Номер провадження 1/754/3/15
Справа №754/4925/13-к
ПОСТАНОВА
Іменем України
10 липня 2015 року

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України,
Встановив:
Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він восени 2008 року з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману звернувся до директора ПСП АФ «Соснівська» ОСОБА_8 з проханням надати йому в борг готівкові гроші в загальній сумі 65 000 доларів США, запевнивши, що дані гроші поверне без затримки на першу вимогу.
Будучи введеним в оману та не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_7 , ОСОБА_8 погодився надати йому грошові кошти у вказаній сумі трьома частинами. Так, ОСОБА_7 , зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_8 , та шляхом його обману щодо повернення боргу, з самого початку не маючи намір повертати борг, 3 жовтня 2008 року отримав від потерпілого 30 000 доларів США, що становить 146 091 грн., 24 жовтня 2008 року 20 000 доларів, що становить 103 000 грн., та 27 листопада 2008 року отримав 15 000 доларів США, що становить 101 127 грн.
Таким чином, реалізовуючи свої злочинні наміри, незаконно заволодів 65 000 доларів США, що становить 350 218 грн., тобто в особливо великому розмірі, які належали потерпілому.
Заволодівши грошовими коштами на суму 350 218 грн., ОСОБА_7 розпорядився ними за власним розсудом, після чого припинив контакти з потерпілим ОСОБА_8 , став ухилятися від зустрічей та телефонних переговорів.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд дійшов висновку про необхідність направити кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 за частиною четвертою статті 190 КК України на додаткове розслідування з мотивів неправильності і неповноти досудового слідства виходячи з наступного.
Підсудний ОСОБА_7 , показав в суді, що ніколи не отримував від потерпілого ОСОБА_8 гроші в борг. Останній передавав гроші його компаньйону і товаришу ОСОБА_9 для вирішення питання працевлаштування сина ОСОБА_8 на посаду судді. В 2009 році ОСОБА_10 помер і ОСОБА_8 став вимагати від нього, як від особи, у якої з померлим був спільний бізнес, повернення грошей за ОСОБА_11 .
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 27 вересня 2013 року в порядку статті 3151 КПК України (в редакції 1960 року) було доручено СВ Конотопського MB ГУ МВС України в Сумській області до 11 листопада 2013 року: витребувати у оператора мобільного зв`язку «Київстар» дані про місцеві та базові станції, в зоні дії яких знаходився абонент телефонного номеру НОМЕР_1 під час телефонних з`єднань в період з 1 серпня 2008 року по 5 травня 2010 року; вилучити у ОСОБА_8 звукозапис розмови між ним і ОСОБА_7 та технічний пристрій, за допомогою якого він здійснювався, призначити та провести фоноскопічну експертизу, з метою встановлення, кому належать голоси на звукозапису, про що йде мова, чи не піддавався звукозапис монтажу та ін. Зазначена постанова суду органом досудового слідства не виконана, про причини невиконання СВ Конотопського MB ГУ МВС України в Сумській області Деснянський районний суд м.Києва не повідомив.
Згідно статті 281 КПК України (в редакції 1960 року) кримінальна справа підлягає направленню на додаткове розслідування у разі неповноти чи неправильності досудового слідства, якщо вони не можуть бути усунені в судовому засіданні.
Виходячи з вимог кримінально процесуального закону істотними порушенням кримінально процесуального закону є таке порушення, яке перешкодило слідчому об`єктивно, повно та всебічно розслідувати справу, зібрати докази на підставі та в порядку, передбаченому КПК України, винести законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до статті 22 КПК України (в редакції 1960 року) слідчий зобов`язаний вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.
Ці вимоги закону органами досудового слідства не виконані, досудове слідство по справі проведено поверхово і однобічно, не проведено належних слідчих дій , спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне встановлення вказаних обставин.
Крім того, в судовому засіданні підсудний вказав зовсім інші події, мотивувавши, що в ті дні у нього було алібі, яке слідчим не перевірено.
Суд не може ретельно перевірити та дати цьому оцінку, а також встановити об`єктивні обставини, викладені в обвинуваченні з підстав, викладених нижче.
Суд прийшов до висновку, що версія обвинувачення фактично ґрунтується лише на показах потерпілого, свідків ОСОБА_8 ; ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , тому вирішив допитати потерпілого та вказаних свідків в судовому засіданні.
Однак, вказані потерпілий та свідки на неодноразові виклики до суду не з`являлись, в зв`язку з чим суд неодноразово виносив постанови про їх примусовий привід.
Продовжуючи розгляд справи, суд, вичерпуючи свої процесуальні можливості, також неодноразово (9 серпня 2011 року, 13 вересня 2011 року, 3 жовтня 2011 року) виносив постанови в порядку статті 3151 КПК України (в редакції 1960 року), доручивши слідчому виконати слідчі дії щодо встановлення реального місця знаходження потерпілого та свідків, які були допитані в якості свідків для подальшого їх виклику в судове засідання, проте зазначені постанови виконані не були. 20 постанов суду про примуві приводи не були виконані.
Фактично суд позбавлений можливості викликати вказаних осіб в судове засідання та допитати їх по суті справи і тим самим усунути протиріччя, виявлені в ході досудового і судового слідства, які полягають у різниці їх показань і показань підсудного стосовно фактичних обставин справи.
Мотиви заперечення учасників проти задоволення клопотання, суд не враховує, оскільки суд не є слідчим органом і не може перебирати на себе такі функції. Напроти, винісши постанову в порядку статті 3151 КПК України, він поклав ці обов`язки на слідство, які не були виконані своєчасно, а частину взагалі не виконано.
Таким чином, досудове слідство по кримінальній справі було неповним, оскільки всупереч вимогам статей 22, 64 КПК України (в редакції 1960 року) були поверхово досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи і вказана неповнота не може бути усунута в судовому засіданні.
Зазначені обставини не були виконані, з`ясовані та встановлені під час досудового слідства, що призвело до його неповноти та неправильності, які неможливо усунути у судовому засіданні, оскільки для усунення неповноти та неправильності потрібні слідчі та інші процесуальні дії, спрямовані на збирання нових доказів та провадження дій у такому обсязі, виконання яких неможливо з додержанням специфіки процесуальної форми судового розгляду.
У відповідності зі статтею 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Згідно статті 22 КПК України слідчий не вправі перекладати обов`язок доказування на обвинуваченого.
З урахуванням зазначених вимог законодавства орган досудового слідства в рамках даної кримінальної справи зобов`язаний був належним чином перевірити версії обвинуваченого щодо його невинності, прийняти законне рішення стосовно наявності усіх ознак злочину у діях підсудного або відсутності таких ознак.
У зв`язку з цим справа підлягає направленню на додаткове розслідування, під час якого необхідно:
провести оперативно-розшукові заходи, направлені на встановлення місця проживання потерпілого, свідків ОСОБА_8 ; ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та розширення кола свідків;
необхідно встановити місце знаходження диску з інформацією ЗАТ «Українські радіосистеми» щодо абонента НОМЕР_2 , зробити роздруківку інформації, що на ньому зберігається, встановити місце знаходження абонента 3 та 24 жовтня 2008 року та 27 листопада 2008 року;
витребувати у оператора мобільного зв`язку «Київстар», дані про місцеві та базові станції, в зоні дії яких знаходився абонент телефонного номеру НОМЕР_1 під час телефонних з`єднань в період з 1 серпня 2008 року по 5 травня 2010 року;
необхідно вилучити у потерпілого ОСОБА_8 звукозапис розмови між ним і ОСОБА_7 та технічний пристрій, за допомогою якого він здійснювався, призначити та провести фоноскопічну експертизу, з метою встановлення, кому належать голоси на звукозапису, про що йде мова, чи не піддавався звукозапис монтажу.
Зазначені обставини можливо з`ясувати лише через проведення відповідних оперативно-слідчих дій. Під час додаткового розслідування необхідно провести вищезазначені дії, спрямовані на встановлення всіх обставин справи, з`ясувати обставини, що як викривають ОСОБА_7 у вчиненні злочину, так і виправдовують його, згідно вимог закону про допустимість та достатність доказів прийняти рішення по справі та при необхідності здійснити інші дії та вжити заходів для всебічного, повного і об`єктивного розслідування та встановлення істини.
Згідно статті 161 КПК України (в редакції 1960 року) на суд покладається функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві слідчим органам.
Враховуючи викладене, суд вважає, що за таких обставин усі процесуальні можливості усунути сумніви та протиріччя у цій справі, судом вичерпані; у зв`язку з чим справу необхідно направити на додаткове розслідування для перевірки зазначених обставин.
На підставі викладеного, керуючись статтями 161, 22, 64, 281 КПК України (в редакції 1960 року) суд, -
Постановив:
Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 за частиною четвертою статті 190 КК України повернути Конотопському міжрайонному прокурору Сумської області для організації проведення додаткового розслідування.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишити у вигляді підписки про невиїзд.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 7 діб з дня її винесення.

Головуючий: