Єдиний унікальний номер 725/658/15-к
Номер провадження 1-кп/725/26/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.04.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0000127 від 27.11.2014 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого , -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у вчинені непокори, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника при наступних обставинах.

Так, 8 квітня 2014 року ОСОБА_5 призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку проходив на посаді водія-електрика відділення управління взводу управління командира гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , а в подальшому у військовій частині НОМЕР_2 у військовому званні «солдат».

Згідно статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, а також додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військової етики, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно статті 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир має право віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Крім того, відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі - Статуту) військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України. Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Статтею 30 Статуту передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу.

Відповідно до статті 128 Статуту рядовий (матрос) зобов`язаний точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Так, 12 серпня 2014 року о 15.00 год. на території військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , командиром вищезазначеної військової частини до військовослужбовців доведено наказ № 72 від 12.08.2014 року щодо вибуття до інших військових частин для подальшого проходження служби.

Разом з тим, солдат ОСОБА_5 , знаючи про те, що на виконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 72 від 12.08.2014 року він зобов`язаний вибути за межі Чернівецької області до нового місця служби (військова частина пп АДРЕСА_3 ), а також будучи повідомленим про відповідальність за невиконання наказу, через особисту недисциплінованість, з метою уникнути убуття за межі Чернівецької області, близько 15.00 год. 12 серпня 2014 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, не виконав зазначений вище наказ та у подальшому до нового місця служби не вибув, чим вчинив непокору, тобто інше умисне невиконання наказу.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого заявлено клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку з тим, що на час розгляду справи в суді обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним, а провадження по справі просила закрити.

В обґрунтування свого клопотання посилалась на те, що ОСОБА_5 був звільнений з військової служби в запас на підставі п. «г» ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а отже перестав бути суспільно небезпечним.

Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.10.2014 року між ним та ОСОБА_6 розірвано шлюб та визначено місце проживання їх малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком, а 26.02.2015 року у нього також народилось двоє синів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебувають на його утриманні, у зв`язку з чим відбулась істотна зміна обстановки.

Так, в ході розгляду даної справи обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердивши при цьому викладені в обвинуваченні фактичні обставини вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення та просив задовольнити клопотання його захисника, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України та провадження по справі закрити у зв`язку з обставинами, вказаними у клопотанні захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявленого клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, присутніх в судовому засіданні, частково дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання, роз`яснивши зміст ч. 3 ст. 349 КПК України та переконавшись, що учасники судового провадження правильно розуміють її зміст та суть, приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України обґрунтоване та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Отже підставами звільнення особи від кримінальної відповідальності за нормами ст. 48 КК України є наявність однієї з двох або сукупності таких обставин: вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність, або особа перестала бути суспільно небезпечною.

Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила. При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК - право, а не обов`язок суду.

Таким чином, при вирішенні питання про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності, слід встановити, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна у його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені кримінальним законом.

Так, аналізуючи всі докази у справі в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведеною у повному обсязі, органом досудового розслідування вірно кваліфіковано його дії за ч. 1 ст. 402 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Разом з тим, відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 22.12.2014 року згідно з наказом командування в/ч НОМЕР_4 був звільнений з військової служби в запас на підставі п. «г» ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Крім того, на даний час ОСОБА_5 підпадає під дію абзацу 3, 4 ч. 1 ст. 23 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якої не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані чоловіки на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди тільки за місцем проживання); а також чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання).

Зокрема, як убачається з рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.10.2014 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано та визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_7 разом з батьком, а також відповідно до копій свідоцтв про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_5 народилось двоє синів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

При цьому, троє дітей обвинуваченого знаходяться на його утриманні, зокрема малолітня дочка ОСОБА_7 проживає разом із обвинуваченим, а згідно нотаріального договору про сплату аліментів та копій квитанцій, ОСОБА_5 також здійснює сплату аліментів на утримання його двох малолітніх дітей.

Крім того, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 402 КК України, на момент його вчинення, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, при цьому, ОСОБА_5 раніше не судимий, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та щиро розкаявся, по місцю проживання характеризується позитивно та не перебуває на обліках у лікаря нарколога та психіатра..

Таким чином, ураховуючи те, що внаслідок зміни обстановки, зокрема звільнення ОСОБА_5 з військової служби, а також ураховуючи те, що на даний час обвинувачений є таким, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_5 перестав бути суспільно небезпечним та при таких обставинах усувається можливість вчинення останнім злочину в майбутньому, а тому є всі підстави для застосування до нього дії ст. 48 КК України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 12,48,402 КК України, ст.ст. 288,372 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 402 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0000127 від 27.11.2014 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії ухвали.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1 .