Справа № 143/1622/14-к
Провадження №11-кп/772/193/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши 18 лютого 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали кримінального провадження № 0000066 від 19.02.2014 року за апеляційною скаргою прокурора Погребищенського району Вінницької області ОСОБА_8 на вирок Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року, яким, -
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , освіта неповна-середня,
не працюючого, одруженого, раніше судимого
17.05.2007р. Погребищенським районним судом
за ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі;
17.12.2010р. Погребищенським районним судом
за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
27.09.2013р. ухвалою Вінницького районного суду
звільнений умовно-достроково з невідбутим терміном
6 місяців 2 дні;
16.10.2014р. Погребищенським районним судом
за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, -
визнано винним та засуджено:
- за ч. 2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі;
- за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Згідно ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 покарання 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднано ОСОБА_7 невідбуте ним покарання за вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 16.10.2014р., визначивши йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців.

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з вироку суду, в середині січня 2014 року близько 01:00 год. ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 шляхом виривання віконної рами, проникли до житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_10 , звідки викрали майно, а саме: телевізор марки «LG» 21 дюйм, вартістю 1000 грн., цифровий ефірний приймач «Т-2», вартістю, 300 грн., електричну болгарку «Ростех УШИ 9-12 S», вартістю, 150 грн., металеву розкладачку, вагою 4 кг, вартістю 1,80 грн. за 1 кг металобрухту, на загальну суму 7,20 грн., чим завдали потерпілій матеріальної шкоди в розмірі 1457, 20 грн.
Крім того, 9 жовтня 2014 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в домогосподарстві своєї матері ОСОБА_11 , за адресою АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, через незамкнені дверцята, проник до автомобіля марки «ЄРАЗ», синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 , звідки викрав двигун, загальною вагою 180 кг, вартістю 2,20 грн. за 1 кг металобрухту, який розібрав на запчастини та протягом двох днів перевіз та здав у пункт прийому металобрухту, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди в розмірі 396 грн.
На даний вирок суду прокурор прокуратури Погребищенського району ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Також, прокурор ОСОБА_8 просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним та призначити покарання за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі; за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з урахуванням вироку Погребищенського районного суду Вінницької області від 16.10.2014 року призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 ч. 1 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Погребищенського районного суду від 17.12.2010 року та призначити остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги своєї апеляції, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора ОСОБА_8 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами та є обґрунтованим, а тому апеляційною скаргою прокурора в цій частині не оскаржується.
Що стосується міри покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 , то, оцінивши докази в сукупності, суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_13 за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України, але призначив йому покарання, яке в не повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Згідно ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, з - поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.
Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У порушення цих вимог, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_7 вчинив умисний корисливий злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, злочин вчинив під час відбування покарання, суспільно корисною працею не займається, шкоду заподіяну злочином не відшкодував, що вказує на те, що він на шлях виправлення не став.
Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, наслідки дій ОСОБА_7 та його особу можливо зробити висновок про те що призначене йому покарання у виді 3 років і 6 місяців позбавлення волі не зможе вплинути на його відношення до вчинення нових кримінальних правопорушень та не сприятиме перевихованню.
За таких обставин, при призначенні покарання ОСОБА_7 судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 50, 65 КК України), що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409 ст. ст. 413, 414 КПК України є підставою для скасування вироку.
За змістом ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або змін судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Суд, у порушення вимог ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України, де зазначено, що у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу, не взяв до уваги те, що ОСОБА_7 ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27.09.2013 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання 6 місяців 2 дні, а в середині січня 2014 року, вчинив новий злочин за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто під час невідбутої частини покарання.
У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
За таких обставин, засуджуючи ОСОБА_7 , суд мав застосувати вимоги ч. 1 ст. 71 КК України та призначити йому покарання за сукупністю вироків.
Крім цього, згідно роз`яснень п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановления вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70 КК України, так і ст. 71 КК України спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановления першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановления першого вироку; остаточно - за сукупністю вироків.
Неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, ст. ст. 413, 414 КПК України є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, Апеляційний суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляцію прокурора прокуратури Погребищенського району Вінницької області задовольнити.
Вирок Погребищенського районного суду Вінницької області від 25.12.2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з урахуванням вироку Погребищенського районного суду від 16.10.2014 року призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Погребищенського районного суду від 17.12.2010 року та призначити остаточне покарання у вигляді 4 років і 1 місяць позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
На вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту її оголошення.

Судді:
З оригіналом згідно: