ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа №211/1918/15-к
Провадження № 1-кп/211/295/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2015 р. Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора- ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження № 0000379 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого. на утриманні знаходиться малолітній син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше судимого:
1). 05.12.2000 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 140 ч. 2, ст. 140 ч. З, КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 14.07.2003 року рішенням Жовтоводського міського суду на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково строком на 8 місяців;
2) 09.05.2005 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч. 2 до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 05.12.2005 року з Криворізького СІЗО умовно-достроково строком 5 місяців 5 днів;
3) 31.03.2008 року Центрально-міським судом м. Кривого Рогу за ст.289 ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнився 05.02.2013 року з Дніпропетровської ВК № 133 за постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2013 року умовно- достроково строком на 11 місяців 21 день;
Зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи неодноразово засудженим за вчинення умисних корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, діючи повторно, 14.02.2015 року приблизно о 23:00 годині, перебуваючи у приміщені квартири, розташованої по АДРЕСА_3 , де скориставшись відсутністю уваги зі сторони потерпілої та інших очевидців його протиправних дій, переслідуючи свій корисний намір, направлений на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, що належить гр. ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «LENOVO 8820» вартістю 2459,18 гривень.
Після чого, звернувши викрадене майно на свою користь, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, заподіявши своїми протиправними діями власнику майна - ОСОБА_7 , майнового збитку на загальну суму 2459,18 гривень, що підтверджується висновком товарознавчої експертизи.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, та пояснив, що 14.02.2015 року його запросив знайомий відсвяткувати свято, у зв`язку з чим він прийшов за адресою АДРЕСА_3 , де він, знайомий та дві дівчини вживали спиртні напої, після чого його знайомий з дівчиною пішли спати, а він з потерпілою залишився на кухні, коли йому зателефонувала дружина, він почав збиратися додому, та забрав свій телефон та телефон потерпілої. Як так сталося він не розуміє. Наступного дня повернув потерпілій мобільний телефон. В скоєному щиро розкаявся. Просив суд суворо його не карати.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі, щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспоррюються (зокрема скоєння обвинуваченим даного злочину та його обставин), та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідженням деяких письмових доказів та документів, що характеризують його особу.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та щиро покаявся в скоєному, активно сприяв в розкритті кримінального правопорушення, характеризується позитивно, раніше неодноразово судимий, на утриманні знаходиться неповнолітній син, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання алколю зі шкідливими наслідками.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому в силу ст..66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання судом не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, але з застосуванням ст. 75 КК України, та покладанням обов`язків у відповідності до п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України. З наведених вище обставин суд не вбачає підстав для застосування іншого виду покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349,368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст..75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на один рік.

Відповідно до п.2,3,4 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію.

Речові докази - мобільний телефон марки «Lenovo S820», що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_7 , залишити в розпорядженні останньої.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1