АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/275/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/201/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2015 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Новоолександрівка Казанківського району Миколаївської області, громадянки України, українки, неодруженої, непрацюючої, освіта середня, раніше не судимої, адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ст.149 ч.2 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Випасне Бєлгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, молдованина, одруженого, непрацюючого, освіта середня, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченої у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ст.149 ч.2 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, не оскаржуючи фактичні обставини справи щодо вчинення обвинуваченими інкримінованих злочинів та кваліфікацію їх дій, просить вирок суду першої інстанції скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених. Ухвалити новий вирок, яким визнати винними обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149 КК України та призначити їм покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією належного їм особисто майна, кожному.
За вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними в інкримінованих злочинах, за наступних обставин.
ОСОБА_6 приблизно влітку 2009 року, не бажаючи займатися суспільно корисною працею та переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, перебуваючи у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, досягла злочинної змови з працездатними громадянами України ОСОБА_7 та не встановленою особою щодо спільної протиправної діяльності, пов`язаної із експлуатацією мешканців міста, в переважній більшості жінок з числа дітей-сиріт та вихованців дитячого будинку і інтернату, які досягли повноліття, та перебувають в уразливому стані через збіг тяжких особистих та інших обставин, шляхом їх втягнення, з використанням обману, у заняття жебрацтвом як на території України, так і за її межами.
Розробленим співучасниками планом злочинної діяльності передбачалось здійснення з метою експлуатації вербування, переміщення з м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, переховування, передачі та одержання людей для забезпечення заняття жебрацтвом у м.Москва Російської Федерації та м.Києві, шляхом обману та уразливості положення цих осіб.
Виконуючи обумовлені спільним планом злочинної діяльності дії, спрямовані на забезпечення переховування та нелегального проживання осіб, втягнутих шляхом обману в заняття жебрацтвом у м.Москва Російської Федерації, співвиконавці злочинів ОСОБА_6 з ОСОБА_7 та не встановленою особою, приблизно влітку 2009 року, орендували помешкання за адресою: АДРЕСА_3 .
З метою підшукання для вербування осіб, які перебувають в уразливому стані, зумовленому їх фізичними або психічними властивостями і через збіг тяжких особистих, сімейних та інших обставин, співучасники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та не встановлена особа упродовж літа 2009 року неодноразово відвідували Комунальне підприємство «Будинок нічного перебування», розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Сеченова, 50, яке є єдиним закладом у місті, що надає соціальні послуги бездомним громадянам та особам, звільненим з місць позбавлення волі.
В одне з таких відвідувань, приблизно влітку 2009 року, в денний час, перебуваючи на території КП «Будинок нічного перебування» у м.Кривому Розі, співвиконавець злочинної діяльності ОСОБА_6 , реалізуючи спільний умисел співучасників на вербування осіб з метою експлуатації, підшукала для втягнення в заняття жебрацтвом громадянку України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є сиротою, та використовуючи психологічний вплив на ґрунті її матеріальних проблем через відсутність роботи та постійного місця проживання, про які їй стало відомо під час спілкування, вводячи її в оману, запропонувала їй роботу у м.Москва Російської Федерації у сфері розповсюдження й роздачі листівок і, повідомивши неправдиві відомості про умови праці й проживання за межами України, отримала згоду ОСОБА_10 працювати на повідомлених умовах.
Здійснивши з використанням обману вербування потерпілої ОСОБА_10 шляхом досягнення із нею домовленості працювати на зазначених певних умовах, приховуючи від неї дійсні відомості про умови праці, пов`язаної із заняттям жебрацтвом, співвиконавці ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та не встановлена особа, приблизно влітку 2009 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи спільний план злочинної діяльності, організували переміщення ОСОБА_10 залізничним транспортом з м.Кривого Рогу Дніпропетровської області до м.Москва Російської Федерації під супроводом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , де переховували, утримуючи в орендованому помешканні за адресою: АДРЕСА_3 , в якому вона нелегально проживала разом із ними.
Перебуваючи на території Російської Федерації, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання контролю над потерпілою ОСОБА_10 , в якої були відсутні будь-які документи, що посвідчують її особу, залучили її в боргову кабалу, повідомивши про необхідність відпрацювання коштів, витрачених на її перевезення до Росії, та, скориставшись перебуванням ОСОБА_10 у підневільному стані через нелегальне перебування на території іншої держави без відповідної реєстрації, спонукали потерпілу до заняття жебрацтвом під їх контролем на протязі одного тижня влітку 2009 року у м.Москва Російської Федерації, тобто вчинили всі обумовлені спільним умислом співучасників дії, спрямовані на вербування, переміщення та переховування людини з метою її експлуатації, з використанням обману та уразливого стану особи.
