УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 03 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_8

суддів: ОСОБА_9., ОСОБА_10,

за участю прокурора ОСОБА_11.,

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника цивільного позивача ОСОБА_3,

розглянувши в судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4, захисника ОСОБА_1, яка діє в інтересах засудженої ОСОБА_5, представника цивільного позивача ТОВ «Металургтранс» на вирок Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2014 року щодо ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з конфіскацією майна, що є його власністю;

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянку України, в силу ст. 89 КК України не судиму,

засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з конфіскацією майна, що є її власністю.

Вироком у задоволенні цивільного позову ТОВ «Металургтранс» про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 5 600 028 грн відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишено без зміни.

Цією ж ухвалою апеляційного суду на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання.

Вказані судові рішення, постановлені щодо ОСОБА_6, в касаційному порядку оскаржуються лише представником цивільного позивача в частині вирішення цивільного позову.

За вироком суду ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які раніше були притягнені до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, повторно скоїли заволодіння чужим майном шляхом обману за попередньою змовою групою осіб між собою та ОСОБА_6 в особливо великому розмірі.

Так, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом обману в особливо великому розмірі, що належали ТОВ «Металлургтранс», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 із невстановленими слідством особами, у невстановлених слідством час і місце вступили в злочинну змову, розподіливши між собою ролі у скоєнні злочину. 04 квітня 2011 року, приблизно о 11 годині, ОСОБА_4 з метою заволодіння грошовими коштами ТОВ «Металургтранс» представився першому заступнику директора ОСОБА_7, представником фірми, яка має договірні відносини з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», виробником продукції, яку ОСОБА_7 хотів купити, запевнивши останнього, що є власником фірм, які займаються посередництвом у торгівлі цією продукцією, прибули до приміщення офісу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, де в цей же день, діючи в продовження злочинного умислу, запевнив ОСОБА_7, що як власник бізнесу та підприємства «Транс-Інвест-Кепітал» вирішує всі питання з ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод». В цей же день ОСОБА_5, діючи в продовження злочинного умислу спрямованого на заволодіння грошовими коштами ТОВ «Металлургтранс» представилася ОСОБА_7 заступником директора ТОВ «Транс-Інвест-Кепітал». В ході спілкування з ОСОБА_7, ОСОБА_4 надав документи, що підтверджують діяльність ТОВ «Транс-Інвест-Кепітал» щодо проведення аналогічних угод з іншими підприємствами та договір між ТОВ «Транс-Інвест-Кепітал» й ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», достовірно знаючи, що договірні відносини між даними товариствами відсутні. В цей же день в приміщенні офісу, ОСОБА_7, довіряючи ОСОБА_4, прийняв рішення про укладення договору на поставку продукції, виготовленої ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод». Після досягнення угоди, в цей же день, в приміщення офісу, ОСОБА_5, діючи в продовження спільного злочинного умислу, уточнила за допомогою обміну електронною поштою з використанням e-mail адреси ІНФОРМАЦІЯ_3, з посадовими особами ТОВ «Металлургтранс» умови договору, після чого роздрукувала остаточний варіант договору поставки № 04/04-11 від 04 квітня 2011 року між «Транс-Інвест-Кепітал» і «Металургтранс». ОСОБА_6, діючи в продовження спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами ТОВ «Металургтранс», підписав остаточний варіант цього договору, який вони не мали наміру виконувати. В цей же день, ТОВ «Транс-Інвест-Кепітал» в особі директора ОСОБА_6, виставив ТОВ «Металургтранс» рахунок - фактуру від 04 квітня 2011 року, а в подальшому 11 та 12 квітня 2011 року, на загальну суму 5 млн. 600 тис. 028 грн, після чого ТОВ «Метарургтранс» 05, 11 та 12 квітня 2011 року перераховано зазначену суму на розрахунковий рахунок «Транс-Інвест-Кепітал», до якого ОСОБА_5 мала доступ як фізична особа, згідно виданої ОСОБА_6 на її ім'я довіреності. ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпорядилися зазначеними грошовими коштами на свій розсуд, а саме, частину грошових коштів ТОВ «Транс-Інвест-Кепітал» було списано як фінансова допомога в сумі 5 млн. 180 тис. 00 грн на рахунок ТОВ «Кепітал-Інвест-Медіа», де директором була ОСОБА_5, а співзасновником - ОСОБА_4, частину списано на потреби підприємства. В подальшому, очолюване ОСОБА_5 ТОВ «Кепітал-Інвест-Медіа», де співзасновником був ОСОБА_4, списало гроші на потреби підприємства, а частина грошових коштів на загальну суму 1 млн. 793 тис. грн була знята ОСОБА_5 у ПАТ КБ «Правекс-Банк» 06 та 19 квітня 2011 року з рахунку ТОВ «Кепітал-інвест- Медіа».

