Справа № 603/935/13-к
Провадження № 1-кп/603/56/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2013 р. Монастириський
районний суд Тернопільської області у
складі:

головуючого судді:
Гудкової Ю. Г.

за участю:

прокурора
Миколюка О.М.

потерпілої ОСОБА_1

захисника-адвоката ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

при секретарі
Ковальчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Монастириська кримінальне провадження
№0000183 від 25 липня 2013 року про
обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Вістря Монастириського району
Тернопільської області, громадянина
України, освіта середня, неодружений,
не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,
раніше судимий:

-вироком Монастириського районного
суду Тернопільської області від 23.12.1993
року за ч.2 ст.206 КК України до 5 років
позбавлення волі; звільнений 27.10.1998
року по відбуттю терміну покарання;

-вироком Монастириського районного
суду Тернопільської області від 20.08.1999
року за ст..ст.102, 118 ч.2, 42 КК України до 8
років позбавлення волі, ст..14 -
лікування від алкоголізму; 12.10.1999 року
переглянуто вирок, виключено з вироку
суду ст.118 ч.2 та ст..14 КК України;
звільнений 21.03.2003 року по відбуттю
терміну покарання;

-вироком Хотинського районного суду
Чернівецької області від 01.06.2004 року за
ст.15 ч.2, ст.152 ч.2, ст.15 ч.2, ст..153 ч.2, ст..70 КК
України до 9 років позбавлення волі;

-постановою Шевченківського районного
суду міста Львова від 27.06.2008 року,
керуючись вимогами ЗУ «Про внесення
змін до Кримінального та
Кримінально-процесуального кодексів
України щодо гуманізації кримінальної
відповідальності», ст..405-1 КК України,
ст..74 ч.2 КК України, Конституцією
України, постановлено вважати ОСОБА_3
засудженим за вироком від 01.06.2004 року за
ст..15 ч.2-152 ч.2, 15 ч.2-153 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК
України до 7 років 6 місяців позбавлення
волі;

-вироком Монастириського районного
суду Тернопільської області від 20.05.2005
року за ч.1 ст.263 КК України до 2 років
позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК
України приєднано покарання згідно
вироку Хотинського районного суду
Чернівецької області від 01.06.2004 року,
остаточне покарання - 9 років
позбавлення волі; покарання відбував з
20.11.2003 року по 20.05.2011 року, звільнений по
відбуттю міри покарання;

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125
КК України,

в с т а н о в и в:

24 липня 2013 року близько 16 год. 00 хв.
обвинувачений ОСОБА_3 на ґрунті
неприязних відносин, умисно, з метою
заподіяння тілесних ушкоджень, на
подвір»ї потерпілої ОСОБА_1, що на
хуторі Затишне Монастириського району
Тернопільської області, наніс
потерпілій ОСОБА_1 декілька ударів
руками в область голови, спричинивши
останній легкі тілесні ушкодження у
вигляді черепно-мозкової травми, що
проявилась в струсі головного мозку,
садна та синця на голові, синців на
лівій руці та тулубі, садна на правій
руці.

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому
обвинуваченні визнав повністю,
заперечивши при цьому механізм
нанесення тілесних ушкоджень. Суду
пояснив, що не працює, харчується в
основному продуктами, які самостійно
вирощує. Тривалий час терпів те, що
результати його праці знищували кури
сусідки - потерпілої ОСОБА_1, згодом
звернувся з даного приводу до голови
сільської ради. Сусідка ОСОБА_1 не
реагувала на його скарження, не
проганяла своїх курей з його грядки, не
бажаючи, щоб він ставив огорожу, тому на
даному ґрунті у них виникли неприязні
відносини.

Повернувшись додому 24.07.2013 року,
помітив трьох курей сусідки на своєму
городі, яких прогнав. ОСОБА_1 у цей час
знаходилась у себе на веранді, тоді
пішов до неї на подвір»я та будучи
знервованим, почав наносити потерпілій
ОСОБА_1 удари, зокрема долонею руки по
обличчю. ОСОБА_1 при цьому сильно
кричала, а тому закрив їй рота. Усе це
помітила ОСОБА_4, яка покликала на
допомогу. Після цього намагався
підняти ОСОБА_1, яка присіла на
сходинку, можливо, порвавши при цьому
сорочку, в яку була одягнена потерпіла.

Не визнав нанесення ударів по голові та
тулубі. У вчиненому розкаюється, однак
вважає, що саме потерпіла спровокувала
його на такі діяння, після інциденту
тричі просив вибачення у потерпілої
ОСОБА_1 Просить суд його суворо не
карати.

Згодом обвинувачений у судовому
засіданні повністю погодився із
обставинами вчинення кримінального
правопорушення, викладеними у
обвинувальному акті, визнавши свою
вину та щиросердечно розкаявшись.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_3
у вчиненні інкримінованого
кримінального правопорушення
підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_1 суду дала показання
про те, що 24 липня 2013 року близько 16 год.,
перебувала на сходах будинковолодіння
за місцем проживання, коли надійшов
обвинувачений ОСОБА_3 та наніс їй три
удари кулаком по голові, а також по
обличчі та руках, погрожуючи при цьому,
що вб»є. Скільки було даних ударів не
пригадує.

Тоді ОСОБА_3 затягнув її на веранду, а
далі - в кімнату житлового будинку.
Проте, її крик почули сусіди, які
прийшли на допомогу. Йдучи, ОСОБА_3 взяв
на веранді сокиру, з якої вийшов,
злякавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які
втекли.

Такими діями обвинуваченого їй
спричинено тілесні ушкодження.
Існування конфлікту із обвинуваченим
ОСОБА_3 з приводу курей заперечує.
Претензій до обвинуваченого
матеріального та морального характеру
не має, просить суд призначити
обвинуваченому покарання згідно
чинного законодавства.

