АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/706/2012
Номер провадження 11/1690/706/2012Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.2 КК С.Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого Гавриша В.М.

суддів Голубенко Н.В. Корсун О.М. за участю прокурора Ситника Р.Г.

захисника ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_3, помічника прокурора Полтавського району на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 25 травня 2012 року,-

В с т а н о в и л а:

Згідно з цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 та області, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працюючий, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4, але фактично без постійного місця проживання, раніше судимий,-

1. 07.04.2006 року вироком Машівського районного суду Полтавської області за ч.1 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 1рік, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік;

2. 12.02.2007 року вироком того ж суду за ч. 3 ст. 187, ст. 69, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. Звільнений умовно-достроково 13.03.2009 року на невідбутий строк 10 міс. 29 днів постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 05.03.2009 р;

3. 3.12.10.2009 року вироком того ж суду за ч. 2 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. Звільнений по відбуттю покарання 12.04.2011 року,-

засуджений:

- за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 263 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання засудженому ОСОБА_3 визначено у виді 2 років позбавлення волі.

По справі вирішено питання речових доказів.

За вироком Полтавського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що 02 липня 2011 року близько 14 год., знаходячись в будинку по пров. Тупий, 12 в с. Зінці Полтавського району, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон «SAMSUNG GT-E1175T» вартістю 340 грн. з сім-картою оператора мобільного звязку МТС вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходилось 2,45 грн., які належать ОСОБА_4, завдавши своїми діями потерпілій матеріального збитку на загальну суму 352,45 грн.

07 січня 2012 року близько 21 години в будинку в по вул. Жовтнева, 38 в с. Макухівка Полтавського району, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, таємно викрав з кишені куртки, мобільний телефон «SAMSUNG GT-5230» вартістю 1тис. грн. з сім-картою оператора мобільного звязку МТС номер 050-221-06-41 вартістю 25 грн., на рахунку якої знаходилось 50,25 грн., флеш-картою 4 Гб. вартістю 100 грн. та шкіряний чохол вартістю 50 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 1 225,25грн.

Крім того, 02 лютого 2012 року близько 11 години, на звалищі в с. Макухівка Полтавського району, ОСОБА_3 шляхом підняття придбав ніж, який незаконно зберігав та носив при собі без передбаченого законом дозволу біля будівлі ресторану « Полтава », розташованого в с. Терешки Полтавського району, про що в правоохоронні органи повідомили громадяни.

Під час затримання засудженого та проведеного особистого огляду 02 лютого 2012 року близько 19 годин працівниками міліції було виявлено у ОСОБА_3 та вилучено вищевказаний ніж, який, згідно висновку експерта № 22 від 17.02.2012 року є холодною зброєю, виготовлений саморобним способом за типом мисливських ножів загального призначення.

В поданій апеляції, засуджений ОСОБА_3, просить виключити з обвинувачення ч.2 ст. 263 КК України, так як знайдений на смітнику ніж він не мав наміру зберігати та використовувати, а ніс його з метою здати до відділу міліції.

Крім того, на думку засудженого, суд першої інстанції не в повній мірі врахував помякшуючі обставини, а саме визнання вини, щире каяття та допомогу слідству, призначивши йому занадто сувору міру покарання, яку ОСОБА_3 просить помякшити, призначивши покарання не повязане з позбавлення волі.

В доповненнях до апеляції засуджений ОСОБА_3 став стверджувати, що 2 лютого 2012 року не перебував в с. Макухівка і с. Терешки, а тому злочину, передбаченого ст. 263 ч. 2 КК України не вчиняв та просить в цьому розібратися апеляційній інстанції.

В поданій апеляції помічник прокурора Полтавського району, не оскаржуючи правильність кваліфікації дій засудженого, просить скасувати вироку суду в звязку з мякістю призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 263 КК України 2 роки позбавлення волі, а підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів і шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На переконання прокурора, суд першої інстанції при призначенні покарання, не урахував, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, продовжує вчиняти корисливі злочини, чим становить суспільну небезпеку для суспільства.

