Кримінальне провадження № 1-кп/331/324/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2013 року
місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста
Запоріжжя у складі:

Головуючого судді
Татарінова В.І.,

при секретарі
Андрієнко С.О.,

за участю прокурора
Єфременко В.О.,

потерпілого
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Запоріжжя
кримінальне провадження за
обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Сугмаіт в Азербайджані, громадянина
України, освіта неповна середня,
офіційно не працює, не одружений, який
мешкає за адресою: АДРЕСА_1, раніше
засудженого:

1) 16.07.2008 року Комунарським р/с м.
Запоріжжя за ст. 186 ч. 2 КК України - до 4
років позбавлення волі з
випробувальним терміном на 2 роки;

2) 22.07.2010 року Жовтневим р/с м. Запоріжжя
за ст. 121 ч.2, ст. 187 ч.4 КК України - до 4
років 6 місяців позбавлення волі.
Покарання відбував у ВК № 20
Запорізької області. Звільнився 08
травня 2013 року за відбутим строком
покарання;

3) 21.08.2013 року Жовтневим р/с м. Запоріжжя
за ст. 309 ч.1 КК України на підставі угоди
про визнання винуватості призначено
покарання у вигляді штрафу в розмірі 850
гривень;

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190
КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2013 року, близько 01.00 годин,
громадянин ОСОБА_2, раніше судимий за
вчинення корисливих злочинів,
судимість за які у встановленому
законом порядку не знята і не погашена,
на шлях виправлення і перевиховання не
став, і знову вчинив корисливий злочин
на території Жовтневого району м.
Запоріжжя при наступних обставинах:

Так, у зазначений час ОСОБА_2, маючи
умисел на шахрайство, діючи з
корисливих спонукань, шляхом обману,
діючи повторно, перебуваючи на зупинці
громадського транспорту «Малий ринок»
у м. Запоріжжя, під вигаданим приводом
здійснення дзвінка шахрайським шляхом
заволодів майном громадянина ОСОБА_1, а
саме: мобільним телефоном «Нокіа 16-16-С»,
вартістю 300 гривень; сім - картою
мобільного оператора «МТС» на рахунку
якої не було коштів і яка не
представляє матеріальної цінності для
потерпілого; а всього заволодів майном
на загальну суму 300 гривень, заподіявши
громадянину ОСОБА_1 матеріальний
збиток на вищевказану суму.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за
ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння
чужим майном шляхом обману (шахрайство,
вчинене повторно.

В судовому засіданні надійшла угода
про примирення між потерпілим ОСОБА_1
та обвинуваченим ОСОБА_2 від 27.05.2013 року.

Виходячи зі змісту даної угоди,
обвинувачений ОСОБА_2 під час
досудового розслідування повністю
визнав свою винуватість у зазначеному
діянні і зобов'язався беззастережно
визнати обвинувачення в обсязі підозри
у судовому провадженні.

Згідно угоди сторони погодились на
призначення обвинуваченому ОСОБА_2
покарання за ст. 190 ч.2 КК України у
вигляді позбавлення волі строком на 2
роки. Відповідно до ст. 75 КК України,
звільнити обвинуваченого ОСОБА_2 від
відбування покарання з випробувальним
терміном на 1 рік. Застосувати
положення п.п. 2-4 ст. 76 КК України, ст. 72
КК України з самостійним відбуттям
вироку Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 21.08.2013 року у вигляді
штрафу в розмірі 850 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений
зазначив, що він цілком розуміє права
та наслідки укладення угоди, які
передбачені ч.5 ст. 474 КПК України, які
йому були роз'яснені судом в судовому
засіданні.

Також в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_2 беззастережно
визнав свою вину та надав суду згоду на
призначення узгодженого покарання.

На підставі пояснень обвинуваченого та
потерпілого суд встановив, що
укладення угоди між сторонами є
добровільним, тобто не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз, або наслідком обіцянок чи дії
будь-яких інших обставин, ніж ті, що
передбачені в угоді.

Відповідно до ст.471 КПК України, в угоді
про примирення зазначаються її
сторони, формулювання підозри чи
обвинувачення та його правова
кваліфікація з зазначенням статті
(частини статті) закону України про
кримінальну відповідальність, істотні
для відповідного кримінального
провадження обставини, розмір шкоди
завданої кримінальним
правопорушенням, строк її
відшкодування чи перелік дій не
пов'язаних з відшкодуванням шкоди, які
обвинувачені зобов'язані вчинити на
користь потерпілого, строк їх вчинення,
узгоджене покарання та згода сторін на
його призначення або не призначення
покарання та звільнення його
відбування з випробуванням, наслідки
укладення та затвердження угоди,
передбачені ст.473 КПК України, наслідки
невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення
та вона скріплюється підписами сторін.

Під час перевірки угоди встановлена її
відповідність вимогам КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо
суд переконається, що угода може бути
затверджена, він ухвалює вирок, яким
затверджує угоду і призначає узгоджену
сторонами міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_2 беззастережно
визнав свою провину, щиросердно
розкаявся у вчиненні злочину, сприяв
проведенню досудового розслідування,
добровільно відшкодував завдану шкоду,
позитивно характеризується за місцем
проживання, на обліку у лікарів
нарколога та психіатра він не
перебуває. Ці обставини оцінюються
судом як помякшуючі відповідальність
обставини. Обтяжуючих обставин суд не
вбачає.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує в
порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 373, 374, 468-475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення від 27
травня 2013 р. у кримінальному
провадженні № 1-кп/331/324/13, укладену між
потерпілим ОСОБА_1 та обвинуваченим
ОСОБА_2.

Визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

На підставі угоди про примирення
призначити ОСОБА_2 покарання за ч.2 ст. 190
КК України у вигляді позбавлення волі
строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
засудженого ОСОБА_2 від відбування,
призначеного покарання, якщо він
протягом іспитового строку - 1 рік - не
вчинить нового злочину і виконає,
покладені на нього обов'язки згідно п.
п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України
зобов'язати засудженого ОСОБА_2 не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання
або роботи, періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчу
інспекцію.

На підставі ст. 72 КК України покарання
призначене ОСОБА_2 вироком Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2013
року підлягає самостійному виконанню.

Запобіжний захід, обраний щодо
засудженого ОСОБА_2 до набрання вироком
законної сили у вигляді особистого
зобовязання - залишити без змін.

Речові докази:

- дві сім-картки «МТС», мобільний
телефон «Нокіа» передані потерпілому
ОСОБА_1 - залишити за належністю;

- грошову купюру 10 гривень, сім-картка
передані ОСОБА_2 - залишити за
належністю.

Вирок набуває законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути
подана до апеляційного суду
Запорізької області через Жовтневий
районний суд м. Запоріжжя протягом
тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між
потерпілим та обвинуваченим може бути
оскаржений в апеляційному порядку до
апеляційного суду Запорізької області
з урахуванням обмежень, визначених
ст.394 ч. 3 КПК України.

Суддя
В.І. Татарінов