Експлуатацію ОСОБА_10 було припинено у зв`язку із застосуванням до неї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення можливості харчуватись та проживати у помешканні, орендованому співвиконавцями для цілей злочинної діяльності, через незадовільний розмір пожертви, яку ОСОБА_10 випрошувала у сторонніх осіб в місцях масового перебування громадян у м.Москва Російської Федерації та, в подальшому, в повному обсязі передавала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Не маючи жодного документа, що посвідчує її особу, ОСОБА_10 , скориставшись допомогою сторонніх осіб, 01 вересня 2009 року повернулась до м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Згодом, приблизно весною 2010 року, в денний час, перебуваючи на території КП «Будинок нічного перебування» у м.Кривому Розі, співвиконавець злочинної діяльності ОСОБА_6 , реалізуючи спільний умисел співучасників на вербування осіб з метою експлуатації, підшукала для втягнення в заняття жебрацтвом громадянина України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно якого використовуючи психологічний вплив на ґрунті його матеріальних проблем через відсутність роботи та постійного місця проживання, про які їй стало відомо під час спілкування, запропонувала йому під контролем заробляти гроші жебракуванням в м.Москва Російської Федерації, та отримала згоду ОСОБА_11 на вказану пропозицію.
Здійснивши вербування потерпілого ОСОБА_11 шляхом досягнення з ним домовленості жебрачити на певних умовах, приховуючи від нього дійсні умови заняття жебракуванням, співвиконавці ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та не встановлена особа, приблизно весною 2010 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи спільний план злочинної діяльності, організували переміщення ОСОБА_11 залізничним транспортом з м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до м.Москва Російської Федерації під супроводом ОСОБА_6 , де переховували, утримуючи в орендованому помешканні за адресою: АДРЕСА_3 , в якому він нелегально проживав разом із ними.
Перебуваючи на території Російської Федерації, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання контролю над потерпілим ОСОБА_11 , вилучила в нього паспорт громадянина України та залучила його в боргову кабалу, повідомивши про необхідність відпрацювання коштів, витрачених на його перевезення до Росії. Після чого, скориставшись перебуванням потерпілого ОСОБА_11 у підневільному стані через нелегальне перебування на території іншої держави без відповідної реєстрації, спонукала ОСОБА_11 до заняття жебрацтвом під контролем співвиконавців злочинної діяльності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та не встановленої особи в місцях масового перебування громадян у м. Москва Російської Федерації в період з весни 2010 року по липень 2013 року, вчинивши дії, обумовлені спільним умислом співучасників й спрямовані на вербування, переміщення, переховування, передачу і одержання людини з метою її експлуатації, з використанням обману та уразливого стану особи.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, пов`язану із експлуатацією осіб, які перебувають в уразливому стані через збіг тяжких особистих та інших обставин, шляхом їх втягнення, з використанням обману, у заняття жебрацтвом, співучасники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановлена особа, повторно, діючи з корисливих мотивів, на початку серпня 2011 року, в м. Кривому Розі підшукали громадянку України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є сиротою та не має постійного місця проживання через конфлікти із матір`ю, яка веде асоціальний спосіб життя.
Під час зустрічі із ОСОБА_12 на початку серпня 2011 року на зупинці громадського транспорту «Автотехнікум» в Жовтневому районі м.Кривого Рогу, ОСОБА_6 , реалізуючи спільний умисел співучасників на вербування осіб з метою експлуатації, використовуючи уразливий стан потерпілої, зумовлений збігом тяжких особистих і сімейних обставин, та психічний вплив у формі запрошення, під час спілкування, вводячи потерпілу в оману, запропонувала їй роботу у м.Москва Російської Федерації у сфері розповсюдження й роздачі листівок і, повідомивши неправдиві відомості про умови праці й проживання за межами України, отримала згоду ОСОБА_12 працювати на повідомлених умовах.
