Ухвала

Іменем України

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Солодкова
А.А.,суддів:Щепоткіної В.В., Єленіної
Ж.М.,за участю прокурора Голюги
В.В.,захисника ОСОБА_5,в режимі
відеоконференції засудженого ОСОБА_6,
розглянула в судовому засіданні у м.
Києві 19 серпня 2014 року кримінальну
справу за касаційними скаргами
засудженого ОСОБА_6, захисника ОСОБА_5
та прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом апеляційної
інстанції, на вирок Апеляційного суду
Черкаської області від 30 грудня 2013
року.

Вироком Катеринопільського районного
суду Черкаської області від 25 червня 2013
року засуджено

ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, такого, що не має судимості,
за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 11
років;

за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 3
роки.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК
України ОСОБА_6 звільнено від покарання
за ч. 1 ст. 289 КК України.

Стягнуто з засудженого на користь
потерпілої ОСОБА_7 9322,19 грн
матеріальної та 200 000 грн моральної
шкоди.

Вирішене питання про судові витрати та
речові докази у справі.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винним
і засуджено за те, що він 07 жовтня 2004
року близько 04.00 год, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння на
території ринку по вул. Гагаріна у м.
Тальному Черкаської області, на ґрунті
особистих неприязних відносин під час
сварки з ОСОБА_8 умисно з метою вбивства
завдав їй численних ударів руками та
ногами в голову, спричинивши
потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.
Після чого перетягнув непритомну
потерпілу до комунікаційного колодязя,
спустив її на дно, закидав зверху
камінням та закрив кришку колодязя,
залишивши потерпілу у безпорадному
стані.

Внаслідок заподіяних тілесних
ушкоджень, змін у діяльності систем та
органів, від загального
переохолодження організму, тривалого
гіпостатичного положення тіла та його
стискання, що мають ознаки тяжкого
тілесного ушкодження за критеріями
небезпеки для життя, у ОСОБА_8
виникла гостра ниркова й поліорганна
недостатність, від чого 05 листопада 2004
року вона померла у Черкаській
обласній лікарні.

Крім того ОСОБА_6 19 червня 2006 року
близько 02.30 год на автостоянці біля
бару по вул. Леніна, 117 у м. Тальному
Черкаської області у стані
алкогольного сп'яніння незаконно
заволодів належним ОСОБА_9 автомобілем
ВАЗ-2106 д.н. НОМЕР_1 вартістю 4 116 грн.

Вироком Апеляційного суду Черкаської
області від 30 грудня 2013 року вирок суду
першої інстанції в частині
призначеного ОСОБА_6 покарання за ч. 1
ст. 115 КК України скасовано та
постановлено свій вирок, яким
призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст.
115 КК України у виді позбавлення волі на
строк 13 років.

У решті вирок суду першої інстанції
залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор,
посилаючись на неправильне
застосування кримінального закону та
невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину і особі
засудженого внаслідок м'якості,
просить вирок апеляційного суду
скасувати і направити справу на новий
апеляційний розгляд. Указує, що
всупереч вимогам статей 50, 65 КК України
суд повною мірою не врахував конкретні
обставини справи, характер
протиправних дій ОСОБА_6, кількість
заподіяних ним потерпілій тілесних
ушкоджень, ставлення засудженого до
вчиненого, а також невиконання ним
окремих процесуальних обов'язків.
Висновок суду про утримання ОСОБА_6
малолітньої дитини прокурор вважає
суперечливим.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5
просить змінити вирок апеляційного
суду, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.
1 ст. 115 на ст. 123 КК України та
призначити засудженому покарання у
межах санкції цього закону, а також
зменшити розмір суми, що підлягає
стягненню з засудженого в рахунок
відшкодування завданої злочином
моральної шкоди. Стверджує, що
апеляційний суд не дав належної оцінки
доказам та дійшов хибного висновку про
наявність у ОСОБА_6 умислу на вбивство
ОСОБА_8 На думку захисника, у справі не
доведено перенесення засудженим
ОСОБА_8 до колодязя та закидання її
камінням; причину смерті останньої не
встановлено, а зібрані докази свідчать,
що ОСОБА_6 у стані фізіологічного
афекту завдав декілька ударів
потерпілій. Постановляючи свій вирок,
суд апеляційної інстанції
безпідставно не врахував всі
пом'якшуючі покарання обставини та
дані про особу засудженого,
погодившись із рішенням місцевого суду
щодо цивільного позову, не зважив на
перебування дітей ОСОБА_8 на державному
забезпеченні.

