Справа № 1 1-a-1469/2007p . Головуючий у 1 інстанції Скоріна
Категорія ст. 286 ч. 2 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 2 вересня 2007
року Апеляційний суд м. Києва у складі:

головуючого: Лагнюка М.М.

суддів: Єленіної Ж.М., Ноздрякова
В.М.

за участю прокурора :
Решетняк Н.О.

потерпілого ОСОБА_1

представника
потерпілого ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3. і його
захисника ОСОБА_4.

Розглянувши у
відкритому засіданні в м. Києві
кримінальну справу за

апеляцією засудженого
ОСОБА_3 на
вирок Святошинського районного

суду м. Києва
від 31 травня 2007 року

Цим вироком

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше не судимий,

засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України на 5 років позбавлення волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами на З роки.

На підставі ст. 75 КК України він звільнений від відбуття
основного покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 3 роки.

На
підставі ст. 75 КК України він зобов'язаний не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання,
з'являтись для реєстрації в органи кримінально -виконавчої системи.

Міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд до вступу вироку в законну
силу.

Вироком районного суду ОСОБА_3.
визнаний винним у тому, що 12.10.2004 року о 9 год. 35 хв. керуючи автомобілем «Деу» НОМЕР_1 і рухаючись по
другорядній дорозі на перехресті вулиць Котельникова та Петрицького в м. Києві,
не надав дорогу автомобілю ВАЗ -21093 НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, який
рухався по вулиці Петрицького, яка є головною, в результаті чого сталося
зіткнення автомобілів, а водію ОСОБА_1 були спричинені тяжкі тілесні
ушкодження.

В апеляції засуджений ОСОБА_3. вказуючи на те, що суд при призначені міри
покарання в повній мірі не врахував дані про його особу, фактичні обставини
справи, а саме те, що у дорожньо-транспортній пригоді мала місце і вина водія
ОСОБА_1, просить пом'якшити покарання.

В запереченнях потерпілий ОСОБА_1 просить вирок залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, апеляцію, вислухавши засудженого і його
захисника підтримавших апеляцію, потерпілого і його представника, прокурора,
які вважали за необхідне вирок залишити без змін, провівши судові дебати і
заслухавши останнє слово засудженого, колегія вважає, що апеляція задоволенню
не підлягає.

Винність ОСОБА_3.і. в
порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі
тілесні ушкодження, за обставин встановлених вироком районного суду,
підтверджується дослідженнями судом доказами, яким дана належна оцінка.

Факт зіткнення транспортних засобів підтверджений показами засудженого ОСОБА_3., потерпілого
ОСОБА_1, свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7. Всі вони підтвердили також, що засуджений рухався
по другорядній дорозі і повинен був уступити дорогу автомобілю під керуванням
ОСОБА_1

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 265 від 13.10.2006 року
водій ОСОБА_3. шляхом
виконання вимог дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу», мав технічну можливість
попередити зіткнення транспортних засобів.

В його діях вбачається технічні невідповідності вимогам
дорожнього знаку 2.1 та п. 16.11 Правил дорожнього руху ( т. 1,а. с 132).

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи, потерпілому були
спричинені тяжкі тілесні ушкодження ( т. 1, а.с. 48 - 50 ).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди підтверджен факт
зіткнення транспортних засобів ( т. 1, а. с. 3-9).

Таким чином, доводи засудженого про те, що в даній дорожньо-транспортній
пригоді мала місце і вина потерпілого є необгрунтованими.

Дії ОСОБА_3 за ст. 286 ч. 2
КК України кваліфіковано вірно.

Міра покарання призначена з врахуванням суспільної небезпеки скоєного
злочину, даних про особу винного, який позитивно характеризується, вперше
притягується до кримінальної відповідальності. З врахуванням всіх обставин по
справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстав для пом'якшення
визначеної з застосуванням ст. 75 КК України міри покарання не має.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3.
залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31
травня 2007 року відносно ОСОБА_3 - без
змін.