Здійснивши з використанням обману вербування потерпілої ОСОБА_12 , шляхом досягнення із нею домовленості працювати на зазначених певних умовах, ОСОБА_6 у серпні 2011 року відвідала разом із нею Державний навчальний заклад «Криворізький центр професійної освіти» за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Червоногвардійська, 3, в якому потерпіла проходила професійно-технічне навчання за спеціальністю озеленювач, де за згодою ОСОБА_12 ввела в оману адміністрацію навчального закладу щодо наявності родинних зв`язків між ними та попередила про від`їзд ОСОБА_13 за межі міста, вчинивши дії обумовлені спільним умислом співучасників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та не встановленої особи на безперешкодне переміщення потерпілої за межі держави.
В цей час, на початку серпня 2011 року, реалізуючи спільний план злочинної діяльності співвиконавців, пов`язаної із експлуатацією осіб, втягнутих у заняття жебрацтвом, шляхом обману та уразливості їх положення, ОСОБА_6 передала у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, а не встановлена особа одержала від неї ОСОБА_12 , яку особисто супроводила під час переміщення залізничним транспортом до м.Москва Російської Федерації, та переховувала, утримуючи в орендованому помешканні за адресою: АДРЕСА_3 , де вони нелегально проживали разом із іншими не встановленими особами, втягнутими співвиконавцями злочинів у заняття жебрацтвом на території іншої держави.
Перебуваючи на території Російської Федерації, невстановлена особа, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання контролю над потерпілою ОСОБА_12 , вилучила в неї паспорт громадянина України та залучила її в боргову кабалу, повідомивши про необхідність відпрацювання коштів, витрачених на її перевезення до Росії. Після чого, скориставшись перебуванням потерпілої у підневільному стані через нелегальне перебування на території іншої держави без відповідної реєстрації, спонукала ОСОБА_12 до заняття жебрацтвом під контролем співвиконавців злочинної діяльності в місцях масового перебування громадян у м.Москва Російської Федерації в період з серпня 2011 року по квітень 2012 року, повторно вчинивши дії, обумовлені спільним умислом співучасників й спрямовані на вербування, переміщення, переховування, передачу і одержання людини з метою її експлуатації, з використанням обману та уразливого стану особи.
Повернувшись у квітні 2012 року до м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, співучасник злочинної діяльності ОСОБА_6 , реалізуючи спільний умисел співвиконавців на вербування більшої кількості осіб для втягнення з використанням обману у заняття жебрацтвом, вжила заходи, спрямовані на пошук для подальшого вербування осіб, які перебувають в уразливому стані через збіг тяжких особистих, сімейних та інших обставин, та, пообіцявши матеріальну винагороду, залучила до цієї діяльності громадянку України ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Виконуючи це доручення, на початку квітня 2012 року, ОСОБА_14 підшукала та організувала у своєму помешканні за адресою: АДРЕСА_4 , зустріч ОСОБА_6 із своєю знайомою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка перебувала в уразливому стані через збіг тяжких особистих та інших обставин на ґрунті її матеріальних проблем.
В подальшому, реалізуючи спільний умисел співучасників на вербування осіб з метою експлуатації, під час наступних зустрічей із ОСОБА_15 , які відбулись на початку квітня 2012 року, в денний час, у помешканні ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , за участю ОСОБА_7 , співвиконавці злочинів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , використовуючи уразливий стан потерпілої, зумовлений збігом тяжких особистих та інших обставин, під час спілкування, вводячи потерпілу в оману, запропонували їй роботу у м.Москва Російської Федерації у сфері розповсюдження й роздачі листівок, повідомивши неправдиві відомості про умови праці й проживання за межами України, та, скориставшись прийомами психічного впливу у формі запрошення і переконання, отримали згоду ОСОБА_15 працювати на повідомлених умовах.
Здійснивши з використанням обману вербування потерпілої ОСОБА_15 шляхом досягнення із нею домовленості працювати на зазначених певних умовах, приховуючи від неї дійсні відомості про умови праці, пов`язаної із заняттям жебрацтвом, співвиконавці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 11 квітня 2012 року, в денний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, в касі залізничного вокзалу станції Кривий Ріг-Головний ДП Придніпровська залізниця за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Ленінського Комсомолу, 1, придбали квиток для перевезення ОСОБА_15 залізничним транспортом до м.Москва Російської Федерації та, перебуваючи поряд із нею до відправлення потягу, проконтролювали її відбуття, вчинивши переміщення та передачу особи на територію Росії співучасниці злочинної діяльності не встановленої особи.
Перебуваючи на території Російської Федерації для забезпечення заняття жебрацтвом особами, які через підневільний стан перебувають під контролем співучасників, невстановлена особа, виконуючи свою роль у злочинній діяльності, 12 квітня 2012 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснюючи умови попередньої змови з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , одержала потерпілу ОСОБА_15 на залізничному вокзалі у м.Москва Російської Федерації та доставила до орендованого помешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де переховувала, утримуючи разом із іншими не встановленими особами, втягнутими співвиконавцями злочинів у заняття жебрацтвом на території іншої держави.
На території Російської Федерації невстановлена особа, на початку квітня 2012 року, з метою отримання контролю над потерпілою, вилучила в неї паспорт громадянина України та повідомила про необхідність відпрацювати кошти, витрачені на її перевезення до Росії, залучивши ОСОБА_15 в боргову кабалу. Після цього, користуючись перебуванням потерпілої у підневільному стані через нелегальне перебування на території іншої держави без відповідної реєстрації, спонукала ОСОБА_15 до заняття жебрацтвом під контролем співвиконавців злочинної діяльності в місцях масового перебування громадян у м. Москва Російської Федерації в період з квітня 2012 року до 12 липня 2012 року, повторно вчинивши дії, обумовлені спільним умислом співучасників й спрямовані на вербування, переміщення, переховування, передачу і одержання людини з метою її експлуатації, з використанням обману та уразливого стану особи.
Продовжуючи вчиняти злочини проти волі, честі та гідності особи, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із співвиконавцями не встановленою особою та ОСОБА_7 , з метою підшукання для вербування осіб, які перебувають в уразливому стані, в період з квітня 2012 року по травень 2012 року, використовуючи ОСОБА_12 , яка перебувала в залежному від ОСОБА_6 підневільному стані, повторно, з корисливих мотивів, неодноразово відвідувала Державний навчальний заклад «Криворізький центр професійної освіти» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Червоногвардійська, 3, де підшукала громадянку України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка є сиротою, разом із ОСОБА_12 навчається у цьому учбовому закладі та мешкає у його гуртожитку.
Під час зустрічі із ОСОБА_16 , яка відбулась на початку травня 2012 року, в денний час, у помешканні ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , за участю ОСОБА_7 та в присутності ОСОБА_12 , співвиконавці злочинів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , реалізуючи спільний умисел на вербування осіб з метою експлуатації, використовуючи уразливий стан потерпілої, зумовлений збігом тяжких особистих обставин, під час спілкування запропонували їй роботу у м.Москва Російської Федерації, не повідомивши всіх обставин щодо умов праці й проживання, та, скориставшись прийомами психічного впливу у формі запрошення і переконання, отримали згоду ОСОБА_16 на спільну діяльність та переміщення за межі держави.
Здійснивши з використанням обману та уразливого стану ОСОБА_16 її вербування, ОСОБА_6 на початку травня 2012 року разом із нею та ОСОБА_12 знову відвідала Державний навчальний заклад «Криворізький центр професійної освіти», де за згодою потерпілих ввела в оману адміністрацію навчального закладу, повідомивши про свій намір організувати відпочинок ОСОБА_16 і ОСОБА_12 за межами міста, вчинивши дії обумовлені спільним умислом співучасників й спрямовані на безперешкодне переміщення потерпілих за межі України.
Реалізуючи спільний план злочинної діяльності, пов`язаної із експлуатацією осіб, шляхом обману та уразливості їх положення втягнутих у заняття жебрацтвом, співвиконавці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 05 травня 2012 року, в денний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, в касі залізничного вокзалу станції Кривий Ріг-Головний ДП Придніпровська залізниця за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Ленінського Комсомолу, 1, придбали квитки для перевезення ОСОБА_16 і ОСОБА_12 залізничним транспортом до м.Москва Російської Федерації та, перебуваючи поряд із ними до відправлення потягу, проконтролювали їх відбуття, вчинивши переміщення та передачу кількох потерпілих осіб на територію Росії співучасниці злочинної діяльності не встановленої особи.
