Радомишльський районний суд Житомирської області
Справа № 289/2193/14-к
Номер провадження 1-кп/289/12/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2015 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Радомишль кримінальне провадження №0000604 від 22 жовтня 2014 року щодо кримінального правопорушення відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка та жителька АДРЕСА_1 ,непрацююча, раніше судима:

- 20 травня 2014 року Радомишльським райсудом Житомирської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 100 год. громадських робіт,

у вчиненні злочину,передбаченого ст.389 ч.2 КК України , -

В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено,що ОСОБА_4 04 серпня 2014 року в Радомишльському підрозділі кримінально-виконавчої інспекції Коростишівського МРВ КВІ була взята на облік і в цей же день їй було роз`яснено умови відбування покарання та наслідки їх невиконання, встановлено дні явки на реєстрацію та направлено для відбування покарання до Вепринської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, де вона мала виконувати громадські роботи згідно встановленого сільським головою графіку.

Однак, незважаючи на вищевикладене та попередження з боку кримінально-виконавчої інспекції про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання,розуміючи протиправність вчиняємих дій, ОСОБА_4 в період з 04 серпня 2014 року по даний час, маючи реальну можливість за цей час відбути призначене їй покарання,без поважних причин не з`явилась для відбуття громадських робіт до Вепринської сільської ради Радомишльського району, не дотрималася встановленого графіку відбування покарання та без поважних причин не з`являлась на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, ухилившись таким чином від покарання у вигляді відбування громадських робіт.

Умисними діями, які виразились в ухиленні від відбування громадських робіт, будучи засудженою до цього покарання, ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.389 КК України визнала повністю та надала суду відповідні покази.

Учасники судового процесу не заперечують визнати недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи,які ніким не оспорюються.

Обвинувачена ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, правильно розуміє зміст цих обставин,визнала факт скоєного,у суду не має сумнівів у добровільності її позиції.

Судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_4 правила ст.349 ч.3-4 КПК України, про те, що в цьому разі вона буде позбавлена права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Під час досудового розслідування досягнуто угоди від 26 листопада 2014 р. в кримінальному провадженні № 0000604 від 22 жовтня 2014 року між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором про визнання винуватості за ст.ст.468,469,472,474 КПК України за умовами якої:

1. ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні злочину,передбаченому ст.389 ч.2 КК України,згідно викладеного в обвинувальному акті;

2. ОСОБА_4 повністю та беззастережно погоджується на покарання за ст.389 ч.2 КК України - у вигляді 1 місяця та 3 (трьох) днів арешту.

Переконавшись у тому, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю розуміє обставини,зазначені у ч.ч.4 ст.474 КПК України, наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України; наполягає на затвердженні угоди на визначених у ній умовах; перевіривши угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та Закону в порядку ч.7 ст.474 КПК України, узгодженість її з положеннями ч.4 ст.469 КПК України; у добровільності укладення угоди сторонами, суд розглянув справу відповідно до положень ст.ст.474,475 КПК України.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину,передбаченого ст.389 ч.2 КК України.

Обставин,які б згідно ст.66 КК України пом`якшували покарання ОСОБА_4 в ході судового слідства не встановлено.

Обставин,які б згідно ст.67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_4 в ході судового слідства не встановлено.

Витрат на залучення експерта не має.

Речових доказів не має. Матеріальна шкода не заподіяна.

Цивільний позов не заявлений.Арешт на майно не накладався.

Приймаючи до уваги те,що ОСОБА_5 умисно ухилялася від явки до суду,до неї неодноразово застосовувався привід через ОВС,відносно неї оголошуввся судом розшук,за таких обставин з врахуванням погодженого покарання суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100,124, 314,368-378 ,468-476 КПК України,суд-

З А С У Д И В:
1.Затвердити угоду від 26 листопада 2014 р. в кримінальному провад-женні № 0000604 від 22 жовтня 2014 року між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором про визнання винуватості за ст.ст.468,469,472,474 КПК України.

2. ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.389 ч.2 КК України та призначити їй покарання у вигляді 1 місяця арешту.

На підставі ст.ст.71,72 КК України суд до покарання,призначеного за новим Вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім Вироком і остаточно вважає ОСОБА_4 засудженою до покарання у вигляді арешту строком на 1 місяць та 3 (трьох) днів арешту.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід до вступу Вироку в законну силу тримання під вартою,прямо в залі судових засідань.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання,тобто з 26 лютого 2015 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя: ОСОБА_1