Справа № 154/3649/14-к Провадження №11-кп/773/136/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.ч.1, 2 ст.190 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 січня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ківерці Волинської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з повною загальною середньою освітою, одружений, не працюючий, раніше не судимий,
· засуджений за ч.1 ст.190 КК України на 1 рік обмеження волі;
· за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки обмеження волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно призначено до відбуття 2 роки обмеження волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Стягнуто з ОСОБА_8 в користь потерпілого ОСОБА_10 2500 грн. завданої матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 в користь потерпілого ОСОБА_11 2139 грн. завданої матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави 343, 98 грн. за проведення судової товарознавчої експертизи.
Вироком вирішено долю речових доказів.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, Апеляційний суд Волинської області, -
В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за те, що він 22 жовтня 2014 року, знаходячись в житловому будинку АДРЕСА_2 , керуючись корисливими мотивами та метою протиправного заволодіння чужим майном, під вигаданим приводом зайти в мережу Інтернет, шляхом шахрайства, заволодів належним ОСОБА_10 ноутбуком марки Gigabyte Q2532 C серійний номер НОМЕР_1 , вартістю 3000 грн., чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.
Він же, 25 жовтня 2014 року, знаходячись в житловому будинку АДРЕСА_2 , керуючись корисливими мотивами та метою протиправного заволодіння чужим майном, під вигаданим приводом зайти в мережу Інтернет, шляхом шахрайства, повторно заволодів ноутбуком марки HP PAVILION модель 15-Е028 ER, серійний номер 5CD3282 BWW, вартістю 4796 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити покарання у виді штрафу за ч.1 ст.190 КК України в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст.190 КК України в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Посилається на те, що вирок в частині призначеного покарання постановлений із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, призначене покарання є надто суворим, не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого. Просить врахувати, що вчинені ним злочини відносяться до невеликої та середньої тяжкості, вину він визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, частково відшкодував потерпілим завдані збитки, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на утриманні має двох малолітніх дітей. За таких обставин, просить призначити йому покарання у виді штрафу, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Заслухавши доповідача, який виклав суть оскаржуваного вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора та представника потерпілого, які проти апеляційної скарги заперечив, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Висновок суду про вчинення ОСОБА_8 злочинів, при вказаних у вироку обставинах, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які в суді першої інстанції не оспорювалися.
Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.190 та ч.2 ст.190 КК України є правильною і також не оскаржувалась.
Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та їх кваліфікація учасниками судового провадження в апеляційній інстанції також не оспорюються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Ці вимоги закону судом першої інстанції в повній мірі дотримані.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії невеликої та середньої тяжкості. Крім того, враховано і те, що вину він у вчиненому визнав, щиро розкаявся, частково відшкодував завдані збитки, а також посередня характеристика за місцем проживання, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги наявність у ОСОБА_8 декількох обставин, що пом`якшують його покарання і відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість призначення основного покарання ОСОБА_8 за ч.ч.1, 2 ст.190 КК України в межах санкції закону за яким його засуджено, із звільненням від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст.75 КК України, належним чином вмотивувавши своє рішення в цій частині.

Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і підстав вважати його надто суворим немає.

Законних підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_8 з підстав наведених в апеляційній скарзі та застосування щодо нього покарання у виді штрафу, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду від 22 січня 2015 року щодо нього без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: