Справа №487/6755/14-к 30.03.2015 30.03.2015 30.03.2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої-судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянув у судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2015 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, проживаючого по АДРЕСА_1 , засудженого 14 жовтня 2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 317, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

- скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування призначеного покарання у примусовому порядку.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7

представник КВІ: ОСОБА_8

захисник: ОСОБА_5

засуджений: ОСОБА_6

Провадження № 11-кп/784/222/15 Головуючий в суді першої інстанції суддя ОСОБА_9

Категорія: 537, 539 КПК України Головуючий в судді апеляційної інстанції: суддя ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , який просить про скасування ухвали суду від 18 лютого 2015 року та постановлення нової, якою відмовити в задоволенні подання начальника Корабельного МВ КВІ УДПтС в Миколаївській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного вироком суду покарання.

Кроткий зміст судового рішення суду першої інстанції ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2015 року, якою подання начальника Корабельного МВ КВІ УДПтС України в Миколаївській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_6 задоволено.

Направлено ОСОБА_6 , засудженого вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2014 року до 5 років позбавлення волі, для відбування покарання у примусовому порядку.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 :
Вважає ухвалу суду незаконною та вказує, що фактично ОСОБА_6 хоча і порушував порядок встановлений КВІ, але все ж таки періодично з`являвся для реєстрації.

Стверджує, що в діях ОСОБА_6 відсутній умисел на ухилення від виконання обов`язків, покладених на нього судом.

На думку апелянта, факти невиконання обов`язків у вигляді періодичних явок для реєстрації до КВІ, покладених вироком на ОСОБА_6 , не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду і у суду не було підстав, передбачених ч. 2 ст. 78 КК України та ст. 166 КВК України, для направлення засудженого для відбування покарання.

Обставини, встановлені судом першої інстанції:
19 січня 2015 року начальник Корабельного МВ КВІ УДПтС України в Миколаївській області звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва

з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання засудженого ОСОБА_6 . Клопотання мотивоване тим, що за час перебування на обліку КВІ, ОСОБА_6 зарекомендував себе посередньо, під час іспитового строку декілька разів (09.12.2014 року, 23.12.2014 року, 13.01.2015 року) не з`явився до інспекції для реєстрації без поважної причини. Внаслідок чого неодноразово попереджувався про відповідальність за ухилення від виконання обов`язків, покладених на нього судом.

Задовольняючи клопотання начальника Корабельного МВ КВІ УДПтС України в Миколаївській області суд своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_6 дійсно неналежно виконував покладені на нього обов`язки - періодично не прибував на реєстрацію до органів КВІ.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції:
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, заперечення представника КВІ ОСОБА_8 , думку прокурора ОСОБА_7 про законність та обґрунтованість ухвали суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та додатково надані документи, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2014 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 317, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за перевіркою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2015 року задоволено подання начальника Корабельного МВ КВІ УДПтС України в Миколаївській області та відносно ОСОБА_6 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного йому на підставі вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2014 року, і останній направлений в місця позбавлення волі для відбування покарання.

Так, із матеріалів особової справи № 203/2014 року засудженого ОСОБА_6 вбачається, що постановою від 28.11.2014 року йому встановлено днем явки до КВІ на реєстрацію другий та четвертий вівторок кожного місяця з 8 год. до 13 год. та з 14 год. до 17 год. В той же день ОСОБА_6 був ознайомлений з цією постановою, а також йому було роз`яснено положення ч. 3 ст. 164 КВК України.

Відповідно до реєстраційного листа засуджений ОСОБА_6 вчасно не з`явився для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію 09.12.2014 року, 23.12.2014 року, 13.01.2015 року.

Матеріали особистої справи також свідчать, що через неявку ОСОБА_6 двічі на реєстрацію в КВІ (09 та 23 грудня 2014 року) постановою про встановлення днів явки на реєстрацію від 24.12.2014 року засуджений ОСОБА_6 був зобов`язаний з`являтися до Заводської КВІ м. Миколаєва і йому було призначено днем явки на реєстрацію 1, 2, 3 і 4 вівторок кожного місяця з 08.00 до 13 години та з 14.00 до 17 години.

Проте, судом першої інстанції залишено поза увагою пояснення представника КВІ ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_6 , що останній за дзвінком інспектора все ж таки з`являвся до інспектора КВІ Заводського району м. Миколаєва і це підтверджується поясненнями ОСОБА_6 від 12.12.2014 року, 24.12.2014 року та 15.01.2015 року, в яких він вказував причину неявки до КВІ.

За такого, рішення суду першої інстанції є передчасним, оскільки ОСОБА_6 визнавав свою провину в тому, що несвоєчасно з`являвся до КВІ у визначені дні на реєстрацію, каявся, просив не направляти його в місця позбавлення волі у примусовому порядку і запевнив апеляційний суд, що не буде порушувати обов`язки, покладені на нього вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2014 року.

Враховуючи, пояснення ОСОБА_6 як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, а також те, що ОСОБА_6 відповідно до характеристики від 26.03.2015 року виключно позитивно характеризується за місцем проживання після проголошення щодо нього вироку, а саме з 14.10.2014 року, протягом іспитового строку громадський порядок не порушував, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, займається спортом, алкогольними напоями не зловживає, допомагає двом своїм бабусям ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є особами пенсійного віку, і одна з яких, а саме ОСОБА_10 , є інвалідом третьої групи, хворіє, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив спрощений підхід до розгляду і прийняв поспішне рішення про направлення засудженого до відбування покарання, призначеного вироком.

Крім того, матеріали особової справи засудженого свідчать, що кримінально-виконавча інспекція обмежилася лише фіксацією неявок ОСОБА_6 для реєстрації, не вживаючи будь-яких заходів для перевірки поважності причин, тобто при здійсненні контролю за поведінкою ОСОБА_6 лише формально додержувалася положень ст.164 Кримінально-виконавчого кодексу України.

За такого, апеляційний суд вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені клопотання КВІ про скасування звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, оскільки його поведінка під час іспитового строку не свідчить, що він не бажає стати на шлях виправлення.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Головуюча:

Судді: