Справа № 362/2768/15-к
Провадження № 1-кп/362/196/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2015 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання Васильківської міжрайонної прокуратури Київської області у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000806 від 21.05.2015 року про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, освіта повна середня, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , згідно з даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України є засновником та директор суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи: товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно консультаційна фірма Вартек», (далі ТОВ «ТКФ Вартек»).
Не зважаючи на те, що вказане підприємство зареєстровано в державних органах влади як суб`єкт підприємницької діяльності юридична особа, ОСОБА_4 , взяв участь у його створенні не з метою здійснення господарської діяльності, передбаченої Статутом підприємства, а з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, тобто вчинив злочин у сфері господарської діяльності, при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_4 , в кінці 2010 року, точної дати не встановлено, перебуваючи в м. Києві, вступив у попередню злочину змову з невстановленою особою, з метою створення та державної реєстрації, за матеріальну винагороду у розмірі 100 грн., суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи ТОВ «ТКФ Вартек» на своє ім`я, в органах державної влади, без наміру здійснення статутної господарської діяльності, з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб.
При цьому, ОСОБА_4 та невстановлена особа розподілили між собою ролі у спільному злочинному плані. Так, ОСОБА_4 , відповідно до розробленого злочинного плану, повинен був надати свої анкетні дані, документи, що посвідчують особу, підписати статутні та інші документи по створенню фіктивного підприємства ТОВ «ТКФ Вартек».
Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_4 , в кінці 2010 року, точної дати не встановлено, перебуваючи в м. Києві, виконуючи відведену йому роль в раніше розробленому злочинному плані, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, запропонованих йому невстановленою досудовим розслідуванням особою як майбутнього засновника фіктивного підприємства, усвідомлюючи, що підприємство створюється з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, з корисливих спонукань, погодившись на таку пропозицію, надав невстановленій в ході досудового розслідування особі з метою підготування статутних та реєстраційних документів по створенню ТОВ «ТКФ Вартек» копію власного паспорту громадянина України та картку фізичної особи платника податків.
У продовження раніше розробленого злочинного плану, ОСОБА_4 та невстановлена особа уневстановлений час, на підставі статуту ТОВ «ТКФ Вартек»у Шевченківській районній у місті Києві державній адміністрації за № 0037537 зареєстрували товариство з обмеженою відповідальністю «ТКФ Вартек», за юридичною адресою: м. Київ, вул. Щербакова, 49-А, офіс. 91, отримали від Державного комітету статистики України довідку з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України на підставі чого підприємству присвоєно код ЄДРПОУ № 37270365, поставлено на податковий облік у ДПІ у Шевченківському районі м. Києва за №39865 та отримано свідоцтво Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців за № 726084.

У подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи раніше розроблений злочинний план відкрив рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Інтербанк» (МФО 300216), за адресою: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 27.№ НОМЕР_1 та рахунки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 в АТ «Піреус Банк МКБ» (МФО 300658), за адресою: м. Київ, вул. Іллінська, 8.

18.07.2011 року директором товариства ОСОБА_4 , було змінено адресу товариства з обмеженою відповідальністю «ТКФ Вартек» , а саме на адресу: Київська область, м. Васильків, вул. Володимирська, 57-А. В зв`язку з чим реєстраційна справа була передана до Виконавчого комітету Васильківської міської ради.

ОСОБА_4 , будучи засновником та директором фіктивного підприємства ТОВ «ТКФ Вартек» в період часу з 01.09.2010 до моменту припинення юридичної особи, забезпечив прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб щодо здійснення вигаданих прибуткових та видаткових операцій по рахункам підприємства, складанні від його імені як службової особи ТОВ «ТКФ Вартек»фіктивних господарських угод та фіктивних первинних документів щодо реалізації товарів, робіт, послуг, складанні та видачі документів податкової звітності.

Дії ОСОБА_4 , щодо створення ТОВ «ТКФ Вартек»здійснювалися в порушення законодавчих актів України, що регулюють діяльність суб`єктів підприємництва, а саме:

Відповідно до: статті 1 Закону України «Про підприємництво» № 698-ХІІ від 02.07.1991 року, із змінами та доповненнями, яка визначає, що «підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик діяльність з метою виробництва продукції, виконання робіт, чи надання послуг та заняття торгівлею з метою одержання прибутку»;

статті 14 Закону України «Про підприємництво» № 698-ХІІ від 02.07.1991 року, із змінами та доповненнями, яка визначає, що управління підприємством здійснюється відповідно до статуту на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна. Власник здійснює свої права по управлінню підприємством безпосередньо, або через уповноважені ним органи;

пункту 3 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV від 16.07.1999 р., згідно якого власник, або уповноважена ним службова особа підприємства повинні організувати бухгалтерський облік на підприємстві та забезпечити фіксування здійснення всіх господарських операцій у первинних документах;

статті 81 Цивільного Кодексу України, за якою юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу.

Відповідно до статті 87 Цивільного кодексу України якою встановлено: для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження.

Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

Товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою.

Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Відповідно до статті 89 Цивільного кодексу України якою встановлено: юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом.

Порушення встановленого законом порядку створення юридичної особи або невідповідність її установчих документів закону є підставою для відмови у державній реєстрації юридичної особи.

Відповідно до статті 56 Господарського кодексу України якою встановлено, що суб`єкт господарювання може бути утворений за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу.

Відповідно до статті 57 Господарського кодексу України якою встановлено: установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання.

В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб`єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом.

У засновницькому договорі засновники зобов`язуються утворити суб`єкт господарювання, визначають порядок спільної діяльності щодо його утворення, умови передачі йому свого майна, порядок розподілу прибутків і збитків, управління діяльністю суб`єкта господарювання та участі в ньому засновників, порядок вибуття та входження нових засновників, інші умови діяльності суб`єкта господарювання, які передбачені законом, а також порядок його реорганізації та ліквідації відповідно до закону.

Статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству.

Відповідно до: статті 57 Господарського кодексу України, якою встановлено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом;

статті 88 Господарського кодексу України якою встановлено, що учасники господарського товариства зобов`язані вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку та коштами (засобами), що передбачені установчими документами, відповідно до цього Кодексу та закону про господарські товариства;

статті 89 Господарського кодексу України якою встановлено, що управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства.

Відповідно статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» № 755-IV від 15.05.2003 р., якою визначено, що установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення) юридичної особи, які подаються державному реєстратору, повинні містити відомості, передбачені законом.

Відповідно до пункту 3 статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» № 755-IV від 15.05.2003 р., відповідальність за відповідність установчих документів законодавству, несуть засновники (учасники) юридичної особи.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» № 755-IV від 15.05.2003 р., якою визначено, що для проведення державної реєстрації юридичної особи засновник (засновники) або уповноважена ними особа повинні особисто подати державному реєстратору два примірники установчих документів. Частиною 4 цієї ж статті визначено, що у разі державної реєстрації юридичної особи, для якої законом встановлено вимоги щодо формування статутного фонду (статутного або складеного капіталу), крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається документ, що підтверджує внесення засновником (засновниками) вкладу (вкладів) до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) юридичної особи в розмірі, який встановлено законом.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про господарські товариства» N 1576-XII від 19.09.1991 р. якою визначено, що товариства з обмеженою відповідальністю створюються і діють на підставі установчого договору і статуту, їх установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного фонду, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив пособництво у створенні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.27 ч.1 ст.205 КК України.
27.05.2015 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 205 КК України.

Однак, у кримінальному провадженні № 0000806 від 21.05.2015 встановлено, що ОСОБА_4 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, які згідно ст.12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, за які законом передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, оскільки з моменту реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно консультаційна фірма Вартек», , яке мало місце 01.09.2010 року, минуло більше 2 років.
За таких обставин, кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, підлягає направленню до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, просив його задоволити, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 закрити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України визнав повністю, підтримав дане клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, просив його задоволити та показав, що в клопотанні, яке оголошено прокурором все записано правильно та показав, що точної дати він не пам`ятає коли, до нього підійшли на Оболоні в м. Києві якісь двоє невідомих йому людей та запропонували заробити йому грошові кошти і для цього йому необхідно надати тільки свій паспорт і ідентифікаційний код, він погодився на дану пропозицію. Після чого вони пішли до нотаріуса, де він ставив свої підписи на документах, які йому надавали. Потім через деякий час до нього приїздили різні інспектори податкових інспекцій та брали у нього пояснення з приводу реєстрації на нього фірми, на що він їм надав пояснення, як перед цим надав в суді. В різних відділеннях банків він відкривав розрахункові рахунки, з тими особами, які на це його умовили, в банківських документах він ставив тільки свої підписи.

Прокурором були надані документи, які на його думку характеризують підозрюваного ОСОБА_4 , а саме:

· вимога про судимісь, з якої вбачається, що ОСОБА_4 раніше не судимий;

· довідки лікарів психіатра та нарколога, з яких вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у них не перебуває;

· довідка - ідентифікаційний номер ОСОБА_4 ;

· фотокопія паспорта на ОСОБА_4 ;

· характеристика за місцем проживання ОСОБА_4 , з якої вбачається, що він характеризується посередньо.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Відповідно до положень ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 285 КПК України, особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КПК України, розгляд клопотання прокурора здійснюється у присутності сторін кримінального провадження в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею.

На підставі вищенаведеного суд вважає, що ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за які законом передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, оскільки з моменту реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно консультаційна фірма Вартек», , яке мало місце 01.09.2010 року, минуло більше 2 років, а тому наявні підстави для закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності та звільнення його від кримінальної відповідальності з цих підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст. 284-288 КПК України, ст.12, п. 2 ч.1 ст. 49 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, освіта повна середня, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого, від кримінальної відповідальності, за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч.1 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження №0000806 від 21.05.2015 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України закрити у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1