Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/769/15-к
Провадження № 1-кп/376/52/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2015 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира кримінальне провадження № 0000145 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст.317 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Суд визнав доведеним, що 05 березня 2015 року близько 19 години ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем фактичного проживання, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , переслідуючи мету надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, безоплатно надав ОСОБА_6 приміщення літньої кухні, що розташоване на території його домоволодіння, для незаконного вживання наркотичної речовини - канабісу, яку ОСОБА_6 вжив через саморобний пристрій для вживання наркотичних засобів, виготовлений із пластикової пляшки.

Згідно висновку судової експертизи №2-02/363 від 19 березня 2015 року на стінках фрагментів пляшок, які були надані для дослідження виявлено нашарування чорно-коричневого кольору, в якому міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 5,75 грама, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», із внесеними змінами згідно наказу Міністерства Охорони Здоров`я України (надалі МОЗ) №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» та змінами згідно наказу МОЗ №634 від 29.07.2010 року «Про внесення змін до Наказу МОЗ від 01.08.2000 №188» - є невеликими розмірами.

Крім того, 05 березня 2015 року близько 21 години, перебуваючи за місцем фактичного проживання, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , переслідуючи мету надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, безоплатно надав ОСОБА_7 приміщення літньої кухні, що розташоване на території його домоволодіння, для незаконного вживання наркотичної речовини - канабісу, яку ОСОБА_7 вжив через саморобний пристрій для вживання наркотичних засобів, виготовлений із пластикової пляшки.

Згідно висновку судової експертизи №2-02/363 від 19 березня 2015 року на стінках фрагментів пляшок, які були надані для дослідження виявлено нашарування чорно-коричневого кольору, в якому міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 5,75 грама, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», із внесеними змінами згідно наказу Міністерства Охорони Здоров`я України (надалі МОЗ) №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» та змінами згідно наказу МОЗ №634 від 29.07.2010 року «Про внесення змін до Наказу МОЗ від 01.08.2000 №188» - є невеликими розмірами.

Суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 317 КК України, які виразились у наданні приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів та за ч. 2 ст.317 КК України, які виразились у наданні приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, вчинене повторно що є злочинами середньої тяжкості, та тяжким злочином, шкода внаслідок якого завдана тільки суспільним інтересамю.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст.317 КК України за обставин зазначених в обвинувальному акті.

Під час досудового розслідування укладено угоду про визнання винуватості між прокурором прокуратури Сквирського району Київської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно вищезазначеної угоди сторони погоджуються щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст.317 КК України, обвинувачений визнає себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень та щодо покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч. 1 ст.317 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, за ч. 2 ст.317 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі, згідно ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком тривалістю два роки, із встановленням обов`язків передбачених п. 2,3, ч. 1 ст. 76 КК України, з урахуванням того, що на день складення угоди про визнання винуватості обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, раніше не судимий.

В зв`язку з викладеним відповідно до ч.4 ст.469 Кримінального процесуального кодексу України у даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.

Відповідно до статей 471, 472 КПК України, сторони узгодили міру покарання не виходячи за межі загальних засад призначення покарання встановлених КК України.
Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений просили суд затвердити дану угоду.

Перевіривши вказану угоду та дослідивши матеріали кримінального провадження, опитавши обвинуваченого, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та відповідає вимогам ст.ст.469,472 КПК України та дана угода може бути затверджена судом, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він позитивно характеризуються, раніше не судимий.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Таким чином, після перевірки угоди на відповідність діючому законодавству та за відсутності зазначених у ст 474 КПК України підстав для відмови у їй затвердженні, суд вважає за необхідне угоду про визнання винуватості затвердити та вважає за можливе призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речовий доказ знищити.

Запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого суд вважає скасувати.

Керуючись ст.ст.369-374,469,470,472-475 КПК України, суд -

засудив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 березня 2015 року між прокурором прокуратури Сквирського району Київської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому та визнаному обвинуваченні за ч. 1 ст.317 КК України та призначити йому узгоджену міру покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Його ж, визнати винним у пред`явленому та визнаному обвинуваченні за ч. 2 ст.317 КК України та призначити йому узгоджену міру покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Відповідно до п. 2,3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки :

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

· повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ : спецпакет Експертної служби МВС України № 3213975, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави, процесуальні витрати в сумі 307 (триста сім) грн. 20 коп. за проведення судових експертиз.

На вирок суду може бути подана апеляція в апеляційний суд Київської області через Сквирський районний суд Київської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення має право звернутись до Сквирського районного суду Київської області, який затвердив угоду, з клопотання про скасування вироку.

Суддя ОСОБА_1