Справа № 190/973/15-к
Провадження №1-в/190/151/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2015 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Лисичанську Луганської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 05.11.1996 р. Лисичанським міським судом за ст.ст. 140 ч. 2, 3, 141 ч. 2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 2) 26.11.1999 р. тим же судом за ст. 140 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, 3) 25.07.2003 р. тим же судом за ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 4) 14.03.2006 р. тим же судом за ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, 5) 16.05.2012 р. Брянківським міським судом Луганської області за ст. 309 ч. 1, 71, 72 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:
18.06.2015 р. ОСОБА_5 звернувся до П`ятихатського районного суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, обґрунтовуючи його тим, що він відбуває покарання в П`ятихатській ВК-122, має заохочення та не має стягнень, виконує вимоги представників установи, працює, тому має право на умовно-дострокове звільнення.

Представник установи ОСОБА_4 заперечила проти задоволення клопотання, пославшись на те, що ОСОБА_5 за час відбування покарання в установі характеризується посередньо, за час відбування покарання в установі має 6 стягнень та одне заохочення, не довів своє виправлення.

Спостережна комісія П`ятихатської районної державної адміністрації про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання представника не направила, а подала клопотання про можливість розгляду справи у його відсутність.

Вислухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення клопотання, представника установи, пояснення засудженого, вивчивши матеріали особової справи ОСОБА_5 суд дійшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 за вироком Брянківського міського суду Луганської області від 16 травня 2012 р. засуджений за ст. 309 ч. 1, 71, 72 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. З 26.07.2010 р. ОСОБА_5 перебуває в місцях позбавлення волі, а в П`ятихатській ВК-122 з 04.09.2012 р..

Згідно характеристики під час відбування покарання в П`ятихатській виправній колонії № 122 ОСОБА_5 характеризується посередньо. На виробництві установи не працевлаштований, має чотири стягнення і заохочення. ОСОБА_5 приймає участь у виховних заходах, на які реагує формально, приймає участь і у програмах диференційованого виховного впливу та до участі відноситься також формально. Провину у скоєному визнає, однак не до кінця усвідомлює суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, не готовий до самокерованої соціально-правомірної поведінки в умовах відсутності ізоляції та нагляду.

Згідно витягу з протоколу засідання адміністративної комісії П`ятихатської ВК-122 від 30.10.2014 р. ОСОБА_5 відмовлено в поданні матеріалів про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання як порушнику режиму утримання і такому, що не став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Суд вважає, що поведінка засудженого свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, оскільки з 02.10.2013 р. взагалі не заохочувався, а протягом відбування покарання в установі мав чотири стягнення, останнє з яких 03.12.2014 р., на виробництві в установі не працює, тому не довів своє виправлення.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_1