Справа № 213/929/12
ПОСТАНОВА

іменем України

"10" серпня 2012 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря : Марчук Н.А. прокурора Гаврилюк М.М.

захисника - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Липовець кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого майстром Липовецької дільниці служби підстанцій вінницьких високовольтних електромереж, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він 03.12.2011 року біля 12 год. 30 хв., маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, під час раптово виниклої супречки із своїм сусідом ОСОБА_3, знаходячись на території свого домогосподарства, що розташоване в м. Липовець, Вінницької області, вул. Кірова 29, наніс удар дерев"яним предметом по правій кисті руки ОСОБА_3, який знаходився на території свого домогосподарства та тримався правою рукою за верхівку металевого стовпчика, яких знаходиться біля їх спільної межі, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_3 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді відкритого багатоуламкового перелому 3-ої п"ясної кістки та рани на долонній поверхні в проекції головки 3-ої п"ясної кістки правої кисті.

Перед закінченням судового слідства захисник підсудного - адвокат ОСОБА_1 заявив клопотання про направлення справи на додаткове розслідування.

В обґрунтування свого клопотання захисник підсудного - адвокат ОСОБА_1 зазначив, що в судовому засіданні із допитів підсудного, свідків та досліджених письмових доказів було встановлено, що досудове слідство у кримінальній справі було проведено із грубим порушенням норм кримінально-процесуального законодавства.

Так, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 98-2 КПК України, у разі порушення кримінальної справи слідчий зобов'язаний вручити копію відповідної постанови особі, щодо якої порушено кримінальну справу негайно, або у разі неможливості вручення копії постанови негайно, не пізніше трьох діб з моменту її винесення.

Як встановлено, кримінальна справа відносно ОСОБА_2 була порушена 19.01.2012 року, а її копія була вручена ОСОБА_2 лише через місяць. Доказів про поважність причин пропуску цього строку у матеріалах справи немає і є докази того, що таких не було, оскільки у справі проводилися слідчі дії у тому числі і за участю самого ОСОБА_2. Таке порушення норм КПК є порушенням права на захист.

Крім того, у відповідності до вимог ч. І ст. 120 КПК України досудове слідство у кримінальній справі повинно бути закінчено протягом двох місяців. У разі неможливості закінчення досудового розслідування протягом цього строку, строк досудового слідства може бути продовжено прокурором району до трьох місяців.

Як встановлено із матеріалів кримінальної справи, досудове слідство у кримінальній справі здійснювалося поверх строку, що встановлено ч. 1 ст. 120 КПК України. Строк досудового слідства встановлено прокурором району до 19 березня 2012 року, про що свідчить відповідна постанова (а.с. 95)

Після встановлення прокурором Липовецького району строку досудового слідства до 19 березня 2012 року, 18 квітня 2012 року слідчий проводить у кримінальній справі цілу низку слідчих дій, зокрема очних ставок, що є також грубим порушенням вимог ч. 1 ст. 120 КПК України.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 218 КПК України, слідчий визнавши достатність зібраних доказів для складання обвинувального висновку, виконавши вимоги ст. 217 КПК України, зобов'язаний оголосити обвинуваченому та його захисникові про закінчення досудового слідства, про що складається протокол. У відповідності до вимог ч.2 ст. 221 КПК України слідчий зобов'язаний задовольнити клопотання обвинуваченого і його захисника, якщо обставини, для з'ясування яких заявлено клопотання, мають значення для справи. У відповідності до вимог ст. 222 КПК України після проведення додаткових слідчих дій слідчий зобов'язаний ознайомити обвинуваченого і його захисника, а також надати можливість ознайомитися потерпілому, його представникові, цивільному позивачеві або їх представникам з усіма додатковими матеріалами , а в разі їх клопотання - з усією справою, додержуючись вимог ст.ст. 217-221 цього Кодексу.

Як встановлено із матеріалів кримінальної справи, захисник обвинуваченого ОСОБА_2 ОСОБА_4 заявив письмове клопотання про приєднання до матеріалів кримінальної справи висновку судово-медичного обстеження ОСОБА_2, т.т. фактично про доповнення досудового слідства (а.с. 114). Слідчий частково задовольнив це клопотання і погодився доповнити досудове слідство, а оскільки строк досудового слідства вже завершився, то він, згідно своєї постанови, виділив із матеріалів кримінальної справи матеріали, які містяться на 19 аркушах, які направив начальнику Липовецького РВ УМВС (а.с. 115-118) і грубо порушуючи вимоги ст. 222, 217-221 КПК України, не пред'явив обвинуваченому, його захиснику, потерпілому та його представнику ці додаткові матеріали, склав обвинувальний висновок і направив кримінальну справу в порядку ст. 225 КПК України прокурору для затвердження цього висновку та подальшого спрямування кримінальної справи до суду.

Ці грубі порушення норм КПК, що були допущені під час проведення досудового слідства не можуть бути усунені під час судового засідання, оскільки виконання вимог зазначених норм імперативно віднесено до компетенції органів досудового слідства.

Крім того, під час проведення судового слідства була встановлена неповнота досудового слідства, яку також неможливо усунути під час судового засідання.

Так, згідно встановлених під час судового слідства обставин, що доведені відповідними доказами було встановлено, що на протязі багатьох років між родинами потерпілого у кримінальній справі ОСОБА_3 та підсудного ОСОБА_2 точиться ворожнеча, що пов'язана із спірними правовідносинами землекористування, що породило давні неприязнені стосунки між цими родинами. Це підтверджується показами, як самих потерпілого та підсудного, так і показами допитаних під час судового слідства свідками, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, і дослідженими під час судового слідства письмовими доказами, а саме чисельними зверненнями представниками як однієї так і другої сторони до різних державних установ із цілою низкою скарг одні на одних. Крім того, як вказав під час допиту підсудний ОСОБА_2 і не заперечив потерпілий ОСОБА_3, він неодноразово звертався із приводу протиправної поведінки свого сусіда до Липовецького РВ УМВС, де на потерпілого ОСОБА_3 складалися відповідні протоколи і він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. За таких обставин цілком можливий обмова як однієї сторони іншої так і навпаки.

Під час допиту учасників та свідків було встановлено, що потерпілий ОСОБА_3 та двоє свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказали на підсудного ОСОБА_2 як на особу, що заподіяла ОСОБА_5 тілесні ушкодження, при чому обидва свідки є родичами потерпілого, дружиною та племінником. У той же час останній заперечив свою причетність до злочину, у якому його обвинувачують. Його свідчення підтвердили свідки ОСОБА_7, яка є дружиною підсудного та ОСОБА_8, який є їхнім сусідом. Під час досудового слідства огляд місця пригоди не здійснювався, речові докази, зокрема засоби учинення злочину та сліди злочину, зокрема біологічні, які природно виникають під час заподіяння тілесних ушкоджень, що супроводжувались порушенням шкіряного покриву та відповідною і природною у таких випадках кровотечею, не вилучалися. Оскільки такі речові докази не вилучалися, то вони відповідно і не досліджувалися.

За таких обставин органами досудового слідства не встановлено достеменно місце вчинення злочину, що віднесено, згідно п. 1 ч. 1 ст. 64 КПК України до предмету доказування, що підлягають обов'язковому доказуванню.

Органами досудового слідства не вживалися жодні заходи для розширення кола свідків, якими могли бути сусіди, що межують із господарствами потерпілого та підсудного, працівники органів державної влади та місцевого самоврядування, які в різний час приймали участь у розгляді чисельних скарг від ОСОБА_5 та ОСОБА_7, які можливо і нее були очевидцями саме факту заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5, однак тривалий час спілкуються із ними і можуть надати характеризуючи данні на них та висловитися із приводу не простих взаємовідносин цих родин, і ці данні за подібних обставин є дуже важливими, не приєднані до матеріалів кримінальної справи відповідні документи, зокрема відомості про притягнення як ОСОБА_5, так і ОСОБА_2 до юридичної відповідальності із приводу конфліктів між ними.

Таким чином, на думку захисника, досудове слідство у кримінальній справі було проведено із грубим порушенням вимог ст. 22 КПК України, неповно, не всебічно, не об'єктивно а отже і упереджено, і цю неповноту досудового слідства не можливо усунути під час судового засідання, оскільки суд не наділений повноваженнями проведення оперативно-розшукових заходів, які для відшукання доказів, встановлення очевидців та свідків та інших цілей є необхідними.

