Справа № 159/3980/15-к
Провадження № 1-кп/159/201/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 10 серпня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому розгляді в м. Ковелі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000295 від 29 червня 2015 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Ковеля Волинської області , українця , громадянина України , з

середньо-спеціальною освітою , одруженого, непрацюючого ,

проживаючого АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого ,

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,

обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання ,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 29 червня 2015 року близько 13.50 год., керуючи автомобілем « RENAULT TRAFIC р.н.з. НОМЕР_1 , порушивши п.п. 2.3 б) та10.9 Правил дорожнього руху України , рухаючись заднім ходом при виїзді із подвір`я житлового будинку , що по АДРЕСА_1 допустив наїзд на малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №138 від 07.07.2015 року при судово-медичному дослідженні трупа малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено наступні тілесні ушкодження : розтрощення голови та садна правого плеча . що утворилися від дії твердих тупих предметів , внаслідок наїзду з послідуючим переїздом колесами автомобіля , в час , вказаний у постанові і за ступенем тяжкості стосовно живої особи відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Найбільш ймовірно , що потерпілий ОСОБА_7 знаходився у вертикальному положенні до транспортного засобу правою боковою поверхнею тіла.

Смерть малолітнього ОСОБА_7 настала від розтрощення голови, травма не сумісна з життям , що підтверджується виявленими патоморфологічними даними.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками , що настали знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.3 б), 10.9 Правил дорожнього руху України , затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р.:

- п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України , для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним , стежити за дорожньою обстановкою , відповідно реагувати на її зміну ;

- п. 10.9 Правил дорожнього руху України , під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху . Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших учасників руху.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю та показав суду , що керуючи автомобілем 29.06.2015 року , при виконанні маневру транспортного засобу заднім ходом вчинив наїзд на малолітнього сина .

Дану обставину ствердила суду потерпіла ОСОБА_8 ..

Крім визнання вини самим обвинуваченим, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні необережних дій , які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою , яка керує транспортним засобом , що спричинило смерть малолітнього потерпілого ОСОБА_7 підтверджуються обставинами, встановленими органом досудового розслідування.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у вчиненні необережних дій , які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою , яка керує транспортним засобом , що спричинило смерть малолітнього потерпілого ОСОБА_7 . ОСОБА_6 погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не заперечував щодо встановлених обставин, тому суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні необережних дій , які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою , яка керує транспортним засобом , що спричинило смерть малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст. 286 ч.2 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, особу винного, щире каяття, та сприяння розкриттю злочину як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого , відсутність обставин, які обтяжують покарання . При цьому суд бере до уваги думку потерпілої ОСОБА_8 про те , що остання прохає суд суворо не карати обвинуваченого і вважає можливим , призначивши відносно ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі звільнити його від відбування покарання з випробуванням .

Суд вважає можливим не застосовувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами , оскільки з керуванням транспортними засобами пов`язано єдине можливе джерело доходів сім`ї ОСОБА_9 .

Керуючись ст .ст. 368 , 370, 371, 373 , 374 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4/чотири/ роки без позбавлення права керування транспортними засобами .

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеого судом покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладений на його відповідно до ст. 76 КК України обов`язок - періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити попередній особисте зобов`язання .

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом відносно ОСОБА_6 скасувати .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

ГоловуючаОСОБА_10