Ухвала

іменем України 14 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0009843,

встановила :

вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Бровари Київської області,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Вирішені питання про судові витрати та речові докази у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 6 вересня 2014 року, приблизно об 11 год., на АДРЕСА_2, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілої ОСОБА_3, зірвав з її шиї ланцюжок з ладанкою та хрестиком, тобто відкрито викрав належне їй майно вартістю 340 грн. 60 коп.

У касаційній скарзі захисник засудженого ставить питання про зміну постановлених судових рішень. Просить на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням. Вказує, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. Зазначає, що його підзахисний вчинив правопорушення в стані відчаю та депресії, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, співпрацював зі слідством, відшкодував потерпілій заподіяну шкоду. Вважає, що виправлення та перевиховання засудженого можливе без ізоляції від суспільства.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 186 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується призначеного покарання, то воно обрано з урахуванням вимог ст. 65 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_2, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу винного, який раніше не судимий, його молодий вік.

Взяті судом до уваги і обставини, що пом'якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди потерпілій та визнано ці обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і дають підстави для застосування ст. 69 КК України.

Із урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається захисник засудженого у скарзі, суд призначив ОСОБА_2 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті обвинувачення, навів у вироку переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.

Таким чином, рішення про призначення ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі належним чином умотивовано, воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових правопорушень. Підстав для застосування ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника, які аналогічні доводам апеляційної скарги, належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано обґрунтовані відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6