСОБА_3 про те, що були порушення
діючого законодавства з боку
державного виконавця, оскільки суду не
надано доказів оскарження постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 22.04.2011 року по справі №2-388/09 та дій
державного виконавця, якщо
обвинувачений був з ними не згоден.

Крім того, цивільний спір між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 тривалий час існував та був
вирішений у судовому порядку у 2009 р.
Потім у 2011 р. було відкрито виконавче
провадження, про що також було відомо
обвинуваченому, державні виконавці
неодноразово виїжджали за місцем
мешкання потерпілого та ОСОБА_3,
пропонували у добровільному порядку
виконати рішення суду чи провести
авансування знесення, але
обвинувачений відмовлявся виконувати
рішення суду, про що державними
виконавцями складалися відповідні
акти.

ОСОБА_3 міг заздалегідь почати
переносити його газообладнання та
виконувати рішення суду або звернутися
до суду за роз'ясненням рішення, якщо
воно йому не зрозуміло, але він цього не
робив, а звернувся до «Одесагаз» щодо
перенесення газообладнанням та
виконкому Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
лише у 2013 р. після того, як було порушено
кримінальне провадження відносно
нього.

За таких обставин, аналізуючи добуті та
перевірені в судовому засіданні докази
в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що винність ОСОБА_3 у вчиненні
інкримінованого йому кримінального
правопорушення доведена у повному
обсязі і кваліфікує його дії за ст. 382 ч.1
КК України, по ознаці - умисне
невиконання рішення суду, що набрало
законної сили.

Призначаючи покарання обвинуваченому,
у відповідності зі ст. 65 КК України, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення, особу
винного та обставини, що

пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання
ОСОБА_3, згідно ст. 67 КК України, судом не
встановлено.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_3, суд враховує
характер та ступінь суспільної
небезпеки скоєного кримінального
правопорушення, конкретні обставини
справи, особу обвинуваченого, той факт,
що він раніше не судимий (а.с.76),
позитивно характеризується за місцем
проживання (а.с.75), той факт, що він є
людиною похилого віку (а.с.74),
знаходиться на обліку в УПФУ в
Біляївському районі і отримує пенсію
за віком у розмірі 1160,78 грн. (а.с.106), що
суд відносить до обставин які
пом'якшують покарання у відповідності
до ст. 66 КК України, а також звертає
увагу на позицію потерпілого, який не
прагнув покарати обвинуваченого, а
лише бажав щоб останній виконав
рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 05.05.2009 року.

Приймаючи до уваги зазначені вище
обставини, а також матеріальний стан
обвинуваченого, суд вважає за можливе
застосувати до ОСОБА_3 дію ст. 69 КК
України та призначити обвинуваченому,
за вчинене кримінальне правопорушення,
передбачене ст. 382 ч.1 КК України,
основне покарання нижче від найнижчої
межі, встановленої в санкції
зазначеної статті.

Цивільний позов по справі заявлений не
був, арешт на майно обвинуваченого не
накладався.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України з
застосуванням ст. 69 КК України та
призначити йому покарання у вигляді
штрафу у розмірі 1700,0 (одна тисяча
сімсот) грн.

Запобіжний захід не обирався. Речові
докази по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційний суд Одеської області через
Біляївський районний суд Одеської
області протягом тридцяти днів з дня
його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після прийняття рішення
судом апеляційної інстанції.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області
Горяєв І.М.