Перебуваючи на території Російської Федерації для забезпечення заняття жебрацтвом особами, які через підневільний стан перебувають під контролем співучасників, невстановлена особа, виконуючи свою роль у злочинній діяльності, 06 травня 2012 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснюючи умови попередньої змови з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , організувала зустріч ОСОБА_16 і ОСОБА_12 на залізничному вокзалі у м. Москва Російської Федерації, та, одержавши людей, переховувала їх, утримуючи в орендованому помешканні за адресою: АДРЕСА_3 , де вони нелегально проживали разом із іншими не встановленими особами, втягнутими співвиконавцями злочинів у заняття жебрацтвом на території іншої держави.
На території Російської Федерації невстановлена особа, на початку червня 2012 року, для отримання контролю над потерпілими, під час зустрічі вилучила в них паспорти громадянина України та повідомила їм про необхідність відпрацювати кошти, витрачені на їх перевезення до Росії, залучивши ОСОБА_16 і ОСОБА_12 в боргову кабалу. Після цього, користуючись перебуванням потерпілих у підневільному стані через нелегальне перебування на території іншої держави без відповідної реєстрації, та продемонструвавши ОСОБА_16 умови та спосіб жебракування на прикладі дій ОСОБА_12 , спонукала ОСОБА_16 до заняття жебрацтвом під контролем співвиконавців злочинної діяльності в місцях масового перебування громадян у м.Москва Російської Федерації в період з 06 травня 2012 року до середини серпня 2012 року, вчинивши дії, обумовлені спільним умислом співучасників й спрямовані на вербування, переміщення, переховування, передачу і одержання людини з метою її експлуатації, з використанням обману та уразливого стану особи, вчинені повторно щодо кількох осіб.
Згодом, приблизно в грудні 2012 року, співучасники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 досягли злочинної змови про вчинення протиправної діяльності, пов`язаної із експлуатацією осіб, втягнутих з використанням їх уразливого стану у заняття жебрацтвом, як у столиці Російської Федерації, так і столиці України м. Київ, через що їх діяльність отримала характер транснаціональної.
Реалізуючи цей злочинний план, з метою забезпечення переховування та нелегального проживання осіб, втягнутих шляхом обману й уразливості положення в заняття жебрацтвом, співвиконавці злочинної діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на початку грудня 2012 року підшукали та орендували у м. Київ Київської області помешкання за адресою: АДРЕСА_5 .
В подальшому, відповідно до плану злочинної діяльності, узгодженого з усіма співучасниками, невстановлена особа, на початку грудня 2012 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснюючи умови попередньої змови з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , організувала переміщення залізничним транспортом потерпілої ОСОБА_12 , експлуатація якої у м.Москва Російської Федерації тривала з червня 2012 року, до м.Київ Київської області і проконтролювавши її відбуття, вчинила переміщення та передачу особи на територію України співучасникам злочинної діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Виконуючи свою роль у злочинній діяльності, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , на початку грудня 2012 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснюючи умови попередньої змови з невстановленою особою, зустріли ОСОБА_12 на залізничному вокзалі станції Київ-Пасажирський ДП Південно-Західна залізниця за адресою: м.Київ, Привокзальна площа, 1, та, одержавши потерпілу, доставили її у орендоване помешкання за адресою: АДРЕСА_5 , де переховували її, утримуючи разом із іншими невстановленими особами, втягнутими співвиконавцями злочинів у заняття жебрацтвом.
Утримуючи паспорт громадянина України, незаконно вилучений у ОСОБА_12 , співвиконавці злочинної діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , протягом грудня 2012 року, використовуючи уразливий стан потерпілої, продовжили її експлуатацію, пов`язану із втягненням у заняття жебрацтвом в місцях масового перебування громадян у м.Київ Київської області, повторно вчинивши дії, обумовлені спільним умислом співучасників й спрямовані на переміщення, переховування, передачу і одержання людини з метою її експлуатації, з використанням обману та уразливого стану особи.
Маючи на меті вербування більшої кількості осіб для втягнення з використанням обману у заняття жебрацтвом, ОСОБА_6 , реалізуючи спільний умисел співвиконавців, з метою пошуку осіб для подальшого вербування неодноразово телефонувала своїм знайомим з числа мешканців м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, які перебувають в уразливому стані через збіг тяжких особистих, сімейних й інших обставин, у тому числі й тим, яких співучасники злочинної діяльності експлуатували в минулому.
Так, на початку грудня 2012 року, ОСОБА_6 під час телефонних розмов із раніше знайомими їй ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , використовуючи психічний вплив у формі запрошення і переконання, а також уразливий стан цих осіб, зумовлений збігом тяжких особистих, сімейних та інших обставин, отримала від них згоду працювати у м.Київ на повідомлених умовах.
