Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/165/15-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2015 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків у матеріалах кримінального провадження відсутній, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, військовозобов`язаного, студента ІІІ-го курсу коледжу геологорозвідувальних технологій Київського національного університету ім.Тараса Шевченка, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,
з участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

02 березня 2015 року, об 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись на подвір`ї домогосподарства, яке розташоване по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 , де підійшовши до останньої, без застосування фізичного насильства та без погроз застосування насильства і не спричинивши ОСОБА_5 , тілесних ушкоджень відкрито викрав - вихопив з рук ОСОБА_5 , мобільний телефон, торгової марки «Нокіа 2108», бувшого у використанні, вартістю 176.80 грн., в якому знаходилася сім -картка мобільного оператора «Діджус», вартістю 15.00 грн., на рахунку якої знаходилися кошти в сумі 12.00 грн., і утримуючи при собі незаконно, відкрито викрадене майно потерпілої та не реагуючи на прохання останньої припинити злочинні дії з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши при цьому ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на загальну суму 203.80 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.186 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, підтвердивши те, що він дійсно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї домогосподарства, яке розташоване по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 , підійшовши до останньої, без застосування фізичного насильства та без погроз застосування насильства і не спричинивши ОСОБА_5 , тілесних ушкоджень вихопив з рук ОСОБА_5 , її мобільний телефон, торгової марки «Нокіа 2108». Викрадений мобільний телефон, торговельної марки «Нокіа 2108», він коли тікав з місця вчинення кримінального правопорушення викинув у канаву поблизу будинку потерпілої ОСОБА_5 , оскільки остання бігла за ним та благала повернути її викрадене ним майно. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього суровий вид і міру кримінального покарання та надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства. Викрадений мобільний телефон, торговельної марки «Нокіа 2108», ним через працівників міліції повернуто ОСОБА_5 .
Потерпіла ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явилася подавши до суду заяву щодо розгляду кримінального провадження у її відсутності, у зв`язку із сімейними обставинами. Претензій морального чи матеріального характеру до ОСОБА_3 , не має. Просить суд не застосовувати до ОСОБА_3 , сурового виду та міри покарання.(а.с.17).
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правільне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, суд допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.1 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнаються, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до середньо тяжкості, по місцю проживання та навчання характеризується позитивно, визнав свою винність у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, усвідомив карність свого діяння, надав показання в судовому засіданні щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, показання його були логічними, послідовними і незміненими, що свідчить про його не байдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення, а також разом із конкретними обставинами справи, відсутністю тяжких наслідків від злочину, відсутність претензій потерпілої до обвинуваченого, думку прокурора про доцільність призначення покарання в мінімальних межах, передбачених у ч.1 ст.186 КК України, з врахуванням вказаних вище пом`якшуючих обставин, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як особа не являє собою підвищено суспільно-небезпечною особою, суд приходить до висновку про можливість обрання йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, але обранням покарання у виді штрафу в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не пред`явлено.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню витрати на користь держави за проведення експертизи, у розмірі 245.52 грн.
Долю речових доказів вирішити згідно ч.9 ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не обиралися.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.100, 118, 122, 124, 179, 314-318, 325, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50, 51, 53, 65-67, ч.1 ст.186 КК України, суд
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, і призначити йому покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді штрафу, у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Після набуття вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон, торговельної марки «Нокіа 2108» з сім-карткою мобільного оператора «Діджус», які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , повернути останній.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів, в сумі 245 (двісті сорок п`ять) грн., 52 коп.
До набрання вироком суду законної сили, обрати засудженому ОСОБА_3 , запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до органів дізнання, досудового слідства та суду.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1