Справа № 460/3572/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.06.2014м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові

кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000123 від 22.01.2013 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел.Алтин-Топкан Каракумського району Ленінобадської області Таджикистану, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який являється інвалідом з дитиниства, працюючого головою Обслуговуючого кооперативу «Лісний» м.Новояворівська Яворівського району Львівської області, раніше не маючого судимості,-

по підозрі в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368-3 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді голови Обслуговуючого кооперативу «Лісний» м.Новояворівська Яворівського району Львівської області, будучи службовою особою юридичної особи приватного права, з використанням наданих організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень, отримав від гр. ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 900 доларів США за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 при зверненні до нього 12.01.2013 року гр. ОСОБА_7 з проханням про надання двох земельних ділянок для будівництва гаража вказав на необхідність передачі йому грошових коштів в сумі 2000 доларів США, з яких 1000 доларів США за виконання ним організаційно-розпорядчих функцій щодо прийняття в члени кооперативу та видачу відповідного посвідчення та ордеру про закріплення за ОСОБА_7 двох земельних ділянок для будівництва гаражу, а іншу 1000 доларів США за підготовку земельних ділянок до будівельних робіт і підведення інженерних мереж. Будучи поставленим в умови, за яких у разі ненадання неправомірної вигоди приведе до неможливості отримання земельних ділянок, гр. ОСОБА_7 погодився з висловленими ОСОБА_5 умовами.

29.01.2013 року біля 14 год 00 хв в приміщенні службового кабінету Обслуговуючого кооперативу «Лісний» гр. ОСОБА_7 передав обвинуваченому ОСОБА_5 гроші в сумі 1000 доларів США (що згідно курсу Національного банку України становить 7990 гривень) за вчинення в його інтересах дій щодо прийняття його у члени кооперативу, видачу відповідного посвідчення, виділення двох земельних ділянок, надання довідки-ордеру про закріплення двох земельних ділянок, а також для виконання робіт по підготовці земельних ділянок для будівництва і підведення інженерних мереж.

Також в подальшому 04.02.2013 року біля 16 год 00 хв під час зустрічі в приміщенні службового кабінету Обслуговуючого кооперативу «Лісний» обвинувачений ОСОБА_5 , виконуючи взяті на себе обов`язки в зв`язку з раніше одержаною неправомірною вигодою, передав гр. ОСОБА_7 ордер №402 на дві земельні ділянки у 8-Б ряді кооперативу. Тоді ж, гр. ОСОБА_8 передав обвинуваченому ОСОБА_5 іншу частину обумовленої суми грошових коштів в розмірі 1000 доларів США (що згідно курсу Національного банку України становить 7990 гривень), і який на прохання гр. ОСОБА_7 зменшив суму раніше одержаної неправомірної вигоди, повернувши останньому 100 доларів США (що згідно курсу Національного банку України становить 799 гривень)

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.368-3 ч.3 КК України (в редакції станом на 04.02.2013 року).

Під час судового розгляду свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ст.368-3 ч.3 КК України обвинувачений ОСОБА_5 визнав та пояснив, що дійсно він являється головою Обслуговуючого кооперативу «Лісний» і в грудні 2012 року до нього по телефону звернувся ОСОБА_9 по питанню купівлі земельної ділянки для будівництва гаражу, з яким він пізніше зустрівся. Під час зустрічі він показав ОСОБА_9 земельні ділянки, які можуть бути надані йому. При цьому він назвав суму дві тисячі доларів США, з яких одна тисяча доларів США мала бути використана для виконання робіт по підготовці земельних ділянок під будівництво і проведення інженерних мереж електропостачання та каналізації, а інша тисяча доларів США повинна бути надана йому за прийняття ОСОБА_7 в члени кооперативу, виділення земельних ділянок та видачі ордеру. Дійсно 29 січня 2013 року в післяобідній час до нього прийшов ОСОБА_9 , який в кабінеті написав заяву про прийняття в члени кооперативу та заяву з проханням про отримання документів на будівництво та підготовки земельної ділянки під будівництво. Тоді ж ОСОБА_9 передав йому 1000 доларів США. Також 04 лютого 2013 року біля 15 години під час наступної зустрічі він передав ОСОБА_9 ордер №402 на дві земельні ділянки у 8-Б ряді та сказав, що решту 1000 доларів США той має передати після завершення необхідних підготовчих будівельних робіт на виділених земельних ділянках. У відповідь ОСОБА_9 попросив зменшити ціну, на що він погодився на зменшення суми до 900 доларів, віддавши ОСОБА_9 100 доларів США. Коли ОСОБА_9 вийшов, то незабаром зайшли працівники міліції, які під час обшуку вилучили з кабінету 900 доларів. Також в нього вдома було вилучено 300 доларів США, які залишилися з отриманої ним 29 січня 2013 року 1000 доларів США, які передав ОСОБА_9 . В скоєному він розкаюється, просить застосувати до нього Закон України «Про амністію в 2014 році».

Враховуючи визнання вини обвинуваченим та показання обвинуваченого щодо обставин скоєного кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, з`ясувавши в обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено вину обвинуваченого ОСОБА_5 в одержанні ним як службовою особою юридичної особи приватного права неправомірної вигоди у сумі 900 доларів США (що згідно з курсом Національного банку України становить 9191 гривню) за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто передає чи надає цю вигоду, і дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.368-3 ч.3 КК України кваліфіковано вірно.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, які відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких являється інвалідом з дитинства. Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання позитивно характеризувався.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому, органом досудового розслідування та судом не встановлено.

З врахуванням вищенаведених обставин справи та особи обвинуваченого, встановлених обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та попередження скоєння нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати покарання у виді штрафу в межах санкції частини статті доведеного злочину, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади.

З приводу заявленого клопотання та поданої заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2014 році», суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» при встановленні в стадії судового розгляду кримінальної справи наявності акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Як зазначено вище, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив 04.02.2013 року кримінальне правопорушення, передбачене ст.368-3 ч.3 КК України, який являється злочином середньої тяжкості. Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 являється батьком двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який являється інвалідом з дитиниства.

П.«в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року, який набрав чинності 14.05.2014 року, передбачає, що особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, звільняються від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України.

Підстав для не застосування амністії до обвинуваченого судом не встановлено, а тому обвинуваченого ОСОБА_5 слід звільнити від відбування призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.368-3 ч.3 КК України (в редакції станом на 04.02.2013 року), та обрати покарання за ст.368-3 ч.3 КК України (в редакції станом на 04.02.2013 року) у виді штрафу в розмірі п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн 00 коп, з позбавлення права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах та організаціях незалежно від організаційно-правової форми, строком на 01 /один/ рік.

На підставі ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2014 році» звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного та додаткового покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн 00 коп, з позбавлення права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах та організаціях незалежно від організаційно-правової форми, строком на 01 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 1530 грн 00 коп понесених витрат за проведення судово-криміналістичної (хімічної) експертизи.

Речові докази по справі у вигляді оптичного диску «Verbatim» №198, касета «mini DV» №201, касета «mini DV» №215, картка пам`яті №199, картка пам`яті №200, картка пам`яті №213, картка пам`яті №214, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази по справі у вигляді грошових коштів в сумі 1200 доларів США, які належать гр. ОСОБА_9 та утримуються стороною обвинувачення, повернути гр. ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: