Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України
суддів
Глоса Л.Ф. і Федченка О.С.,
у судовому засіданні у м. Києві 31 липня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду Одеської області від 25 квітня
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1, раніше судимого
16.09.1997 року за ст. 94 КК України
на 10 років позбавлення волі, звільненого 12.05.2005 р. умовно-достроково на 10
засуджено за ч. 2 п. 13 ст. 115 КК
України на 12 років 6 місяців позбавлення волі.
Питання про речові докази вирішено в
порядку, визначеному ст. 81 КПК України.
Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим і
засуджено за те, що він 17 листопада 2006 року близько 17 години 30 хвилин,
будучи у стані алкогольного сп'яніння, у власному будинку, розташованому по вулиці Ковальського у АДРЕСА_1, на ґрунті особистих неприязних
стосунків, що виникли під час сварки з ОСОБА_2, з метою його вбивства взяв у сусідній кімнаті сокиру, повернувся до
кімнати, в якій знаходились ОСОБА_3та ОСОБА_2,
умисно наніс останньому удар сокирою по голові, від якого
потерпілий впав на підлогу, а
засуджений наніс йому ще 5-6 ударів обухом сокири в передню частину тулуба.
Унаслідок заподіяних ушкоджень потерпілий помер.
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на те, що умислу на позбавлення життя
потерпілого він не мав, обухом сокири наносив йому удар тільки з метою перебити
ключицю, але випадково поцілив в голову, а інші тілесні ушкодження ОСОБА_2
заподіяв ОСОБА_3, просить вирок змінити
та пом'якшити йому покарання.
Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
прокурора Яковенко Р.І., яка вважала безпідставними доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія
суддів вважає, що вона скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставин,
встановлених судом, відповідає матеріалам справи та ґрунтується на доказах,
ретельно перевірених в судовому засіданні й докладно наведених у вироку.
Зокрема, як видно з протоколу огляду місця події, в
буднику засудженого виявлено труп ОСОБА_2 з ознаками насильницької смерті.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи смерть
ОСОБА_2 сталася від комбінованої відкритої черепно-мозкової травми з вдавленим
переломом кістки чола й субарахноїдальним крововиливом, що є ушкодженням,
несумісним з життям, та закритої травми грудей і живота з численними переломами
ребер, грудини, розриву печінки й крововиливами у плевральну порожнину.
На досудовому слідстві та під час судового розгляду
справи ОСОБА_1 визнав, що саме він наніс сокирою удар в голову потерпілого.
Цього він не заперечує і в касаційній
те, що інші тілесні ушкодження ОСОБА_2
заподіяв ОСОБА_3, суд обґрунтовано визнав безпідставними. З таким висновком
суду погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.
Як убачається з пояснень ОСОБА_1 від 18.11.2006 року, він
взагалі заперечував свою причетність до заподіяння будь-яких тілесних ушкоджень
потерпілому. В явці з повинною не вказував про нанесення ОСОБА_3ударів ОСОБА_2
У подальшому під час досудового слідства
та судового розгляду справи став стверджувати, що тілесні ушкодження тулуба
потерпілого спричинив ОСОБА_3, наносячи йому удари в груди металевою лапкою для ремонту взуття. Однак ці
твердження суперечать доводам касаційної скарги, відповідно до яких
ОСОБА_3сокирою наносив удари в тулуб ОСОБА_2
Тобто, показання засудженого в цій частині є суперечливими.
Натомість, свідок ОСОБА_3незмінно давав показання про те,
що під час сварки ОСОБА_1, погрожуючи вбити ОСОБА_2, спочатку вдарив його металевою палицею в підборіддя, потім взяв в
сусідній кімнаті сокиру, нею наніс удар
по голові, внаслідок чого потерпілий
впав на підлогу, а засуджений наніс йому ще 5-6 ударів обухом сокири в груди.
Ці послідовні показання свідка підтверджуються й іншими
Зокрема, згідно з висновками судово-медичних експертиз на трупі потерпілого виявлено
забійну рану підборіддя, а рублене
поранення голови могло бути спричинене сокирою, яку вилучено з місця скоєння
злочину. Відповідно до даних, що містяться у висновках судово-біологічних
експертиз, походження слідів крові, виявлених в будинку засудженого та на його
одязі, від потерпілого не виключається.
З огляду на викладене, у суду не було підстав вважати, що
свідок обмовив ОСОБА_1 у вчиненні
вбивства ОСОБА_2 Суд обґрунтовано визнав показання ОСОБА_3 такими, що
відповідають дійсності, і поклав їх в основу вироку.
засудженого про те, що він не мав наміру вбити потерпілого, а тільки намагався
заподіяти йому тілесні ушкодження, обґрунтовано визнані судом безпідставними.
Оцінюючи докази, суд, як видно з вироку, обґрунтовано
послався на те, що ОСОБА_1 під час сварки з ОСОБА_2 погрожував вбити його. З
цією метою він сокирою наніс йому сильний удар в голову, заподіявши несумісне з
життям тілесне ушкодження.
За таких обставин злочинні дії ОСОБА_1, який раніше вчиняв умисне вбивство, правильно
кваліфіковані за ч.2 п.13 ст.115 КК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_1, суд, як видно з вироку,
керувався положеннями ст.65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого
злочину й сукупність усіх даних, які характеризують його особу, а також
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Підстав для пом'якшення покарання засудженому колегія
суддів не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів
скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок колегії суддів
судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Одеської
області від 25 квітня 2007 щодо ОСОБА_1- без змін.
Судді:
Паневін В.О. Глос Л.Ф. Федченко О.С.