АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/471/15 Справа № 695/3187/13-к Категорія: ч.1 ст.125, 513 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

особи до якої застосовані

примусові заходи медичного

характеру ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 та апеляційної скарги самого ОСОБА_8 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду від 17 грудня 2013 року, якою застосовано до ОСОБА_8 , 1955 р.н. примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2013 року слідчий Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_10 , звернувся до суду з клопотанням, затвердженим старшим прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_11 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, яке полягало в тому, що ОСОБА_8 14.05.2013 року близько 9 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин під час сварки з потерпілим ОСОБА_12 , умисно наніс удар рукою в область голови останньому, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_8 , як на період часу до якого відноситься подія, так і на теперішній час має хронічне психічне захворювання і не міг усвідомлювати та не усвідомлював свої дії і не керував та не керує ними, тому потребує госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом у примусовому порядку.

Ухвалою суду першої інстанції від 17.12.2013року задоволено клопотання слідчого Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_10 та застосовано до ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На ухвалу суду захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що його вина у вчиненні суспільно-небезпечного діяння не доведена, тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_8 не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2013 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, при цьому посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки, на його думку, таким чином йому мстяться його нові сусіди з яким у нього склались вкрай неприязні відносини.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 закрити, думку захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та свого підзахисного ОСОБА_8 та просив їх задовольнити, самого ОСОБА_8 який підтримав апеляційні скарги, колегія суддів приходить висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України рішення суду повинно бути законним і вмотивованим.

Слід рахувати, що вимоги законності висувається не тільки щодо вироків суду, а й усіх процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Зокрема, й до ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, яка відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст.513 КПК України регламентує, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання;

- чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

- чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою.

Між тим, вказаним вимогам закону вищевказане рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так в ухвалі про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 , суд лише констатував факт надходження подання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру, але формулювання, яке суспільно-небезпечне діяння визнане судом встановленим в ухвалі суду відсутнє.

Також суд в своїй ухвалі зробив висновок доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Вчинене ОСОБА_8 суспільно-небезпечне діяння суд в ухвалі кваліфікував, як «умисне» і що він мав умисел на заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_13 ..

Такі висновки суду про умисел ОСОБА_8 суперечать прийнятим слідчим рішенню про направлення клопотання, щодо ОСОБА_8 про застосування до нього примусових заходів медичного характеру як до особи, що під час вчинення суспільно-небезпечного діяння перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними (ч.2 ст. 19 п.1 ст. 93 КК України ) та власному рішенню суду про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 ..

Відповідно до ст.ст. 23, 24 КК України вина та умисел є психічне ставлення особи до вчинюваної дії та що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння.

Якщо особа визнається винною і її дії кваліфікуються як умисні, то така особа не може вчинити дії в стані неосудності (не може бути визнана неосудною). Вона несе кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення на загальних підставах.

Крім того, згідно ст.504 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави 39 КПК.

Відповідно до ч.1 ст.506 КПК України особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розгляду психічної діяльності чи психічного захворювання, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи та здійснює їх через законного представника, захисника.

Як вбачається з матеріалів провадження слідчий при наявності довідки Золотоніської ЦРЛ № 5627 про перебування ОСОБА_8 на Д обліку у лікаря психіатра, повідомив ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не залучивши при цьому ні законного представника ОСОБА_8 , ні забезпечивши його право на захист.

На ці порушення слідчим кримінального процесуального закону суд безпідставно також не звернув увагу та припустився власних помилок.

Доводи прокурора про необхідність закриття апеляційного провадження в частині розгляду апеляційної скарги самого ОСОБА_8 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ч.1, 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на особисту участь у розгляді справи судом та право захищати себе особисто. А тому на думку колегії суддів, лише розгляд апеляції ОСОБА_8 та його особиста присутність у розгляді справи можуть забезпечити його конституційне право на захист своїх прав у суді

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України зазначені вище порушення вимог кримінального процесуального закону і є істотним, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, є підставою для скасування ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_14 підлягають задоволенню. Наведені в їх скаргах доводи підлягають перевірці при новому розгляді кримінального провадження.

Керуючись ст. ст.404,405,407,409,411, 412, 418,370-374 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 та самого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 грудня 2013 року, якою застосовано до ОСОБА_8 , 1955 р.н. примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом скасувати, призначити новий розгляд клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру у новому складі суду.

Ухвала є остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :