У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_12
суддів ОСОБА_13., ОСОБА_14
за участю: прокурораОСОБА_15,
засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянула в судовому засіданні 19 лютого 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 6 грудня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 1 березня 2012 року.

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 березня 2013 року засудженому ОСОБА_5 відновлено строк на оскарження зазначених судових рішень.

Вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 6 грудня 2011 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6, судові рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 1 березня 2013 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що на початку грудня 2003 року, більш точну дату встановити неможливо, близько 19 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння у дворі будинку АДРЕСА_1, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків спільно у групі з ОСОБА_6, завдали ОСОБА_7 численні удари руками та ногами у голову, грудну клітку та по тулубу, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження. Смерть потерпілого ОСОБА_7 настала від травматичного шоку внаслідок закритої травми грудної клітки и живота в виді множинних переломів ребер з порушенням цілісності плеври, з пошкодженням печені.

Після вчинення злочину ОСОБА_5 і ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8, який був очевидцем вчиненого злочину, справу щодо якого виділено в окреме провадження, в покривалі перенесли тіло померлого ОСОБА_7 на узбіччя автодороги Татарбунари-Тузли на відстані 350 метрів від сел. Лиман, імітуючи автотранспортну пригоду, де тіло ОСОБА_7 було виявлено 8 грудня 2003 року.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та однобічність і неповноту досудового та судового слідства, недозволені методи ведення слідства. Стверджує, що справу сфабриковано, належних доказів його винуватості матеріали справи не містять, свідки давали неправдиві показання, Зазначає, що застав ОСОБА_7 в момент вчинення останнім крадіжки чужого майна та завдав йому лише декілька ударів долонею по обличчю, а удари, що привели до смерті потерпілого, завдав ОСОБА_6 Указує, що судом істотно порушено кримінально-процесуальний закон - не надано йому права виступити з останнім словом. Вважає призначене покарання занадто суворим. Просить скасувати судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_5, надані ним дистанційно у режимі відеоконференції, на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю й неповнотою досудового та судового слідства. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 398 КПК України 1960 року перегляду в касаційному порядку не підлягають. При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у завданні потерпілому ОСОБА_7 групою осіб тяжких тілесних ушкоджень, що потягло його смерть, ґрунтується на сукупності зібраних у справі доказах, яким дана належна оцінка, і є правильним.

Так, у суді обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненому разом із ОСОБА_5 злочині.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили, що бачили, як ОСОБА_5 завдав ОСОБА_10 численні удари ногами, після чого його також бив ногами ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що зайшовши у двір побачив, як ОСОБА_5 стояв рядом із ОСОБА_10, який лежав на землі, хрипів і корчився від болю, та кричав на нього, після чого до ОСОБА_10 підбіг ОСОБА_6 і також декілька разів ударив ногами, після чого сказав, що з нього досить.

Ці їх показання узгоджуються з показаннями інших свідків та об'єктивно підтверджуються даними, які містяться у протоколах огляду місця події, огляду речових доказів, впізнання, відтворення обстановки та обставин події, висновках судово-медичних експертиз та іншими матеріалами справи.

Твердження засудженого про те, що йому не надано права виступити у суді з останнім словом, не знайшли підтвердження. Згідно з протоколом судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надано останнє слово ( т. 2 а.с.).

Вивченням матеріалів справи порушень кримінально-процесуального закону, які тягнули б скасування постановлених у справі судових рішень, а також даних, які б свідчили, що судом неправильно застосовано кримінальний закон, не виявлено.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковано правильно.

Покарання засудженому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, та є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону. Наведені захисником ОСОБА_5 в апеляції доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірено й спростовано.

Підстав для скасування чи зміни судових рішень не вбачається.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 6 грудня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 1 березня 2012 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, його касаційну скаргу - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_12 ОСОБА_14