П ОС Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання підсудних ОСОБА_8 про направлення справи на додаткове розслідування та зміни запобіжного заходу, ОСОБА_9 про направлення справи для розгляду до Фастівського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю та захисника ОСОБА_5 про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування,-

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового слідства ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 підтримав подані ним клопотання, які надійшли на адресу суду через адміністрацію Київського СІЗО УДПС України в м. Києві та Київській області та з прокуратури Подільського району м. Києва, стосовно зміни обраного йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, посилаючись на тривалий час знаходження в умовах ізоляції від суспільства, наявність хвороби на туберкульоз, свою непричетність до вчинених злочинів, та про направлення справи на додаткове розслідування у зв`язку з відсутністю доказів його причетності до вчиненого злочину.

Підсудний ОСОБА_9 заявив клопотання щодо направлення справи за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області, посилаючись на порушення ч. 2 та ч. 3 ст. 38 КПК України 1960 року, оскільки розгляд кримінальної справи в Подільському районному суді м. Києва завдає шкоди повноті та об`єктивності дослідження обставин справи за обвинуваченням ОСОБА_9 , так як місцем вчинення дій є м. Фастів, в якому проживаю потерпілий, підсудний, поняті.

Окрім цього, захисник ОСОБА_5 , підтримавши заявлені клопотання підсудних, посилаючись на істотні порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, заявив клопотання про направлення даної кримінальної справи на додаткове розслідування, оскільки під час досудового розслідування на його думку були грубо порушене право ОСОБА_9 на захист, що виразилось у позбавленні можливості залучити захисника, у не роз`ясненні слідчим прав підозрюваного, порушенні права заперечувати проти підозри, врученні йому в якості підозрюваного 06 листопада 2011 року постанови про порушення кримінальної справи за ч. 2 ст. 186 КК України, що є порушенням ч. 1 та ч. 2 ст. 98-2 КПК України 1960 року, окрім цього, у справі відсутні свідки та очевидці подій, не виконані вказівки прокурора, який скасовував постанову слідчого про зупинення досудового слідства, що вказує на неповноту та неправильність досудового слідства та порушення вимог ст. 22 та ст. 64 КПК України 1960 року.

Вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення даних клопотань, думку захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та підсудних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали заявлені клопотання, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 КПК України 1960 року повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неправильність або неповнота не може бути усунута в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши викладені в клопотаннях підсудного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_5 доводи, суд прийшов до висновку, що подані до суду клопотання про направлення справи на додаткове розслідування не містять обґрунтованих посилань на таку неправильність або неповноту досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні.

Зокрема, слід зазначити, що судом не встановлено грубого порушення права ОСОБА_9 на захист з підстав, на які вказує захисник ОСОБА_5 виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 43-1 КПК України 1960 року статус підозрюваного особа набирає не з моменту винесення постанови про порушення кримінальної справи та вручення слідчим її копії, а саме з моменту затримання по підозрінню у вчиненні злочину або з моменту застосування до особи запобіжного заходу до винесення постанови про притягнення її як обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 , відповідно до вимог ст. 43-1 КПК України 1960 року, набув статусу підозрюваного з моменту його затримання по підозрінню у вчиненні злочину, тобто 06 грудня 2011 року з всіма правовими наслідками, передбаченими законом (т. 2, а.с. 98). До цього часу слідством була лише порушена кримінальна справа відносно особи та вручена її копія ОСОБА_9 і положення ст. 43-1 КПК України 1960 року на нього не могли розповсюджуватись. Тому доводи захисника про те, що слідством вказана норма закону 06 листопада 2011 року застосована неправильно спростовується матеріалами справи.

Окрім цього, не знайшли свого підтвердження доводи захисника ОСОБА_5 щодо істотного порушення права на захист ОСОБА_9 на стадії визнання його підозрюваним по справі, які полягають в позбавленні його у незаконний спосіб захисника.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 06 грудня 2011 року роз`яснювались права підозрюваного, в тому числі, мати захисника і побачення з ним до першого допиту, про що свідчить його підпис в протоколі затримання особи від 06 грудня 2011 року, з вказівкою про те, що права йому зрозумілі, з ними він ознайомлений в повному обсязі (т. 2, а.с. 99-101), а також, підпис ОСОБА_9 в протоколі роз`яснення прав підозрюваному від 06 грудня 2011 року, з вказівкою про те, що з правами ознайомлений, він їх розуміє, свої права буде захищати самостійно.

В протоколі про відмову підозрюваного від захисника слідчим зафіксоване бажання підозрюваного самостійно здійснювати захист власних інтересів, що вбачається і з постанови про прийняття відмови від захисника від 06 грудня 2011 року та підтверджується власноручним записом та підписом ОСОБА_9 .

Таким чином, суд дійшов до висновку про голослівність доводів захисника про наявність істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону в частині порушення права ОСОБА_9 на захист.

Окрім цього, подані захисником та підсудним клопотання не містять вказівок на ті слідчі дії, які необхідні для усунення неповноти або неправильності досудового слідства з підстав, викладених у клопотаннях, а також, яким чином слідство буде проводити дослідження зазначених обставин, в зв`язку з чим, суд вважає подані клопотання не обґрунтованими і приходить до висновку про відсутність підстав для направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, оскільки його матеріали містять достатньо даних, на підставі яких можна зробити висновки по суті справи.

Розглядаючи по суті подані клопотання підсудного ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який не пов`язаний з тримання під вартою, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 274 КПК України 1960 року, під час розгляду справи суд, при наявності до того підстав, може своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо підсудного.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для зміни обраного запобіжного заходу ОСОБА_8 виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення, даних про особу підсудного, а саме, наявності непогашених та не знятих судимостей, відсутності постійного місця проживання в м. Києві, а також, з метою забезпечення виконання прийнятих процесуальних рішень, в зв`язку з чим, суд відмовляє в задоволенні поданого клопотання.

Розглядаючи по суті заявлене клопотання підсудного ОСОБА_9 щодо направлення справи за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданого клопотання та необхідність відмовити в його задоволенні, оскільки згідно постанови суду від 22 лютого 2013 року, на адресу суду 04 лютого 2013 року надійшла кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України з постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2013 року про об`єднання з кримінальною справою по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, яка перебуває в провадженні Подільського районного суду м. Києва. Зважаючи на те, що кримінальні справи №758/1889/13-к та №2607/13910/12 були подані до суду по обвинуваченню однієї особи, тобто ОСОБА_8 , у вчиненні декількох злочинів, суд, керуючись вимогами ст. 26 КПК України 1960 року, об`єднав їх в одне провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 273, 274 КПК України 1960 року, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні заявлених клопотань підсудних ОСОБА_8 про направлення справи на додаткове розслідування та зміни запобіжного заходу, ОСОБА_9 про направлення справи для розгляду до Фастівського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю та захисника ОСОБА_5 про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1