Справа № 492/2100/14-к
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
17 березня 2015 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.м.т. Тарутине Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм ПП « ОСОБА_5 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніш не судимого, -
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
встановив:
18 жовтня 2014 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог п.п. 2.3. «б», 10.9 та 12.3 Правил дорожнього руху України, що зобов`язують водія для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі; під час руху транспортного засобу заднім ходом не створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху, у разі потреби, звернутися за допомогою до інших осіб; негайновжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкодипри виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити. Порушення виразилося в тому, що в зазначений день та час, у світлу пору доби та в умовах необмеженої видимості, керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «ГАЗ 3309», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_4 виконував рух заднім ходом по вул. Леніна в с. Нова Іванівка Арцизького району Одеської області, з боку пров. Заводський в напрямку пров. Кооперативний. Будучи не уважним ОСОБА_4 , нехтуючи заходами безпеки, належним чином за дорожньою обстановкою не слідкував, а також для забезпечення безпеки свого руху, за допомогою до інших осіб не звернувся, в результаті чого, в процесі руху заднім ходом, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який в районі будинку № 77 перетинав проїзну частину вул. Леніна, навскіс зліва направо за ходом руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер по дорозі до медичного закладу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.
Потерпілий ОСОБА_7 про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з`явився. Разом з тим потерпілий звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив здійснити судовий розгляд у його відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого потерпілий не заявляв. З урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності потерпілого, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинувачуваного. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши надані докази, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми для постановлення обвинувального вироку.
Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.
ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_1 разом з дружиною та чотирма малолітніми дітьми. Працює водієм ПП «Слободчиков» та за місце роботи характеризується позитивно. Не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Раніш не судимий.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.
Крім того судом враховується, що потерпілий в рамках наявного кримінального провадження до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру не заявляв.
З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винному ОСОБА_4 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
Разом з тим, з урахуванням встановлених судом обставин справи, роду роботи обвинуваченого ОСОБА_4 , який працює водієм, що є для нього єдиним видом заробітку, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_4 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Крім того, враховуючи зазначені обставини у справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Разом з тим, з метою встановлення контролю за поведінкою ОСОБА_4 в період іспитового строку, суд вважає за необхідне звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.
Суд також вважає за необхідне в силу ст. 126 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню для проведення експертиз у розмірі 2 948,76 грн.

Судом не вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду, а в даному випадку сторонами кримінального провадження речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років безпозбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на три роки, який обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 17 березня 2015 року.
В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню у розмірі 2 948 (дві тисячі дев`ятсот сорок вісім) гривень 76 копійок.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1