Заслухавши доповідь судді, прокурора Ситника Р.Г., який не підтримав апеляцію помічника прокурора Полтавського району та заперечував проти апеляції засудженого, вислухавши засудженого ОСОБА_3 та в його інтересах захисника ОСОБА_2 в обґрунтування поданої першим апеляції, обговоривши доводи апеляцій, а також перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що подані апеляції не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст. 299 КПК України, в разі згоди підсудного на скорочений порядок дослідження доказів по справі, засуджений позбавлений права оспорювати фактичні обставини по справі та розмір цивільного позову.

У звязку з повним визнанням вини за інкримінованими злочинами на досудовому слідстві і в суді, визнання фактичних обставин по справі та цивільних позовів, наведені положення кримінально-процесуального законодавства були в суді першої інстанції належним чином розяснені засудженому ОСОБА_3, в тому числі і позбавлення його права на оскарження фактичних обставин справи.

/ т.1 а .с. 197 /

За таких умов, апеляційна інстанція також позбавлена можливості перевіряти доводи апеляції засудженого в цій частині та приймати будь-які рішення з цього приводу.

Поряд з цим, висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах.

У відповідності до фактичних обставин справи, дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 263 КК України.

Зокрема матеріали кримінальної справи містять протоколи допиту засудженого ОСОБА_3, в якості підозрюваного та обвинуваченого, відповідно до яких, засуджений пояснював, що 2 .02. 2012 року, близько 11 годин, знайшовши ніж на смітнику в с. Макухівка, залишив його собі для власних потреб, однак близько 18 годин 30 хв. у с. Терешки цей ніж був вилучений працівниками міліції.

/ а. с. 74, 134 /

Факт перебування ОСОБА_3 2.02.2012 року в с. Терешки з ножем підтвердив свідок ОСОБА_6, який і повідомив в правоохоронні органи, а свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що були присутніми 2.02.2012 року в якості понятих при вилученні ножа у засудженого, який не заперечував факт його незаконного зберігання та носіння.

/ а. с. 31, 32 /

Обєктивно наведене стверджується протоколом вилучення в с. Терешки в 19 годин у засудженого 2.02. 2012 року ножа та висновком криміналістичної експертизи в тому, що він являється холодною зброєю.

/ а. с. 6-8, 20-23 /

За таких умов твердження засудженого в апеляційній скарзі, що він не мав наміру зберігати та носити при собі знайдений ніж, який є холодною зброєю, не перебував 2.02.2012 року в с. Терешки Полтавського району, не відповідає дійсності.

Із вироку вбачається, що вирішуючи питання про міру покарання засудженому, суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України та урахував ступінь тяжкості вчинених засудженим злочинів, особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, однак знову вчинив корисливі злочини в стані алкогольного спяніння, маючи не зняті та не погашену в законному порядку попередні судимості.

Дані обставини свідчать, що засуджений вперто не бажає ставити на шлях виправлення, а тому висновок суду про відсутність підстав до застосування ст. ст. 69, 75 КК України є вірним.

Поряд з цим, судом одночасно були враховані і помякшуючі вину ОСОБА_3 обставини, у тому числі і ті, на які вказує засуджений визнання вини, каяття, сприяння розкриттю злочину.

За висновку судово-психіатричної експертизи засуджений ОСОБА_3 виявляє ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості, але її ступінь не є такою, що позбавляє можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними ому він під дії ст. 19 та ч.2,3 ст. 20 КК України не підпадає.

/ а. с. 124 128 /

З урахуванням наведених вище обставин щодо особи засудженого та враховуючи його стан здоровя призначене судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 і попередження нових злочинів.

За таких умов, колегія суддів, не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора і засудженого та скасування законного і справедливого вироку.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції помічника прокурора Полтавського району та засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 25 травня 2012 року стосовно ОСОБА_3 без змін.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_10