Дата документу 16.04.2015

Справа № 334/1635/15-к
Провадження № 1-кп/334/197/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2014 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянки, громадянки України, уродженки м. Хабаровськ, не працевлаштованої, маючої повну загальну середню освіту, заміжній, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 03.04.2009 року Кам`янка-Дніпровським районним судом Запорізької обл. за ч. 2 ст. 309 КК України до 3р. 2міс. позбавлення волі;

- 26.05.2013 року Кам`янка-Дніпровським районним судом Запорізької обл. за ст. 395 КК України до 4міс. арешту. 06.09.2013 року звільнена за відбуттям покарання,

за ч.ч. 1 та 4 ст. 358 КК України,-

в с т а н о в и в :

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на підроблення офіційного документу, приблизно на початку січня 2015 року, за невідомих слідству обставин, знаходячись на вул. Щаслива в м. Запоріжжя, пришукала посвідчення ветерана праці на ім`я ОСОБА_6 , серія НОМЕР_1 , від 17.03.08 року.

Після цього, знаходячись за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 , шляхом переклеювання фотокартки ОСОБА_6 на фотокартку ОСОБА_5 , підробила посвідчення ветерана праці на ім`я ОСОБА_6 , Серія НОМЕР_1 , від 17.03.08 року, тобто підробила посвідчення, яке видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи з метою подальшого його використання для отримання пільг.

Відповідно до висновку експерта №59 від 11.02.2015 року в посвідченні ветерана праці серії НОМЕР_1 виданому на ім`я ОСОБА_6 , від 17.03.2008 року, мало місце зміна первісного стану, внесеного шляхом переклеювання фотокартки.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_5 , 10.02.2015 року, маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, приблизно о 15 годині, знаходячись у тролейбусі, який рухався по маршруту № 8, від зупинки міського транспорту завод Перетворювач до зупинки громадського транспорту управління ЗТЗ, використала завідомо підроблене посвідчення ветерана праці на ім`я ОСОБА_6 з вклеєною фотографією ОСОБА_7 , надавши його водієві-кондуктору зазначеного тролейбусу ОСОБА_8 для отримання права безкоштовного проїзду.

Своїми діями ОСОБА_5 скоїла злочин, передбачений ч.1 ст.358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем та ч.4 ст. 358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: використання завідомо підробленого документа.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з угодою про визнання винуватості від 24 лютого 2015 року, укладеною між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000606, та обвинуваченою ОСОБА_5 , просив затвердити укладену угоду.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала заяву прокурора, просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного :

відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю і беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушеннь - злочинів, передбачених ч.ч.1 та 4 ст. 358 КК України в обсязі обвинувачення.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ч.1 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі строком на два роки та за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік шість місяців на підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання у вигляді двох років обмеження волі із звільненням від відбування покарання на один рік у відповідності до ст.. 75 КК України .

Під час судового засідання обвинувачена стверджує, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.ч. 1 та 4 ст.358 КК України, щодо якого вона визнає себе повністю винуватою, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст.473 КПК України, які ій роз`яснені судом.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_5 підтвердила, що вищезазначена угода про визнання її винуватості укладена нею з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Під час досудового розслідування вона скарг на слідчого чи прокурора не подавала.

ОСОБА_5 пояснила, що вона дійсно незаконно підробила посвідчення і використала його.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості укладена між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_5 може бути затверджена, оскільки кримінальне правопорушення, яке вчинила ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості , але внаслідок якого завдана шкода державним інтересам.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст.472 КПК України, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Під час судового засідання на підставі пояснень обвинуваченої ОСОБА_5 , суд переконався, що їй зрозумілі наслідки укладення та затвердження вищевказаної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому вона визнала себе винуватою і вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердженням судом угоди, передбачені п.п.3-4 ч.4 ст.474 КПК України, а також що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбаченні в угоді.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність дітей згідно ст.66 КК України

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_5 і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 469, 472, 473, 474 475 КПК України суд, -

З а с у д и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 лютого 2015 року по кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № №0000606 від 10.02.2015 року, укладену між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч.1 та 4 ст.358 КК України і призначити їй покарання за ч.1 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі строком на два роки та за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік шість місяців. На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді двох років обмеження волі із звільненням від відбування покарання на один рік у відповідності до ст.. 75 КК України .

Речові докази - посвідчення ветерана праці на ім`я ОСОБА_6 , Серія НОМЕР_1 , від 17.03.08 року, передане на відповідальне зберігання в камеру сховище Ленінського РВ-знищити .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30-ти днів з дня його проголошення:

- засудженим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1