справа № 1-6808р.
ПОСТАНОВАіменем України

18 вересня 2008
року
Барський районний суд

Вінницької
області

складі : головуючого судді Хитрука В.М.

при секретарі Чепельській Ю.В.

з участю: прокурора Вараниці В.М.

адвоката
ОСОБА_1

розглянувши кримінальну справу про
обвинувачення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Гулі Барського району, жителя с. Гармаки
Барського району Вінницької області, громадянин України, з вищою освітою,
одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, працюючого керівником СТОВ
«Надія» с. Гармаки Барського району, засудженого вироком Барського райсуду
Вінницької області від 5.07.2006р. за ст.172 ч.1 КК України до штрафу в сумі
680 грн.

- в злочинах, передбачених ст.ст.
172 ч.2, 365 ч.1, 366 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2
обвинувачується в тому, що відповідно до п. 1.15 Статуту сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю «Надія» с. Гармаки Барського району,
зареєстрованого Барською райдержадміністрацією 07.11.2003 р. за реєстраційним №
114, є учасником (засновником) даного товариства, а також відповідно до рішення
зборів засновників СТОВ «Надія» від 30.04.2003 р. (протокол № 25) обіймає
посаду директора СТОВ «Надія» та наділений адміністративно-господарськими і
організаційно-розпорядчими повноваженнями, тобто є службовою особою і
відповідно до п. 4.1 Статуту товариства, як його учасник (засновник), має право
«брати участь в управлінні справами товариства». При цьому підсудний умисно,
перевищуючи свої службові повноваження, вчинив дії, які явно виходять за межі
наданих йому прав чи повноважень, а саме: порушив вимоги ст. 43 ч. 4
Конституції України, яка зазначає, що кожен має право на заробітну плату не
нижче визначеної законом”; вимоги ст. 95
КЗпП України, згідно якої мінімальна
заробітна плата - це законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної
плати за просту не кваліфіковану працю, нижче якого не може проводитись оплата
за виконаний працівником обсяг робіт, мінімальна заробітна плата є державною
соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств,
установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб;
вимоги ст. 82 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік”, якою
на законодавчому рівні встановлено, що з
1 січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати складає 350
гривень на місяць, з 1 липня 2006 року -
375 гривень, з 1 грудня 2006 року - 400 гривень. ОСОБА_2, усвідомлюючи
протиправність своїх дій, з 01.07.2006 року не провів перерахунку по оплаті
праці, в зв'язку з чим в СТОВ „Надія” с. Гармаки продовжувалось нарахування і
виплата мінімальної заробітної плати у відповідності з наказом директора СТОВ
„Надія” № 19 від 01 квітня 2006 року в розмірі 350 грн.

Таким
чином, враховуючи, що станом на 01.07.2006 року в СТОВ „Надія” с.Гармаки
працювало 147 осіб, яким необхідно було нараховувати мінімальну заробітну плату
в розмірі 375 грн., а фактично нарахування проводилось в розмірі 350 грн.,
кожному з працюючих не донараховано та не виплачено протягом липня 2006 року по
25 грн., цим самим спричинені збитки в розмірі 3675 грн. (147 осіб х 25 грн. =
3675 грн.).

Станом
на 01.08.2006 року в СТОВ „Надія” с. Гармаки працювало 144 особи, яким
необхідно було нараховувати мінімальну заробітну плату в розмірі 375 грн., а
фактично нарахування проводилось в розмірі 350 грн., тому кожному з працюючих
не донараховано та не виплачено протягом серпня 2006 року по 25 грн., цим самим
спричинені збитки в розмірі 3600 грн. (144 особи х 25 грн. = 3600 грн.).

Станом
на 01.09.2006 року та 01.10.2006 року в СТОВ „Надія” с. Гармаки працювало 142
особи, яким відповідно до законодавства потрібно було нараховувати мінімальну
заробітну плату в розмірі 375 грн., а
фактично нарахування проводилось в розмірі 350 грн., тому кожному з працюючих
не донараховано та не виплачено протягом вересня-жовтня 2006 року по 25 грн.,
цим самим спричинені збитки в розмірі 7100 грн. (142 особи х 25 грн. =
3550грн.), (3550 грн. + 3550
грн. = 7100 грн.) .

Станом
на 01.11.2006 року в СТОВ „Надія” с. Гармаки працювало 139 осіб яким необхідно
було нараховувати мінімальну заробітну плату в розмірі 375 грн., а фактично
нарахування проводилось в розмірі 350 грн., тому кожному з працюючих не
донараховано та не виплачено протягом листопада 2006 року по 25 грн., цим самим спричинені збитки в
розмірі 3475 грн. (139 осіб х 25 грн. =
= 3475 грн.).