У касаційних скаргах :

· захисник ОСОБА_2, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4, просить вирок суду та ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити на нове розслідування. На обґрунтування зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому вказує, що суди не надали належної оцінки доказам у справі. Стверджує, що між ТОВ «Транс-Інвест-Кепітал» та ТОВ «Металургтранс» мали місце господарські правовідносини, й у зв'язку з проведенням обшуку 15 квітня 2011 року та вилученням документів, комп'ютерів була припинена господарська діяльність підприємства, що вплинуло на невиконання договірних відносин. Вважає таку кваліфікуючу ознаку як повторність зайвою, оскільки Солом'янським районним судом м. Києва на даний час не розглянуто кримінальну справу щодо ОСОБА_4 по суті;захисник ОСОБА_1, яка діє в інтересах засудженої ОСОБА_5, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту та однобічність судового слідства, відсутність події злочину, а також неправильне застосування кримінального закону, просить скасувати вирок суду та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5, а справу щодо неї на підставі п. 1 ч. 1 ст. 6 КПК України 1960 року закрити. Стверджує, що у даній справі мають місце цивільні правовідносини. Крім того, на її думку, суд всупереч ч. 4 ст. 32 КК України помилково застосував таку кваліфікуючу ознаку як повторність;

· представник цивільного позивача ТОВ «Металургтранс» порушує питання про зміну ухвали апеляційного суду в частині вирішення цивільного позову та просить задовольнити його, стягнувши солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 5 600 028 грн. При цьому, посилається на те, що судом апеляційної інстанції не було враховано, що рішенням господарського суду м. Києва від 27 липня 2011 року стягнуто грошові кошти з ТОВ «Транс-Інвест-Кепітал», а не з цивільних відповідачів.

Заслухавши доповідь судді, думку захисників на підтримання їхніх касаційних скарг, думку представника цивільного позивача, котра підтримала свою касаційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційних скарг, та просила залишити їх без задоволення, а судові рішення - без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги захисників та представника цивільного позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Вирок суду згідно зі ст. 323 КПК України 1960 року повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи з цих вимог, відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», судам належить неухильно додержуватися вимог ст. 257 КПК України 1960 року про безпосереднє дослідження всіх зібраних на досудовому слідстві і додатково поданих доказів. В умовах відкритого, усного і гласного судового розгляду суд повинен допитати підсудних, потерпілих, свідків, заслухати висновки експертів, оглянути речові докази, оголосити протоколи та інші документи.

Відповідно ч. 3 ст. 323 КПК України 1960 року суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Цих вимог місцевий суд повною мірою не дотримався.

Як убачається з матеріалів справи, суд, вирішуючи питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, ухвалив досліджувати докази в повному обсязі. Водночас, суд врахував показання свідків, дані ними під час досудового та судового слідства, та цим обґрунтував вирок, однак не врахував, при цьому, основний доказ у даній справі - договір поставки № 04/04-11 від 04 квітня 2011 року, укладений між ТОВ «Транс-Інвест-Кепітал» та ТОВ «Металургтранс».

Відповідно до умов договору, а також специфікації - невід'ємної частини цього договору, поставка товару могла бути здійснена тільки після попереднього перерахування грошових коштів покупцем на рахунок постачальника в розмірі 100% вартості товару, а саме - 8 320 041,60 грн.

Проте, ці умови договору ТОВ «Металургтранс» не виконав, що підтверджується фактом перерахунку ТОВ «Металургтранс» частини грошових коштів в сумі 5 600 028 грн за договором постачання від 04 квітня 2011 року № 04/04-11 на розрахунковий рахунок ТОВ «Транс-Інвест-Кепітал» № НОМЕР_1.

Крім того, судом не взято до уваги строк дії вказаного договору, який відповідно до п. 10.1 договору спливає 31 грудня 2011 року.

Також, суд касаційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були заарештовані за невиконання договору, ще задовго до закінчення строку його дії.

До того ж, рішенням Господарського суду м. Києва від 27 липня 2011 року, яке набрало законної сили, встановлено, що саме ТОВ «Транс-Інвест-Кепітал» не виконало умов договору, а тому господарський суд і задовольнив позовну заяву у повному обсязі.

Враховуючи викладене, ці обставини свідчать про те, що судом не надано належної та повної оцінки всім доказам у кримінальній справі, у зв'язку з чим, такий вирок не можна вважати законним і обґрунтованим, що є безумовною підставою для його скасування.

Такі порушення кримінально-процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу, прийняти законне, обґрунтоване і справедливе рішення та призвели до порушення права засуджених на захист.

При цьому, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув і помилку суду першої інстанції не виправив, у зв'язку з чим ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Разом із тим, визнавши ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винними у повторному заволодінні чужим майном шляхом обману за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі, суди помилково застосували таку кваліфікуючу ознаку як повторність, зазначивши при цьому, що вони є особами, які у 2011 році були притягнені до кримінальної відповідальності за скоєння у 2009-2010 роках злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, кримінальна справа щодо яких знаходиться на розгляді в Солом'янському районному суді м. Києва.

Однак, на час постановлення вироку кримінальна справа щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, що знаходиться на розгляді у Солом'янському районному суді м. Києва, у тому числі й на теперішній час, не була розглянута по суті, тому суд неправильно застосував кримінальний закон.

На підставі ст. 370, п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року вирок суду та ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підлягають скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд, під час якого слід усунути зазначені в цій ухвалі порушення, з дотриманням процесуальних прав підсудних безпосередньо дослідити докази, повно, всебічно й об'єктивно розглянути всі обставини справи в їх сукупності, перевірити доводи апеляційних та касаційних скарг захисників, представника цивільного позивача та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Оскільки виходячи з вимог ст. ст. 374, 396, 398 КПК України 1960 року при скасуванні судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд суд касаційної інстанції не вправі наперед вирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, перевагу одних доказів над іншими, застосування судами того чи іншого кримінального закону, доводи захисників щодо мети, мотиву дій засуджених та стану на момент вчинення злочину як підстав для зміни кримінально-правової кваліфікації їх дій підлягають перевірці в ході нового судового розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 394-396, 398 КПК України 1960 року, п. 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4, захисника ОСОБА_1, яка діє в інтересах засудженої ОСОБА_5, та представника цивільного позивача ТОВ «Металлургтранс» задовольнити частково.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2014 року щодо ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10