Справа №
11-371/2007 р. Головуючий у І
інстанції Шипов І.М.
Категорія ст. 94 КК України Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 квітня 2007 року колегія суддів судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого Навозенко
Л.С.

суддів Білоброва
В.Д., Акуленко С.О.

з участю
прокурора Євхименко В.В.

адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5,
ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові
кримінальну справу за апеляціями адвокатів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в інтересах
обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6, і прокурора Євхименко В.В. на постанову
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2007 року.

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою відмовлено в задоволенні подання старшого
слідчого прокуратури Чернігівської області про звільнення обвинувачених ОСОБА_5
та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків
давності притягнення їх до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються в тому, що вони за
вказівкою особи стосовно якої в порушенні кримінальної справи відмовлено у
зв'язку зі смертю, в жовтні 1994 року прибули до м. Чернігова, з метою вчинення
умисного вбивства громадянина ОСОБА_7

В м. Чернігові ОСОБА_5 та ОСОБА_6, від не встановленої
особи, отримали придатну для здійснення пострілів вогнепальну зброю: бойовий
пістолет невстановленого зразка, споряджений бойовими патронами калібру 9

2

мм. та
автомат АКС, калібру 7,62 мм.,
споряджений бойовими патронами
калібру 7,62 мм.

Озброївшись даною зброєю, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 протягом
кількох тижнів вели спостереження за місцями вірогідного перебування
громадянина ОСОБА_7., зокрема за будинком АДРЕСА_1, де мешкала дружина
останнього. Протягом усього часу стеження, кожен з них, систематично, по черзі,
зберігав при собі та переносив вищевказану вогнепальну зброю, без відповідного
дозволу.

02 листопада 1994 року, близько 20 години ЗО хвилин,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 маючи при собі зброю, знаходились поблизу будинку АДРЕСА_2
який розташований навпроти будинку №8 за яким останні вели спостереження. При
цьому, озброєний пістолетом ОСОБА_5 стояв біля кута будинку, а ОСОБА_6,
озброєний автоматом, знаходився на відстані декількох метрів від нього. В цей
час повз ОСОБА_5, пройшов ОСОБА_7 разом зі своїм водієм-охоронцем ОСОБА_8.

ОСОБА_8 помітив ОСОБА_5, освітив йому обличчя ліхтариком
і запропонував витягнути з - під курточки праву руку та показати, що в ній
знаходиться. Після цього між ними виникла коротка розмова, в ході якої ОСОБА_5,
виходячи за межі домовленості з ОСОБА_6, з метою умисного вбивства, здійснив
один прицільний постріл з пістолета в область грудей ОСОБА_8, заподіявши йому
тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення грудної клітки з
пошкодженням життєво важливих органів: серця і легень, внаслідок чого той
помер.

Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 маючи реальну можливість
вчинити умисне вбивство ОСОБА_7, як безпосередньо після вбивства ОСОБА_8 так і
в майбутньому, добровільно відмовились від доведення до кінця свого умислу на
вбивство останнього, та втекли з місця події.

В апеляції адвокат ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 просить постанову суду
скасувати, а справу закрити виходячи з наступного. Суд у постанові послався на
те, що факт ухилення ОСОБА_5 від слідства та суду є встановленим і це свідчить
про його суспільну небезпеку, проте матеріали кримінальної справи не містять
будь-яких даних про те, що він ухилявся від слідства. До кримінальної та
адміністративної відповідальності ОСОБА_5 не притягувався, що свідчить про те,
що він перестав бути суспільно небезпечною особою. Вважає, що строк притягнення
ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності сплинув.

В апеляції адвокат ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого
ОСОБА_6 просить постанову суду скасувати, а справу закрити з наступних підстав.
Суд в постанові не навів будь-яких мотивів та доказів про те, що ОСОБА_9
ухилявся від слідства, але в матеріалах кримінальної справи жодних доказів
цього не має. До кримінальної та адміністративної відповідальності ОСОБА_6 не
притягувався, що свідчить про те, що він перестав бути суспільно
небезпечною особою. Вважає,
що строк притягнення
ОСОБА_9 до

3

кримінальної
відповідальності сплинув.

Не погоджуючись з постановою суду прокурор подав
апеляцію, в якій просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд, з наступних підстав. Висновок суду про те, що обвинувачені
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ухилялись від слідства та суду на протязі більше десяти
років, а тому їх особи не було встановлено, є хибним і не якими доказами суд це
не підтвердив. Більше злочинів вони не вчиняли. Строк притягнення ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 сплинув.

Заслухавши доповідача, адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_2, думку
обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтримали апеляції та просили скасувати
постанову суду і відповідно до ст. 376 КПК України закрити справу, прокурора,
який вважав постанову суду незаконною та необгрунтованою, просив її скасувати а
справу повернути на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції адвокатів
підлягають частковому задоволенню, а апеляція прокурора задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 обвинувачувались в скоєнні злочинів, передбачених Кримінальним кодексом
України в редакції 1960 року.

Згідно ст. 48 КК України( в редакції закону України 1960
року ), особа не може бути притягнута до кримінальної відповідальності, якщо з
дня вчинення нею злочину минули такі строки :

- десять років з дня вчинення злочину, за який згідно з законом
може бути призначене більш суворе покарання, ніж позбавлення волі строком на 5
років.

Тобто за
злочини, які скоїли ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Крім того, згідно матеріалів кримінальної справи після
скоєння вищевказаних злочинів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 більше злочинів не скоювали, а
тому перебіг давності притягнення їх до кримінальної відповідальності не
переривається.

Суд при розгляді справи правильно прийшов до висновку про
застосування вимог п. 11 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень чинного
Кримінального кодексу України, в редакції 2001 року, в частині поширення
давності на осіб, які вчинили злочини до набрання чинності цим Кодексом.

Проте, при винесенні рішення, суд не дав оцінку наявним у
справі доказам, а саме : явкам з повинною ОСОБА_5 і ОСОБА_6, що пред'явлення їм
обвинувачення відбулося тільки у 2006 році, після написання ними явок з
повинною.

На думку колегії суддів, висновок суду, що вони ухилялись
від слідства та суду на протязі більше ніж десять років, є хибним, та належним
чином не перевіреним, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

Що стосується доводів адвокатів в частині закриття справи
апеляційним

4

судом, то вони не
може бути прийняті до уваги і не підлягають задоволенню, оскільки апеляційний
суд, розглядаючи справу в апеляційному режимі не має права досліджувати докази
по справі. Дана обставина є компетенцією суду першої інстанції. Тому постанова
місцевого суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий
розгляд.

При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене та
прийняти законне і обгрунтоване рішення.

Керуючись
ст. ст. 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора задовольнити, а апеляції адвокатів
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від
21 березня 2007 року по кримінальній справі про відмову у звільненні
обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв'язку із
закінченням строків давності притягнення їх до кримінальної відповідальності
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому
складі суду.