Справа № 1-97/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2011 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого: судді Петрова Р.І.,

при секретарі: Волошиній О.О.,

за участю прокурора: Зотової О.О.,

захисників підсудного: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді кримінальну справу за звинуваченням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого;

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189 та ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженням прав та свобод (вимагання), скоєне за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством небезпечним для здоровя потерпілого, а також відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин.

27.03.2000 року, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_3, на автомобілі «Тойота-Ройлер», д.н. 212-37, прибули за місцем проживання ОСОБА_5, за адресою: місто Кіровоград, вулиця Бабушкіна, 11-а, щоб розібратись з останнім з приводу зґвалтування їх доньки ОСОБА_6 ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зайшовши до будинку ОСОБА_5, нанесли останньому тілесні ушкодження у вигляді: рубця волосової частини голови чолової ділянки, садна чола справа, правого променево-запястного суглобу, закритого перелому носу, закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров'я. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_3, надягнувши на ОСОБА_5 наручники, прослідували до місця тодішнього проживання ОСОБА_3, за адресою: місто Кіровоград, вулиця Колгоспна, 37, де, перебуваючи в приміщенні однієї із кімнат, пристебнули ОСОБА_5 наручниками до батареї, тим самим обмежили свободу останнього, та вимагали від нього 5000 доларів США, що еквівалентно 27177 гривням, та переоформлення на їх імя частини будинку ОСОБА_5, а саме будинку № 88 по вулиці Колгоспній в місті Кіровограді. 01.04.2000 року, отримавши згоду ОСОБА_5 на виконання вказаних вище вимог, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 звільнили ОСОБА_5, який в подальшому звернувся до органів міліції.

Крім того, 27.03.2000 року, близько 22-00 години, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перебуваючи в приміщенні будинку № 88 по вулиці Колгоспній в місті Кіровограді, який належить ОСОБА_5В, побачили магнітофон «Нова». В цей момент у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на відкрите викрадення вказаного магнітофона. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, відкрито викрав магнітофон «Нова», вартістю 60 гривень. З місця скоєння злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вищезазначеного злочину визнав повністю. Вказував, що скоїв злочини за обставин, викладених у обвинувальному висновку. У вчиненому розкаювався та просив суворо не карати.

Вина ОСОБА_3 підтверджується доказами, дослідженими в порядку ч. 3 ст. 299 КПК України.

Таким чином, обвинувачення, предявлене підсудному, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

Суд, розглядаючи справу в межах предявленого обвинувачення, кваліфікує дії підсудного за ч. 3 ст. 189 та ч. 2 ст. 186 КК України, як вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженням прав та свобод (вимагання), скоєне за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством небезпечним для здоровя потерпілого, а також відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає необґрунтованою кваліфікацію дій підсудного за такою ознакою ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, оскільки підсудний ОСОБА_3 не застосував до потерпілого будь-яке насильство при викрадення з його будинку магнітофона, що також підтверджено слідчим при предявленні ОСОБА_3 обвинувачення. Більш того, слідчий, кваліфікуючи дії ОСОБА_3, взагалі не зазначив в обвинуваченні про застосування ОСОБА_3 насильства до потерпілого під час скоєння грабежу.

При призначенні підсудному покарання суд враховує, що він вчинив тяжкі злочини, особу винного, який характеризується виключно позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного, є його щире каяття та відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, не встановлено.

Суд вважає за необхідне призначити підсудному покарання, окремо за кожен злочин, у виді позбавлення волі, однак, приймаючи до уваги тяжкість та обставини вчинених злочинів, відсутність претензій у потерпілого до підсудного, відшкодування підсудним потерпілому шкоди, а також враховуючи особу підсудного, який характеризується виключно позитивно, раніше не судимий, у вчиненому злочині розкаявся та сприяв встановленню істини по справі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Оскільки звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України виключає можливість застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд підсудному таке додаткове покарання за ч. 3 ст. 189 КК України не призначає.

Від цивільного позову потерпілий відмовився (а.с. 164, т. 3).

Судові витрати оплачені підсудним до постановлення вироку по справі.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.321-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189 та ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання за ч. 3 ст. 189 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 за сукупністю злочинів остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили змінити з утримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк перебування під вартою з 09.06.2010 року по 14.04.2011 року.

Речові докази: магнітофон, договір дарування та паспорт повернути потерпілому ОСОБА_5, наручники, ключі, брелок знищити, відеокасету зберігати при справі.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Кіровський районний суд міста Кіровограда.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_8