Здійснивши з використанням уразливого стану вербування ОСОБА_10 та ОСОБА_17 шляхом досягнення із ними домовленості працювати на зазначених певних умовах, не приховуючи від них дійсні відомості про умови праці, пов`язаної із заняттям жебрацтвом, співвиконавці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 17 грудня 2012 року, в денний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, організували придбання в касі залізничного вокзалу станції Роковата ДП Придніпровська залізниця за адресою: м.Кривий Ріг, вул.23 Лютого, 1, двох квитків для перевезення потерпілих залізничним транспортом до м.Київ Київської області та, проконтролювали їх відбуття, вчинивши переміщення кількох осіб з метою експлуатації з використанням уразливого стану цих осіб.
Реалізуючи спільний план злочинної діяльності, пов`язаної із експлуатацією осіб, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, 18 грудня 2012 року, зустріли ОСОБА_10 та ОСОБА_17 на залізничному вокзалі станції Київ-Пасажирський ДП Південно-Західна залізниця за адресою: м.Київ, Привокзальна площа, 1, та доставили їх у орендоване помешкання за адресою: АДРЕСА_5 , де переховували, утримуючи разом із іншими не встановленими особами, втягнутими співвиконавцями злочинів у заняття жебрацтвом.
В цей день, 18 грудня 2012 року, перебуваючи в орендованому співвиконавцями для цілей злочинної діяльності помешканні, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання контролю над потерпілим ОСОБА_17 , вилучили в нього паспорт громадянина України, та залучили його із ОСОБА_10 в боргову кабалу, повідомивши про необхідність відпрацювання коштів, витрачених на їх перевезення до Києва.
В подальшому, в період з 18 по 31 грудня 2012 року, співвиконавці злочинів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи уразливий стан потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , експлуатували їх, спонукавши займатися жебрацтвом в місцях масового перебування громадян у м.Київ Київської області, повторно вчинивши дії, обумовлені спільним умислом співучасників й спрямовані на вербування, переміщення і переховування кількох осіб з метою їх експлуатації, з використанням уразливого стану цих осіб.
Вищезазначені діяння вчинені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були кваліфіковані за ст.149 ч.2 КК України за ознаками вербування, переміщення, переховування, передачі та одержання людини, вчинених з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану особи, щодо кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з призначенням покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, кожному.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнено з іспитовим строком на 3 (три) роки кожному.
В силу ст. 76 КК України зобов`язано засуджених не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Позовні заяви ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 залишені без розгляду.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 48,90 грн. (№58/37-298 від 15.10.2013 року) з кожного.
Вирішено долю речових доказів.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд при визначенні покарання, не пов`язаного із реальним його відбуванням, обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в достатній мірі не врахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до положень ст.12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких та які мають підвищену суспільну небезпеку, так як фактично посягають на волю, честь і гідність осіб, адже торгівля людьми є однією з найбільш актуальних проблем сучасності та є однією з найжорстокіших форм порушення основних прав та свобод людини у ХХІ столітті. Також, судом не враховано, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своєї вини у вчинених злочинах не визнали, не розкаялись, будь-яких дій, що могли б свідчити про їх бажання спокутувати провину не вчинили, а навпаки заперечували проти засудження, намагалися уникнути відповідальності за вчинений злочин шляхом звинувачення потерпілих у безпідставному їх кримінальному переслідуванні. А наведені у вироку обставини не можуть бути визнані переконливими доводами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та впливають на пом`якшення покарання обвинуваченим, а є лише даними про особу підсудних.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор прохав колегію суддів задовольнити його апеляційну скаргу в повній мірі врахувати особи обвинувачених, і ухвалити свій вирок в частині призначеного покарання, яким визнати винними обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149 КК України та призначити їм покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією належного їм особисто майна, кожному
Під час судового засідання при апеляційному розгляді обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та їх захисник - адвокат ОСОБА_9 , просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, як безпідставну.
Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, порівнявши їх з матеріалами, що знаходяться у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а вирок суду залишенню без змін, виходячи зі слідуючого.
Відповідно до вимог ст.404 ч.1 КПК України, вирок суду переглядається апеляційним судом у межах наданої апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєні кримінального злочину, передбаченогост.149 ч.2 КК України, при обставинах, викладених у вироку, правильні та ґрунтуються на досліджених у суді доказах, і ніким не оскаржуються, кваліфікація скоєного не викликає сумнівів.