У касаційній скарзі з доповненнями
засуджений ОСОБА_6 просить вирок
апеляційного суду змінити,
перекваліфікувати його дії з ч. 1
ст. 115 на ст. 123 КК України та призначити
покарання у межах санкції цієї норми.
Вказує, що суд належним чином не
перевірив усі докази по справі та дав
їм неправильну оцінку. Умислу на
вбивство потерпілої він не мав, а удари
завдав їй у стані сильного душевного
хвилювання. Заперечує встановлений
судом факт поміщення ним потерпілої на
дно колодязя та закидання камінням.
Недоведеним вважає обтяжуючу
покарання обставину - вчинення злочину
у стані алкогольного сп'яніння. Вказує
на застосування щодо нього незаконних
методів слідства з боку працівників
міліції. Посилається на незаконний
склад суду, який розглядав справу в
суді апеляційної інстанції, мотивуючи
тим, що головуючий по справі вимагав
від його матері неправомірну вигоду, на
що остання зверталася зі скаргою до
правоохоронних органів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, яка не підтримала касаційну
скаргу прокурора та вважала, що
касаційні скарги засудженого і
захисника також не підлягають
задоволенню, засудженого ОСОБА_6 та
захисника ОСОБА_5, які підтримали свої
касаційні скарги та заперечили проти
задоволення касаційної скарги
прокурора, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга прокурора
не підлягає задоволенню, а касаційні
скарги засудженого та захисника
підлягають частковому задоволенню на
таких підставах.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 54 КПК України
1960 року суддя не може брати участь у
розгляді кримінальної справи при
наявності обставин, які викликають
сумнів у його об'єктивності.

Також право кожного на справедливий
розгляд справи незалежним і
безстороннім судом закріплено у ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Так, у своєму рішенні по справі
Фельдман проти України Європейський
суд з прав людини порушенням ст. 6
Конвенції визнав незабезпечення
суддею достатніх гарантій для
виключення будь-якого розумного
сумніву з приводу його безсторонності.

Як убачається з матеріалів справи 23
серпня 2013 року було розпочато
кримінальне провадження за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, за
скаргою матері ОСОБА_6 - ОСОБА_10 щодо
вимагання у неї неправомірної вигоди
на користь судді апеляційного суду.

В ході розслідування фактів вимагання
чи одержання суддею особисто чи через
третіх осіб неправомірної вигоди за
вирішення питань, що входять до його
компетенції, не встановлено, у зв'язку з
чим 30 вересня 2013 року слідчим прийнято
рішення про закриття кримінального
провадження за відсутністю події
злочину.

Проте в порушення вимог ст. 56 КПК
України 1960 року, незважаючи на
наявність обставин, які викликають
сумнів в об'єктивності судді,
головуючий та доповідач по справі в
суді апеляційної інстанції
ОСОБА_11 не заявив про самовідвід,
натомість у складі колегії суддів
апеляційного суду розглянув справу та
30 грудня 2013 року постановив вирок, яким
посилив засудженому ОСОБА_6 покарання,
не забезпечивши при цьому достатні
гарантії для виключення будь-якого
розумного сумніву з приводу своєї
безсторонності.

Таким чином вирок Апеляційного суду
Черкаської області від 30
грудня 2013 року щодо ОСОБА_6
постановлено незаконним складом суду,
що згідно з п. 2 ч. 2 ст. 370 КПК України 1960
року є безумовною підставою для його
скасування.

Ґрунтовних доводів, які б свідчили про
м'якість призначеного
апеляційним судом ОСОБА_6 покарання, у
касаційній скарзі прокурора не
наведено.

За таких обставин, касаційна скарга
прокурора не підлягає задоволенню,
касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та
захисника ОСОБА_5 підлягають
частковому задоволенню, а вирок
апеляційного суду - скасуванню з
направленням справи на новий
апеляційний розгляд, в ході якого
необхідно врахувати вищенаведене,
ретельно перевірити всі доводи
апеляційних скарг та постановити
законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960
року, пунктами 11, 15 розділу ХІ
«Перехідні положення» КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити
без задоволення.

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та
захисника ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Вирок Апеляційного суду Черкаської
області від 30 грудня 2013 року щодо
ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на
новий апеляційний розгляд.

Судді:

А.А. Солодков В.В. Щепоткіна Ж.М. Єленіна