На думку захисника, кримінальна справа підлягає направленню прокурору Липовецького району для проведення додаткового розслідування. Під час додаткового розслідування необхідно:

усунути всі суттєві порушення норм кримінально-процесуального законодавства;

здійснити огляд місця пригоди та вилучити сліди крові, шкіряного епітелію та предмету, яким було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_3;

провести відповідні криміналістичні дослідження на предмет ідентифікації цих слідів та предмету;

встановити та допитати в якості свідків усіх сусідів родин ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та інших осіб, які б могли бути очевидцями заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3, або яким відомо про обставини заподіяння цих тілесних ушкоджень, а також можуть охарактеризувати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та яким можливо відомі будь - які обставини, що є важливими для встановлення істини у кримінальній справі;

встановити та допитати в якості свідків осіб, працівників державних органів та органів місцевого самоврядування про обставини, що стали їм відомі під час розгляду чисельних скарг з боку потерпілого та підсудного та їх родин;

встановити, коли і з якого приводу на протязі останніх років ОСОБА_2 звертався до Липовецького РВ УМВС чи інших правоохоронних органів із приводу протиправної поведінки ОСОБА_3;

приєднати до матеріалів кримінальної справи копії рішень із приводу звернень ОСОБА_2 до міліції, які були постановлені за результатами розгляду тих заяв;

виконати інші слідчі дії, необхідність у проведенні яких може виникнути під час проведення досудового слідства.

Підсудний ОСОБА_2 клопотання свого захисника підтримав та просив його задоволити.

Прокурор Гаврилюк М.М. проти задоволення клопотання заперечила вказуючи на те, що слідство проведено належним чином та в повному обсязі.

Представник потерпілого ОСОБА_3. ОСОБА_9, потерпілий ОСОБА_3 проти задоволення клопотання захисника підсудного заперечили, вказуючи на його безпідставність.

Вислухавши думку учасників судового процесу, стосовно клопотання захисника підсудного - адвоката ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11 лютого 2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з'ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого, тощо).

Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК , вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів (ст. 280 КПК).

Посилання захисника підсудного на порушення прав ОСОБА_2 на захист, в зв"язку з тим, що постанова про порушення кримінальної справи була вручена несвоєчасно не може бути роззцінене судом, як істотне порушення чинного законодавства, яке регламентує право на захист, оскільки воно не позбавило та не обмежило ОСОБА_2 у здійсненні його права на оскарження цієї постанови і як вказує ОСОБА_2 він та його захисник мали таку можливість, однак нею не скористались. Крім того вказана обставина не може перешкодити суду всебічно, повно та обєктивно розглянути справу і постановити законне й обгрунтоване судове рішення.

Посилання захисника підсудного на порушення строків проведення досудового слідства є безпідставним, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінальної справи строк досудового слідства було продовжено прокурором району, відповідно вимог закону до 19 квітня 2012 року, про що свідчить відповідна постанова (а.с. 95).

Посилання захисника підсудного на порушення органами досудового слідства вимог ст. 222, 217-221 КПК України, зокрема не пред'явлення обвинуваченому, його захиснику, потерпілому додаткових матеріалів, а саме постанови про часкове задоволення письмового клопотання від 19.04.2012 року, якою клопотання захисника обвинуваченого було задоволено частково та виділено із матеріалів кримінальної справи копій матеріалів, які стосуються тілесних ушкоджень ОСОБА_10 є безпідставним.

Відповідно до статей 218, 220 КПК України обвинуваченому і захиснику зазначені матеріали предявляються для ознайомлення підшитими і пронумерованими, а у відповідному протоколі зазначається, які саме матеріали (кількість томів і аркушів, аудіо- та відеокасети тощо) було предявлено для ознайомлення.

При ознайомленні з матеріалами справи заявлені обвинуваченим та його захисником клопотання (про доповнення слідства, зміну кваліфікації, закриття справи тощо) розглядаються й вирішуються слідчим у порядку, передбаченому ст. 221 КПК. Слідчий зобовязаний задовольнити клопотання обвинуваченого та його захисника, якщо обставини, для зясування яких вони заявлені, мають значення для справи.

Після проведення додаткових слідчих дій або приєднання до справи нових матеріалів слідчий відповідно до вимог ст. 222 КПК зобовязаний ознайомити обвинуваченого та його захисника з усіма такими матеріалами і протоколами слідчих дій.

В даній кримінальній справі додаткових слідчих дій або приєднання до справи нових матеріалів слідчий не проводив, а тому підстав для нового ознайомлення обвинуваченого та його захисника з усіма такими матеріалами і протоколами слідчих дій не існувало.

Інші доводи стосоно неповноти досудового слідства наведені захисником підсудного в його клопотанні не можуть бути піддставою для направлення справи на додаткове розслідування, оскільки їх можливо усунути під час судового розгляду, шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій за наявності відповідних клопотань учасників судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.. 273, 281, 368, 374 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 „Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника підсудного - адвоката ОСОБА_1 про направлення справи на додаткове розслідування - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_11