Допитана як свідок у судовому
засіданні ОСОБА_4 суду пояснила, що,
проживаючи по сусідству, почула крик,
проте не знала, звідки він лунає. Тоді
пройшла в долину і помітила потерпілу
ОСОБА_1, яка була в побоях, а саме рука в
крові та почервоніле обличчя, і ОСОБА_3
Налякавшись, одразу ж побігла до
сусідів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 Троє вони
підбігли до житлового будинку ОСОБА_1,
коли помітили сутичку між нею та
обвинуваченим ОСОБА_3, які знаходились
на сходах. При цьому ОСОБА_1 стояла в
дверях веранди, а ОСОБА_3 - на сходах
біля неї, присівши. Крикнувши, що вони
роблять, втекли. Моменту нанесення
ударів потерпілій не бачила. Про те, що
кури робили шкоду ОСОБА_3 їй відомо,
однак про конфлікт між потерпілою та
обвинуваченим їй не відомо.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що 24 липня
2013 року до неї додому прибігла сусідка
ОСОБА_4, яка наказала побігти до ОСОБА_1,
бо у неї на подвір»ї крики. Прибігши,
побачила, як на веранді житлового
будинку ОСОБА_3 кричав на ОСОБА_1
Запитавши, що ви робите, вони втекли,
так як побачили ОСОБА_3, який тримаючи у
руках сокиру, попрямував додому, щось
гукнувши до них. Прийшовши до
потерпілої вдруге, ОСОБА_1 була вже
переодягнена і тримала в руках свою
сорочку. Про існування конфлікту між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з приводу курей їй
відомо.

Показаннями свідка ОСОБА_8 у судовому
засіданні підтверджується, що на
прохання ОСОБА_4 побігла разом із нею та
сусідкою ОСОБА_7 до потерпілої ОСОБА_1
додому, проте залишилась на подвір»ї
ближче до дороги, звідки побачила лише
як ОСОБА_3 вийшов з будинку та взяв
сокиру. Злякавшись, вони втекли. Після
цього повернулись, і від ОСОБА_1, у якої
було почервоніле обличчя та рука,
дізнались про те, що ОСОБА_3 побив її.

Допитаний у судовому засіданні як
свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що
перебував разом із ОСОБА_10 по місцю
свого проживання, коли до нього прибіг
сусідський хлопчик та повідомив про те,
що ОСОБА_3 б»є ОСОБА_1 ОСОБА_10 викликав
працівників міліції. Разом вони
приїхали до ОСОБА_1, остання попросила
не залишати її, бо побоювалась ОСОБА_3 У
ОСОБА_1 було червоне обличчя та кров на
руці, як повідомила, її побив ОСОБА_3.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 дав суду аналогічні показання.
Суду пояснив, що у ОСОБА_1 було
розчервоніле обличчя, проте крові на
руці не бачив.

Даними висновку експерта №333 від 24
серпня 2013 року підтверджується, що у
громадянки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, за час
перебування в лікарні виявлені
наступні тілесні ушкодження: закрита
черепно-мозкова травма, що проявилась у
струсі головного мозку, садно та синці
на голові, синці на лівій руці та
тулубі, садно на правій руці, що
відносяться до легких тілесних
ушкоджень.

Дані тілесні ушкодження, враховуючи їх
вид, утворилися від дії тупого предмету
(предметів), можливо, в час та при
обставинах, вказаних у постанові.

Встановити конкретний механізм
утворення ушкоджень по даних медичної
картки неможливо.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що діяння, у вчиненні
якого обвинувачується ОСОБА_3, мало
місце, містить склад злочину за ч.1 ст.125
КК України, вважає доведеною вину
обвинуваченого у вчиненні злочину та
кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК
України, тобто, умисне легке тілесне
ушкодження.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно
до ст.ст. 50, 65 КК України, враховує
ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, особу винного, який
неодноразово притягувався до
кримінальної відповідальності, і
вважає за необхідне обрати покарання
виді громадських робіт. При цьому суд
враховує те, що він повністю визнав
свою вину, щиросердечно розкаявся,
активно сприяв розкриттю злочину,
потерпіла претензій матеріального та
морального характеру не має, відносно
міри покарання покладається на думку
суду, також суд враховує
характеристику обвинуваченого по
місцю проживання, має постійне місце
проживання, сімейний стан - проживає
один, матеріальний стан - не працює.
Наведені обставини з врахуванням
конкретних умов, при яких склався
злочин, дають можливість виправлення і
перевиховання обвинувачення без
ізоляції від суспільства, а тому йому
слід призначити покарання в межах
санкції статті обвинувачення у виді
громадських робіт.

Суд вважає, що призначене покарання із
врахуванням наведеного вище буде
необхідним і достатнім для виправлення
обвинуваченого та попередження
вчинення ним нових злочинів.

Заходи забезпечення кримінального
провадження не застосовувались.

Речовий доказ - сорочку, що знаходиться
в кімнаті зберігання речових доказів
Монастириського РВ УМВС України в
Тернопільській області - повернути за
приналежністю.

Процесуальні витрати - відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,
суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.125 КК України та
призначити йому покарання у виді 100
(ста) годин громадських робіт.

Речовий доказ - сорочку, що знаходиться
в кімнаті зберігання речових доказів
Монастириського РВ УМВС України в
Тернопільській області - повернути
потерпілій ОСОБА_1

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Тернопільської області через
Монастириський районний суд
Тернопільської області протягом
тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору вручити
копію вироку негайно після його
проголошення

Копія вироку може бути отримана в суді
учасниками судового провадження.

Суддя: Ю. Г. Гудкова