Справа № 11 -383/07. Головуючий
у І інстанції Войтюк Л.М.
Категорія: 121 ч 2 КК України. Доповідач Оксентюк В.Н.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 22 червня 2007 року.

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого
-судді: Оксентюка
В.Н.

суддів: Олексюка
Я.М., Бешти Г.Б. з участью
секретаря Лінік Т.В. прокурора
Верцімага М.О. потерпілої
ОСОБА_1. засуджених ОСОБА_2.,
ОСОБА_3захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальну справу за
апеляціями засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_2, захисника ОСОБА_4 в інтересах
засудженого ОСОБА_2. та захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_3на
вирок Любомльського районного суду від 17
квітня 2007 року,
яким,-

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1,
українець, громадянин України, уроженець та житель АДРЕСА_1 освіта середня,
неодружений, непрацюючий, раніше не судимий,-

засуджений за ст. 121
ч 2 КК
України на 8 ( вісім ) років
позбавлення волі.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець,
громадянин України, уроженець та житель с
Нудиже, Любомльського району Волинської області, освіта середня,
неодружений, військовослужбовець в/ч 3002
„Р" ( м. Рівне
) раніше не
судимий,-

засуджений за ст. 121
ч.2 КК України на 7
( сім ) років
шість місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в закону силу засудженим ОСОБА_2та
ОСОБА_3. змінено з підписки про невиїзд на утримання під вартою. Засуджені
взяті під варту в залі суду.

Строк відбування покарання засудженим визначено з 17 квітня 2007 року.
Зараховано в строк
відбування покарання, строк
перебування під

вартою ОСОБА_2 з 10 по 13 червня 2006 року, ОСОБА_3. з
11 по 13 червня 2006 року.

Цивільні позови задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2. та ОСОБА_3в користь потерпілої
ОСОБА_1. 3930 ( три
тисячі дев"ятсот тридцять )
матеріальної шкоди та 70
000 ( сімдесят тисяч ) гривень
моральної шкоди.

Вироком вирішена
доля речових доказів та судових витрат по справі.

Згідно вироку суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3. засуджені за те, що 10 вересня 2006 року, приблизно
біля 03 години
ночі, в лісовому масиві біля бесідки с.
Нудиже Любомльського району Волинської області, перебуваючи в
стані алкогольного сп"яніння, за попередньою змовою між собою та в групі
осіб, на грунті особистих неприязних відносин, умисно нанесли потерпілому
ОСОБА_1 тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_2 наніс удар правою ногою, взутою в
кросівку, в ліву частини голови потерпілого від чого останній впав на землю і
захропів. Після цього, протягом тривалого часу наносив множинні удари ногами та
кулаками в різні частини тіла, в тому числі зверху в грудну клітку, у правий та
лівий бік голови та по тулубу між плечима та тазом. В цей же час ОСОБА_3.
умисно наніс лежачому на спині потерпілому один удар ногою, взутою в черевик у
праву ділянку шиї, множинні удари ногами в праву частину тулуба між плечима та
тазом та кулаками в живіт потерпілого.

Внаслідок нанесених засудженими ОСОБА_2 та ОСОБА_3. ударів потерпілому
ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у виді множинних синців та гематом
повік обох очей, обох тімяних ділянок, підборіддя, верхньої та нижньої губи,
лівої скронево- виличної ділянки, грудної клітки справа, поперекової ділянки
справа з переходом у пахвинну ділянку; садна носа, обох щічних ділянок, правого
сонцеподібного виростку; рвані рани в ділянках прикріплення вушних мушель;
забійні рани зовнішнього кута лівого ока, слизової оболонки нижньої та верхньої
губ: злам коронок 1-3 зубів
верхньої щелепи зліва та 1-2
зубів нижньої щелепи зліва; прямий злам правого великого ріжка
під"язикової кістки; прямі злами 5-9
ребер справа; розрив правої долі печінки та нижньої долі правої легені, які
супроводжувались масивною внутрішньою гематомою; крововиливи під оболонку
головного мозку субарахноїдального характеру; крововиливи в ділянці верхнього
полюсу правої нирки; крововиливи на внутрішній поверхні м"ягких тканин
волосистої частини голови, крововилив у лівий скроневий м"яз.

