Справа № 686/6375/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м.Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,
20 вересня 2014 року, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи біля кіоску "Пончик+", що по вул.Інститутській 14 у м.Хмельницькому, помітивши на прилавку кіоску мобільний телефон "Нокіа 301", вартістю 832,65 грн., з сім-карткою "Київстар", вартістю 25 грн., з 20 грн. на рахунку, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи, що даний телефон забутий власником, таємно, незаконно заволодів ним, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 877,65 грн.
09 грудня 2014 року, близько 13 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині "100%", що біля буд.№19 по вул.Інститутській у м.Хмельницькому, помітивши на підлозі мобільний телефон "Lenovo A390", вартістю 668,61 грн., з чохлом у формі "Книжечки", вартістю 150 грн., з сім-карткою "Київстар", вартістю 25 грн., з сім-карткою "Астеліт", вартістю 25 грн., з 5 грн. на рахунку та флеш-карткою "KingSton", вартістю 100 грн., керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи, що даний телефон загублений власником, таємно, повторно, незаконно заволодів ним, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 973,61 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочинів визнав та пояснив, що 20.09.2014, близько 13 год. 30 хв., побачив на прилавку кіоску "Пончик+" телефон "Нокіа". Усвідомлюючи, що його хтось забув, він, бажаючи залишити телефон собі, викрав його. 09.12.2014, близько 13 год., він зайшов в магазин "100%" і побачив на землі мобільний телефон "Леново". Усвідомлюючи, що його хтось загубив, він, бажаючи залишити телефон собі, викрав його.
Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинів також доводиться наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що 20.09.2014, в обідній час, поклала на прилавок кіоску "Пончик+" свій мобільний телефон і, забувши про нього, відійшла. Через 2-3 хв., згадавши про телефон, повернулась до кіоску, проте телефону вже не було. Вона почала дзвонити на нього, але через два гудки він виключився.
Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що її дочка ОСОБА_7 , 09.12.2014, в обідній час розмовляла з нею по телефону і зайшла в магазин "100%" де, закінчивши розмову, поклала телефон в кишеню. Вийшовши з магазину і пройшовши 30 метрів вона виявила відсутність телефону, але повернувшись в магазин через 1 1,5 хв. телефону не знайшла. Коли вони дзвонили на зниклий телефон спочатку ніхто не відповідав, а потім його вимкнули.
Згідно протоколів огляду місця події від 06.02.2015 та 09.02.2015 ОСОБА_4 добровільно видав мобільні телефони "Lenovo A390" та "Нокіа 301" відповідно.
Висновком експерта №147т від 24.02.2015 ринкова вартість телефону "Lenovo A390" станом на 09.12.2014 могла становити 668,61 грн.
Висновком експерта №210т від 13.03.2015 ринкова вартість телефону "Нокіа 301" станом на 20.09.2014 може складати 832,65 грн.
За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 за епізодом заволодіння телефоном ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, а за епізодом заволодіння телефоном ОСОБА_6 вчинив повторне таємне викрадення чужого майна і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.
При цьому суд керується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в його постанові від 11.12.2014 (справа 5-23кс14), згідно якої крадіжка це таємне викрадення майна, яке завідомо є чужим для винного, тобто воно перебуває у власності іншої особи, і винний не має на це майно ні дійсного, ні гаданого права. Якщо привласнення майна відбувається в адміністративних приміщеннях, пунктах здійснення розрахунково-касових операцій та інших громадських місцях з обмеженим простором, в таких випадках слід констатувати презумпцію «забутості» речі її власником: у подібних випадках особа, яка привласнює річ, має розуміти, що зовнішні умови, обстановка, розташування речі свідчать про те, що вона фактично не вийшла з володіння власника, а лише залишена чи забута ним.
Зокрема, заволодівши телефоном ОСОБА_6 , який був загублений в магазині, обвинувачений усвідомлював, що майно перебуває у власності іншої особи і невдовзі за ним повернеться, а він не має на нього будь-якого права. Аналогічна ситуація і за епізодом заволодіння телефоном у ОСОБА_5 , який хоч і був забутий не в приміщенні чи іншому громадському місці з обмеженим простором, але перебування телефону на прилавку діючого торгівельного кіоску в людному місці також свідчить про те, що майно не вийшло з володіння власника, який міг за ним повернутись.
При обранні виду та розміру покарання враховується ступінь тяжкості вчинених злочинів, особа винного, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України не судимий, вчинив злочини середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, страждає наркоманією.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків.
Враховуючи наведене, думку потерпілих про те, щоб суворо не карати обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, звільнивши від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів підлягають стягненню із ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначити покарання:
· за ч.1 ст.185 КК України у виді двохсот годин громадських робіт;
· за ч.2 ст.185 КК України у виді одного року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді одного року обмеження волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 589,24 грн.
Речові докази мобільні телефони "Lenovo A390" та "Нокіа 301", які передані на зберігання потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відповідно, залишити останнім.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишити попередній особисте зобов`язання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя