Справа № 526/882/15-к
Провадження № 1-кп/526/82/2015

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч кримінальне провадження № 0000820 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, працює СТОВ «Духова», директор, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

25 грудня 2014 року близько 7-ї години ранку, на автодорозі Гадяч-Лохвиця, поблизу с. Осняги Гадяцького району Полтавської області, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Фольксваген Пасат» державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху з пасажирами ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , допустив зіткнення з попутнім нерухомим вантажним причепом «ПР» державний номерний знак НОМЕР_2 , приєднаним до автомобіля «МАЗ 533» державний номерний знак НОМЕР_3 , який через вимушену зупинку залишив на проїжджій частині ОСОБА_9 .
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 24 від 18.02.2015 року ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани обличчя, закритого перелому 9-го ребра зправа, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 25 від 18.02.2015 року ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому дистального мета епіфізу правої променевої кістки зі зміщенням, перелому шиєподібного відростку правої ліктевої кістки зі зміщенням, закритого перелому 3-ї п`ястної кістки лівої кисті без зміщення, закритого перелому лівої променевої кістки без зміщення, садни обличчя, кінцівок, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 26 від 10.03.2015 року ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, ушиблених ран обличчя та голови, закритого перелому лівої ключиці зі зміщенням, закритого перелому 3-4 п`ястних кісток лівої кисті зі зміщенням, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
У відповідності до висновку судової автотехнічної експертизи № 134 від 14.04.2015 року, у діях водія автомобіля «Фольксваген Пасат» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 , вбачаються невідповідності з вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», що з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної події.
Відповідно до висновку експертизи також значиться, що в умовах даної події, водій автомобіля «Фольксваген Пасат» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 , мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної події, шляхом виконання вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

05 травня 2015 року, між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладена угода про примирення.

Згідно угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Окрім того, сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підставами для обрання саме такої міри покарання є, як значиться в угоді, пом`якшуючі вину обставини: визнання обвинуваченим своєї вини, сприяння розкриттю злочину, відшкодування витрат потерпілим, понесених на лікування, а також ті обставини, що ОСОБА_4 раніше не судимий, позитивно характеризується.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримали угоду про примирення, укладену з обвинуваченим та просили її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та підтвердив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення, дотримані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Суд вважає, що угода про примирення, укладена між потерпілими та обвинуваченим, підлягає до затвердження, виходячи з наступного.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Відповідно до частини третьої ст. 469 цього Кодексу, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується та визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом першим ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, затвердити угоду, а частиною другою ст. 474 цього Кодексу також встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання, за обов`язкової участі сторін угоди.

При цьому судом встановлено, що потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 цілком розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 також розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також має права визначені пунктом першим ч. 5 ст. 474 КПК України і розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, зокрема: про характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, та що він цілком розуміє свої права, передбачені ч. 5 ст. 474 цього Кодексу.

Заслухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого, потерпілих, які пояснили, що укладення угоди з їх сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України та Кримінального кодексу України, міра покарання визначена у відповідності до санкції статті, за вчинений обвинуваченим злочин, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 і потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України, у випадку якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинуваченому роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 05 травня 2015 року, між обвинуваченим ОСОБА_4 і потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

На підставі угоди про примирення, призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його оголошення.

Копію вироку суду після його оголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілим та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1