В результаті нанесених тілесних ушкоджень наступила смерть потерпілого
ОСОБА_1

Засуджений ОСОБА_2у поданій на вирок апеляції посилається на те, що
потерпілий ОСОБА_1 першим розпочав бійку та вимагав від нього горілку. Він
штовхнув потерпілого ногою в плече, від чого ОСОБА_1 впав на землю. До них
підбіг ОСОБА_3. і почав наносити потерпілому удари ногами та кулаками в праву
частину тулубу. Він також наніс два удари ногою в лівий бік потерпілого. Більше
ударів він не наносив. Вважає, що внаслідок нанесених ним
ударів, могли виникнути
у потерпілого лише
тілесні

ушкодження у
виді забоїв м"ягких тканин голови. Прохає його дії перекваліфікувати на ч.
1 ст. 126 КК України, обрати покарання у межах санкції цієї статті та звільнити
його з-під варти.

Засуджений ОСОБА_3. у поданій на вирок апеляції посилається на те, що
побити потерпілого ОСОБА_1 його попросив ОСОБА_2 Він наніс один удар в ділянку
плеча чи шиї та 3-4 удари в ділянку сідниць потерпілого. Після останнього удару
він впав на землю і не міг піднятись так як був у стані сильного алкогольного
сп"ягніння. Після цього до лежачого ОСОБА_1 з правого боку підійшов
ОСОБА_2 і став наносити багаточисельні удари по всьому тілу, скакати на нього,
а також ставав ногою на обличчя. Вважає, що від його дій потерпілому не були
заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. Прохає вирок змінити, перекваліфікувати
його дії зі ст. 121 ч 2 на ст. 126 КК України та пом"якшити йому
покарання.

Захисник ОСОБА_4, у поданій в інтересах засудженого ОСОБА_2. апеляції
посилається на те, що висновок суду першої інстанції постановлений на
припущеннях і не відповідає фактичним обставинам справи. Засуджений ОСОБА_2
наніс потерпілому лише кілька ударів з невеликою силою. Ударів в праву половину
грудної клітки від яких виникли розриви печінки та легень і від яких наступила
смерть потерпілого не наносив. Не відповідає фактичним обставинам справи висновки
суду і в тій частині, що ОСОБА_2 був ініціатором бійки та що ОСОБА_2 тривалий
час наносив потерпілому удари. Органами досудового слідства та судом не
визначено ступені тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, що
свідчить про однобічність та неповноту досудового слідства. Прохає вирок
змінити, перекваліфікувати дій ОСОБА_2. зі ст. 121 ч.2 на 126 ч 1 КК України ,
визначити йому покарання в межах вказаної статті та звільнити його з під-варти.
Зменшити розмір відшкодування з ОСОБА_2. матеріальної та моральної шкоди.

Захисник ОСОБА_5 у поданій в інтересах засудженого ОСОБА_3апеляції
посилається на те, що ініціатором побиття потерпілого був ОСОБА_2 Засуджений
ОСОБА_3. наніс потерпілому один удар в область шиї та три-чотири удари в
область сідниць потерпілого, Після останнього удару він впав і не міг
піднятись, тоді з правого боку до потерпілого підійшов ОСОБА_2 і став наносити
чисельні удари ногами по тулубу потерпілого. Такі ж показання щодо
ОСОБА_3давали свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Цих показань суд не прийняв до уваги.
Вважає, що ОСОБА_3. не міг заподіяти потерпілому тяжкі тілесні ушкодження,
Прохає вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_3зі ст. 121 ч 2 на ст.
126 КК України та пом"якшити йому покарання.

Прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, у
поданих на апеляції запереченнях вказує на те, що вина засуджених ОСОБА_2. та
ОСОБА_3за ст. 121 ч 2 КК України
повністю доведена дослідженими в суді доказами. Засуджені тривалий час наносили
чисельні удари потерпілому, який лежав на землі і не чинив їм ніякого опору.
При кваліфікації дій суд врахував характер та локалізацію тілесних ушкоджень

потерпілого та їх ступінь важкості. Прохає вирок Любомльського районного
суду від 17 квітня 2007 року залишити
без змін, а апеляційні скарги без задовололення.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку доводи апеляцій та
заперечення на них, заслухавши пояснення засуджених ОСОБА_2., ОСОБА_3та їх
захисників, які свої апеляції підтримали, прохали вирок змінити,
перекваліфікувати дії засуджених зі ст. 121
ч 2 на ст. 126 ч 1 КК України та
пом"якшити їм покарання, пояснення потерпілої, яка апеляцій засуджених та
їх захисників не визнала, міркування прокурора про залишення апеляцій без
задоволення, а вироку без змін, вивчивши матеріли справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляції засуджених ОСОБА_2., ОСОБА_3та їх
захисників підлягають до часткового задоволення, а кримінальна справа підлягає
поверненню прокурору для проведення додаткового розслідування.

Згідно ст.. 22 КПК України,
прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов"язані вжити всіх
передбачених законом заходів для всебічного, повного і об"ективного
дослідження всіх обставин справи. Вказаних вимог закону органами досудового
слідства не дотримано, слідство проведено поверхово, обвинуваченим
пред"явленне неконкретне обвинувачення.

Згідно ст.. 76 п.2 КПК України для
встановлення тяжкості тілесних ушкоджень обов"язкове призначення та
проведення судово-медичної експертизи.

В порушення вказаних вимог закону та, незважаючи на письмове клопотання
сторони захисту про призначення та проведення такої експертизи ( т.3 а.с. 130 ) судово-медична
експертиза для встановлення ступеня тяжкості потерпілому ОСОБА_1 тілесних
ушкоджень проведена не була.

Звинувачення ОСОБА_2 та ОСОБА_3. в умисному заподіянні потерпілому тяжких
тілесних ушкоджень, які потягнули смерть потерпілого, слідчими органами
пред"явлено без визначення ступені їх тяжкості. Як вбачається із
матеріалів кримінальної справи на тілі потерпілого виявлені чисельні тілесні
ушкодження. Вказані тілесні ушкодження по їх тяжкості також не розмежовані.

В зв"язку з тим, що досудове слідство не встановило ступені тяжкості,
заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, встановлення яких відповідно до
Закону є обов'язковим, колегія суддів вважає, що слідство по даній справі
проведено неповно і ця неповнота не може бути усунена в судовому засіданні,
оскільки, суд не наділений правом збору нових доказів.

При постановлені вироку, суд першої інстанції, для визначення ступені
тяжкості тілесних ушкоджень послався на показання експерта Юрчика P.O., які він давав в
ході досудового слідства. При цьому суд не врахував, що показання експерта
відповідно до ст.. 65
КПК України не являється джерелом доказів щодо визначення ступеня тяжкості
тілесних ушкоджень, а тому такі показання не можуть бути покладені в основу
обвинувального вироку. Письмове клопотання сторони захисту про призначення
такої експертизи суд також безпідставно відхилив.

Оскільки досудове слідство проведено неповно, обвинуваченим
пред"явлено неконкретне обвинувачення, не з"ясовані всі обставини,
які мають суттєве значення для правильного вирішення справи та, враховуючи, що
вказана неповнота може бути усунена лише в процесі проведення досудового
слідства, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа поверненню
прокурору для проведення додаткового розслідування.

При проведенні додаткового розслідування слід призначити та провести
додаткову або комплексну судово-медичну експертизу на вирішення якої поставити
питання щодо ступені тяжкості тілесних ушкоджень виявлених на тілі потерпілого
ОСОБА_1, механізму їх утворення. При проведенні додаткового розслідування
виконати інші слідчі дії в яких виникне необхідність. З врахуванням зібраних по
справі доказів в їх сукупності, спрямованості умислу обвинувачених та інших
обставин справи у відповідності до вимог кримінально-процесуального
законодавства перепред"явити обвинувачення та вирішити питання про дальший
рух справи.

Керуючись ст..
365,366 КПК України колегія суддів судової палати апеляційного суду
Волинської області,-

Ухвалила:

Апеляції
засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовільнити
частково.

Вирок Любомльського районного суду від 17 квітня 2007 року щодо
ОСОБА_2. та ОСОБА_3скасувати, а кримінальну справу повернути військовому
прокурору Західного регіону України для проведення додаткового розслідування.

Міру запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_2 та ОСОБА_3. залишити
попередню - тримання
під вартою.