Справа № 545/1050/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Полтава обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000049 відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , урож. с. Копили Полтавського району Полтавської обл., українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, тимчасово не працюючому, одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , 10 березня 2015 року близько 16 год. 30 хв. гр., перебуваючи поруч з цехом розборки рельсошпальної решітки на території Полтавської колійної машинної станції - 132 (далі ПКМС-132), яка розташована за адресою: Полтавський р-н, с. Копили, вул. Горького, 70, де він працював монтером колії з 1999 року по 10.03.2015р., побачив на залізничній колії № 8, під рухомим складом УСО (уніфікованого знімального обладнання) тринадцять підкладок роздільного кріплення КБ-50, після чого вказані підкладки вирішив викрасти для подальшої здачі до пункту прийому металобрухту, повернувшись ввечері, після завершення робочої зміни.

Після чого, близько 19 год. 10 хв. гр. ОСОБА_4 , умисно, з корисливих мотивів, таємно, скориставшись відсутністю спостереження за ним, шляхом вільного доступу, підійшов до підкладок, після чого підняв шість вказаних підкладок КБ-50, по три підкладки в кожній руці, маючи намір заховати їх та повернутися за рештою підкладок КБ-50, в кількості 7 штук, які перебувають на балансі ПКМС-132, вартістю 22 грн. 94 коп. за 1 шт., а всього на загальну суму 298 грн. 23 коп., (двісті дев`яносто вісім гривень двадцять три копійок).

Однак, ОСОБА_4 дане кримінальне правопорушення не довів до кінця, оскільки не виконав усіх дій, які вважав необхідними, так як був затриманий працівниками міліції поблизу залізничної колії № 10, під час того, як намагався розпорядитися викраденим на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст. 15, ч. 1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), не доведеним до кінця з причин, які не залежали від його волі, не виконавши всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

В ході підготовчого судового засідання між обвинуваченим та потерпілою, укладено угоду про примирення сторін у якій представник потерпілої сторони наголошує, що не має жодних претензій майнового характеру.

За змістом угоди про примирення, яка була укладена 03.04.2015р., сторони визначили міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , в межах санкції ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме: 850 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення , суд виходить з вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України, якою передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків , злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочини, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 розуміє права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а представник потерпілої особи ДП «Південна залізниця» - ОСОБА_5 розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди про примирення, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди про примирення відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України сторонами зрозумілі.

3а даних обставин, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілої особи ДП «Південна залізниця» - ОСОБА_5 , з призначення узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369, 370, 373-476 КПК України, суд
з а с у д и в :
Затвердити угоду про примирення від 03.04.2015р. укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілої особи ДП «Південна залізниця» - ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.)
До набрання вироком чинності заходи забезпечення кримінального провадження щодо засудженого не застосовувати.

Відповідно вимогам ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Полтавського районного суду ОСОБА_1