На думку колегії суддів, вирок суду є законним та вмотивованим і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.
Що ж стосується доводів апеляційних скарг прокурора про м`якість призначеного покарання кожному із обвинувачених, то вони є безпідставними, оскільки призначене судом покарання обрано з врахуванням положень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, вчиненому та особі кожного із обвинувачених; воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та попередження вчинення ними нових злочинів.
Посилання в апеляційній скарзі прокурора на те, що судом неправильно враховано дані про особу обвинувачених, що не є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими та впливають на пом`якшення їх покарання, є безпідставними.
Як вбачається з мотивувальної та резолютивної частин оскарженого вироку, судом першої інстанції міра покарання відносно обвинувачених була обрана без застосування положень ст.69 КК України, в межах санкції інкримінованої статті в мінімальному її розмірі 5 років позбавлення волі без застосування додаткового покарання та із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.
Так, суд першої інстанції, мотивуючи вид та розмір покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 урахував: тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відносяться до особливо тяжкого злочину, особистість винних і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Обвинувачені вину визнали частково, характеризуються позитивно (а.с.98, 99 Т.4), в обвинуваченої ОСОБА_6 на утриманні знаходиться син-інвалід (а.с.100 Т.5), раніше не судима (а.с.95 Т.4, а.с.33 Т.5), в обвинуваченого ОСОБА_7 двоє неповнолітніх дітей, 1997 та 1998 років народження (а.с.93, 94 Т.4, а.с.196 Т.5), він хворіє діагноз хронічний панкреатит; потерпілим відшкодовано шкоду в повному обсязі, а також урахував клопотання потерпілих про не призначення покарання обвинуваченим.
При цьому, вчинення особливо тяжкого злочину згідно з вимогами ст.75 КК України не є перешкодою для застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням за наявності до того інших характеризуючих даних про обвинувачених та обставин справи. Також обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 добровільно відшкодували завдану злочином шкоду потерпілим, що і свідчить про їх щире каяття у вчиненому. На підтвердження цього потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 подали заяви, в яких відмовляються від своїх позовних заяв та зазначають про відсутність у них матеріальних та моральних претензій до обвинувачених, просять їх не наказувати (а.с.178,179, 221-227 Т.5; а.с.1, 2, 7, 8, 50-52, 66, 67 Т.6) і не оскаржили вирок суду першої інстанції з підстав м`якості призначеного їм покарання. До апеляційної інстанції звернулись із заявами про згідність з вироком суду.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені обставини у сукупності з даними про особу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в тому числі, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають (а.с.100,102-104 Т.4; а.с.30, 32 Т.5), обвинувачений ОСОБА_7 в силу ст.89 КК України не судимий (а.с.96-97 Т.4; а.с.34-35 Т.5), давали підстави вважати можливим їх виправлення без відбування призначеного покарання, тобто для застосування щодо них положень статей 75, 76 КК України.
З урахуванням наведеного, обставин вчиненого діяння, враховуючи дані про особу кожного з винних і того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку засуджених за період кримінального процесуального провадження, які відшкодували в повному обсязі шкоду потерпілим, думку самих потерпілих, які просили не призначати покарання обвинуваченим, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжує, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в частині призначеного покарання залишити без змін.
Крім того, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, що є власністю обвинувачених, не може бути застосовано при звільненні їх від відбування покарання з випробуванням, виходячи з
вимог статей 75, 77 КК України і роз`яснень, що містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (з доповненням і змінами на 06 листопада 2009 року) : якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією частини статті кримінального закону є обов`язковим, то у разі прийняття судом рішення про звільнення особи від відбування основного покарання з випробуванням це додаткове покарання не застосовується, оскільки ст.77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. Тому і в цій частині апеляційні вимоги прокурора не підлягають задоволенню.
Отже, суд першої інстанції вимоги статей 50, 65 КК України не порушив, призначене ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання кожному у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна та звільненням їх від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки на підставі ст.ст.75, 76 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі кожного із засуджених, є справедливим, а також необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів. Тому, апеляційні скарги прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, не підлягає задоволенню.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до вимог ст.412 КПК України були би підставою для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Відмовити у задоволенні апеляційних скарг прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.
Вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2015 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.149 ч.2 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4