10 липня 2015 р. Справа № 632/1496/15-к провадження № 1-кс/632/197/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
10 липня 2015 року місто Первомайський
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Первомайського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, який призначений в даному кримінальному провадженні, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме 10 гральних автоматів вилучених в ході огляду з приміщення залу ігрових автоматів розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого біля Первомайського автовокзалу.
Дослідивши клопотання та додані до нього документи, заслухавши прокурора та слідчого, які підтримали клопотання, суд вважає, що клопотання про накладання арешту на тимчасово вилучене майно задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку. Відповідно до вимог КПК арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Так, в клопотанні зазначено, що особа яка є власником гральних автоматів, не встановлена. Але згідно протоколу огляду місця події від 07.07.2015 року власниками приміщення в якому знаходилися автомати є ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 . Однак, ані в клопотанні, ані в доданих до нього документах, жодних відомостей про те, що майно, яке знаходиться в їх приміщенні, не є їх власністю, немає. При цьому, накладення арешту на майно, без його власника, який є підозрюваним, обвинуваченим, або особою яка несе цивільно-правову відповідальність за шкоду завдану злочином, неможливе.
Метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому, враховуючи, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а саме правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди. Але зазначених відомостей слідчим в клопотанні не зазначено та в судовому засіданні не наведено.
Враховуючи зазначену мету арешту майна, яке належить арештувати, якщо метою арешту майна є забезпечення конфіскації, то вартість арештованого майна має узгоджуватись із санкцією статті, яка передбачає покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа.
Також в клопотанні та в судовому засіданні слідчим не були зазначені підстави накладення арешту, не зазначено ідентифікуючих ознак майна, не додані документи, які б свідчили що майно, яке належить арештовувати, набуто в результаті вчинення кримінального правопорушення, або використовувалось для вчинення злочину.
Враховуючи вищезазначене, вважаю, що зазначені недоліки клопотання є підставами для його повернення, оскільки клопотання слідчого не відповідає вимогам закону.
Враховуючи вищезазначене, вважаю, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна обґрунтовано лише формально, містить недоліки та недотримання норм кримінально-процесуального законодавства та не відповідає положенням ст. 171 КПК України, що є підставою для повернення клопотання про арешт майна.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 170175, 309, 369372 та 395 КПК України,
УХВАЛИВ:
Ця ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Суддя:ОСОБА_1