1Справа № 335/6585/15-к 1-кс/335/3381/2015
В С Т А Н О В И В:
Клопотання обґрунтовано наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно, маючи умисел на носіння, зберігання, придбання, збут бойових припасів та вибухових речовин, знаходячись у невстановленому органом досудового розслідування місці, у невстановлений час та при невстановлених обставинах, без передбаченого законом дозволу, придбав 5 корпусів бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 з бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії типу УЗРГМ, які згідно з висновком комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи № 180/71 від 06.06.2015, в сукупності є бойовими ручними оборонними осколковими гранатами Ф-1, які відносяться до боєприпасів та пластичну речовину кремового кольору, яка згідно з висновком комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи № 180/71 від 06.06.2015, є вибуховою речовиною бризантної дії пластит, загальною вагою 333,5 г.
Після чого, ОСОБА_7 вищезазначені бойові припаси та вибухову речовину переніс при собі та зберігав у невстановленому органом досудового розслідування обраному ним місці до 04.06.2015.
04.06.2015, приблизно о 13:40 годині, ОСОБА_7 , знаходячись біля буд. 27 по проспекту Ентузіастів в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, в ході проведення оперативної закупки збув вище вказані бойові припаси та вибухову речовину ОСОБА_8 за грошові кошти в сумі 2 000 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 , знаходячись у невстановленому органом досудового розслідування місці, у невстановлений час та при невстановлених обставинах, без передбаченого законом дозволу, придбав автомат Калашникова калібру 5,45 мм, патрони калібру 5 мм. в кількості 65 штук, дві гранати РГД, один снаряд для РПГ, один тубус РПГ «Муха».
ОСОБА_7 , вищезазначену вогнепальну зброю та бойові припаси переніс при собі та зберігав у невстановленому органом досудового розслідування обраному ним місці до 10.06.2015.
10.06.2015, приблизно о 14:30 годині, ОСОБА_7 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_1 , в ході проведення оперативної закупки збув вищезазначену вогнепальну зброю та бойові припаси ОСОБА_8 за грошові кошти в сумі 20 000 гривень.
Після чого ОСОБА_7 був затриманий на місці скоєння кримінального правопорушення у порядку ст. 208 КПК України.
У скоєнні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_2 .
11.06.2015, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Під час затримання підозрюваного, вказаний автомобіль було вилучено як такий, що використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення, а саме на ньому перевозилась вогнепальна зброя та бойові припаси, що відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст.167 КК України.
З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення цивільних позовів по провадженню, та збереження засобів та знарядь вчинення кримінального правопорушення, слідчий просив накласти арешт на вказаний автомобіль.
Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, просили задовольнити та накласти арешт на вказану автомобіль.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про накладання арешту задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчим суддею встановлено, що, дійсно, вилучений в ході затримання ОСОБА_7 автомобіль, використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення, а саме на ньому перевозилась вогнепальна зброя та бойові припаси. Разом з тим, сам по собі факт вчинення кримінального правопорушення на вказаному автомобілі не тягне за собою наслідків у виді обов`язкового накладення арешту.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Слідчому судді не надано доказів пред`явлення цивільних позовів у даному кримінальному провадженні, не надано доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої діями підозрюваного, з яких би можливо було встановити співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Крім того, з наданих суду матеріалів вбачається, що автомобіль, на який слідчий просить накласти арешт, не належить підозрюваному ОСОБА_7 , а зареєстрований за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_3 , який до даного кримінального провадження не має ніякого відношення.
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що немає правових підстав для арешту майна, не надано достатнього обсягу доказів, що підтверджують відсутність наслідків арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Підсумовуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна є безпідставним та задоволенню не підлягає, оскільки слідчим не доведено необхідність такого арешту.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170 173 КПК України,
У Х В А Л И В:
Відповідно до частини 3 статті 173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1