Провадження №: 1-кп/752/639/15
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання

03.07.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
провівши підготовче судове засідання за кримінальним провадженням № 0002986 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кемерово, РФ, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.10.2006 року Верховним судом України за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнився по відбуттю покарання - (зі слів ОСОБА_5 ) 05.07.2013 року,
обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Голосіївського районного суду м. Києва передано обвинувальний акт відносно обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України ОСОБА_5 .
Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначити справу до судового розгляду.
Захисник заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, посилаючись на не конкретність формулювання обвинувачення та виниклі суперечності при врученні ОСОБА_5 обвинувального акту. Обвинувачений підтримав думку захисника.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України, підлягає поверненню прокурору виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, в обвинувальному акті, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено, що 25.03.2015 року, приблизно о 20-00 год., перебуваючи за адресою: м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, поряд з будинком № 30, ОСОБА_5 разом з невстановленою особою, відомості щодо якої виділені в окреме провадження, скоїв напад на гр. ОСОБА_6 , поєднаний з насильством, небезпечним для життя і здоров`я останньої, та заволодів особистими речами потерпілої, тим самим завдавши останній тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а також матеріального збитку на загальну суму 4 329 грн. 00 коп.

На основі встановлених фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Однак, при дослідженні даного обвинувального акту судом було встановлено, що фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, у ньому викладені не повно, а саме не зазначена назва і кількість викраденого у ОСОБА_6 майна та відсутнє підтвердження вартості майна. Крім того, не описано, яким чином ОСОБА_5 та невстановлена особа, відомості щодо якої виділені в окреме провадження, розподілили між собою ролі та які саме дії під час нападу на ОСОБА_6 виконував кожен з них.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими не відповідають викладеному в даному обвинувальному акті формулюванню обвинувачення та перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором в наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженості окремих частин тексту обвинувального акта, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

При цьому, суд при поверненні обвинувального акта прокурору враховує також відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді.

Разом з цим, як зазначено в даному обвинувальному акті, потерпілими від кримінального правопорушення є ОСОБА_6 , однак в реєстрі матеріалів досудового розслідування, жодним чином не відображені процесуальні рішення на підставі яких вказану особу було визнано потерпілою по даному кримінальному провадженню.

Крім того, в тексті даного обвинувального акту існують певні неузгодженості: у формулюванні обвинувачення рік народження потерпілої ОСОБА_6 вказаний «1964», а в анкетних відомостях потерпілої вказано «1963».

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення і яким закінчується досудове розслідування є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Однак, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України долучений до обвинувального акту, не зазначено таке процесуальне рішення як складання обвинувального акту.

З урахуванням наведеного, оскільки даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: в ньому вказаний не повний виклад фактичних обставин події кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та враховуючи усі перераховані вище недоліки у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що вони виключають можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду і повинні бути усунуті в порядку, визначеному ст. 314 КПК України.
У зв`язку з чим, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України, необхідно повернути прокурору.

Що стосується клопотання захисника, щодо зміни міри запобіжного заходу, відносно ОСОБА_5 з тримання під вартою - на домашній арешт або особисту поруку на підставі: перебування ОСОБА_7 з якою він спільно проживав, в стані вагітності, що проходить з ускладненням, наявності у ОСОБА_5 місця проживання, проблеми зі станом здоровя, а саме остерохондрозу та пошкодження коліна, наявності міцних соціальних зв`язків, що підтверджується заявами про особисту поруку, - суд з урахуванням ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_5 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння особливо тяжкого злочину, наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, вважає, що підстав для зміни міри запобіжного заходу на даний час відсутні.
Керуючись ст. ст. 291, 314-317 КПК України, суд
У ХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002986 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України, повернути прокурору Голосіївського району м. Києва для усунення виявлених недоліків.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу, - відмовити та залишити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 7 діб з моменту оголошення.
Суддя ОСОБА_1