Станом
на 01.12. 2006 року та 01.01.2007 року в СТОВ „Надія” с. Гармаки працювало 128
осіб, яким відповідно до законодавства потрібно було нараховувати мінімальну
заробітну плату в розмірі 400 грн., а
фактично нарахування проводилось в розмірі 350 грн., тому кожному з працюючих
не донараховано та не виплачено протягом грудня 2006 року та січня 2007 року по
50 грн., цим самим спричинені збитки в сумі 12800 грн. (128 осіб х 50 грн. = 6400 грн.), (6400 грн. + 6400 грн. = 12800
грн.).

Всього
з липня 2006 року по січень 2007 року не донараховано та не виплачено
заробітної плати працюючим в СТОВ „Надія” с. Гармаки чим заподіяно збитки
останнім на суму 30650 грн.

Також,
ОСОБА_2 всупереч діючому законодавству про оплату праці з 01.12.2006 року не
привів у відповідність розмір мінімальної заробітної плати відповідно до вимог
законодавства, який становив 400 грн. та протиправно 11.12.2006 року видав наказ № 103, яким було встановлено, що
оплата праці всім працівникам СТОВ „Надія”, с. Гармаки кількість яких складає
128 осіб, нараховується нижче від норм, визначених галузевою угодою.

При
цьому, протягом згаданого періоду в СТОВ „Надія” с. Гармаки працювало 18 жінок,
що мали на утриманні дітей віком до 14 років.

Крім
того, підсудний ОСОБА_2, зловживаючи своїм службовим становищем, яким він був
наділений відповідно до займаної посади, діючи умисно, всупереч інтересам
служби, з метою укриття інформації щодо реального стану виплати заробітної
плати в СТОВ „Надія” с. Гармаки, достовірно знаючи, що заборгованість із
виплати заробітної плати товариства за
грудень 2006 року складала 84200 грн., усвідомлюючи неправдивий характер відомостей,
які вносяться до офіційних документів, дав вказівку підпорядкованим
працівникам, внести завідомо неправдиві відомості в офіційні документи: звіт з
праці форми №1 ПВ, затвердженого наказом Державного комітету України 21.07.2003
року №224, за грудень 2006 року, про те, що заборгованість із заробітної плати
працівникам СТОВ „Надія” с. Гармаки станом на 01.01.2007 року складає 60000
грн., після чого завірив своїм підписом і подав до управління статистики у
Барському районі.

Дії
підсудного кваліфіковані досудовим слідством за ст. 365 ч. 1 КК України,
оскільки він вчинив перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення
службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень,
що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих
громадян, та інтересам юридичних осіб; за ст. 172 ч. 2 КК України, оскільки він
скоїв грубе порушення законодавства про працю, вчинене щодо матері, яка має на
утриманні дитину віком до 14 років; за ст. 366 ч. 1 КК України, оскільки він
вчинив службове підроблення, склавши та видавши завідомо неправдивий документ.

Підсудний ОСОБА_2 та його адвокат
ОСОБА_1 заявили клопотання про направлення справи на додаткове розслідування.
Підставами для цього вони вбачають те, що досудовим слідством не було визначено
коло потерпілих, яким злочином заподіяно шкоду, в чому саме полягає істотна
шкода, правам та інтересам конкретно яких громадян та юридичних осіб вона
заподіяна.

Заслухавши назване клопотання і
з'ясувавши думку прокурора, який виступав проти його задоволення, суд з мотивів
неповноти досудового слідства вважає необхідним справу повернути на додаткове
розслідування.

До
такого висновку суд дійшов із наступного.

Згідно
вимог ст.2 КПК України завданням кримінального судочинства є охорона прав та
законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а
також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення
правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий
до відповідальності і жоден невинний не був покараний. Дотримуючись вимог даної
норми Закону судом було встановлено, що досудовим слідством і державним
обвинувачем, ОСОБА_2 було пред'явлено обвинувачення в тому, що він обіймаючи
посаду директора СТОВ «Надія» с. Гармаки Барського району, будучи службовою
особою, умисно, перевищуючи свої службові повноваження, вчинив дії, які явно
виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що призвело до недонарахування та не виплати заробітної
плати працюючим в СТОВ „Надія” с. Гармаки в період з липня 2006 року по січень
2007 року, чим заподіяно збитки останнім на суму 30650 грн. Крім цього, ОСОБА_2
всупереч діючому законодавству про оплату праці з 01.12.2006 року не привів у
відповідність розмір мінімальної заробітної плати відповідно до вимог
законодавства, який становив 400 грн. та протиправно 11.12.2006 року видав наказ № 103, яким було встановлено, що
оплата праці всім працівникам СТОВ „Надія”, с. Гармаки кількість яких складає
128 осіб, нараховується нижче від норм, визначених галузевою угодою. При цьому,
протягом згаданого періоду в СТОВ „Надія” с. Гармаки працювало 18 жінок, що
мали на утриманні дітей віком до 14 років. Крім того, підсудний ОСОБА_2,
зловживаючи своїм службовим становищем, з метою укриття інформації щодо
реального стану виплати заробітної плати в СТОВ „Надія” с. Гармаки, достовірно
знаючи, що заборгованість із виплати заробітної плати товариства за грудень 2006 року складала
84200 грн., усвідомлюючи неправдивий характер відомостей, які вносяться до
офіційних документів, дав вказівку підпорядкованим працівникам, внести завідомо
неправдиві відомості в офіційні документи, після чого завірив їх своїм підписом
і подав до управління статистики у Барському районі.

Фактично
досудовим слідством не було визначено коло потерпілих, яким злочином заподіяно
шкоду, відповідно їм не було роз'яснені їх права, що в свою чергу позбавило їх
можливості відстоювати свої порушенні права в судовому засіданні та заявити
цивільний позов. Постановою від 06 березня 2007 року (а.с.256) визнано
потерпілими по справі трудовий колектив СТОВ «Надія» с. Гармаки Барського
району в кількості 136 працівників, хоч
в обвинуваченні зазначається, що в результаті злочинних дій підсудного було не
донараховано та не виплачено заробітної плати особам в кількості 147 осіб
працюючим в СТОВ „Надія” с. Гармаки, чим заподіяно їм збитків на суму 30650
грн. Залишається незрозумілим чи входить до цього числа сам підсудний ОСОБА_2,
який також є членом трудового колективу, адже потерпілим визнано весь колектив.
В даній постанові не зазначено жодної фізичної особи, якій завдано злочином
шкоду, не вказано їх анкетні дані. Вони взагалі не знали про порушення
кримінальної справи. Жодна особа не визнана потерпілою по справі та не
допитана. Згідно доручення (а.с.258) профспілкова організація СТОВ «Надія» с.
Гармаки Барського району самовільно доручила ОСОБА_3 представляти інтереси
трудового колективу під час досудового та судового слідства, не провівши збори
трудового колективу, не повідомивши про це
членів колективу та не визначивши при цьому позицію кожного з них.
Стаття 49 КПК України вимагає обов'язкове визнання громадянина потерпілим в
кримінальній справі, який в подальшому має право мати представника. Відповідно
до п.2 та 4 Пленуму Верховного суду України №13 від 2.07.2004 року «Про
практику застосування судами законодавства, яким передбачено права потерпілих
від злочинів» особа, якій заподіяно майнову шкоду, набуває передбаченні законом
права лише після того як вона буде визнана потерпілою. У випадку невизнання або
несвоєчасного визнання особи потерпілою чи незабезпечення наданих їй законом
прав, справа підлягає поверненню на додаткове досудове слідство.

В обвинуваченні досудовим
слідством зазначено, що злочинними діями підсудного заподіяно істотну шкоду
охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, та інтересам
юридичних осіб, але не мотивовано в чому саме полягає істотна шкода, чому вона
є істотною, правам та інтересам
конкретно яких громадян та юридичних осіб вона заподіяна. Не визначено шкоду,
заподіну 18 жінкам, що мали на утриманні дітей віком до 14 років.

Згадані недоліки не можуть бути усунуті в
судовому засіданні, оскільки це потребує цілого ряду слідчих дій, а саме
встановлення кола осіб, яким спричиненні збитки, вставлення сум заподіяних
збитків, які можуть бути більшими за визначені обвинуваченням, що призведе до
погіршення становища підсудного, притягнення цих осіб в якості потерпілих та
цивільних позивачів, відповідно роз'яснення їм прав, вилучення необхідних
документів, які дадуть можливість всебічно дослідити обставини справи,
проведення інших слідчих дій, суд вважає, що справу слід направити для
проведення додаткового розслідування.

На підставі викладеного суд,
керуючись ст.317 КПК України, суд, -­­­­

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_2 за ст.ст. 172 ч.2, 365 ч.1, 366 ч.1 КК
України повернути прокурору Барського району Вінницької області для проведення
додаткового розслідування.

Постанова
може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 7 діб.

Суддя: