Справа № 442/3214/15-к
Провадження № 1-кс/442/668/2015
У Х В А Л А

15 травня 2015 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого

з участю сторін:

представника скаржника адвоката ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду із скаргою в якій просить визнати протиправною бездіяльність заступника начальника СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 щодо неповернення йому тимчасово вилученого майна 07 квітня 2015 року, зобов`язати заступника начальника СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 повернути йому грошові кошти у розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США, наручний годинник фірми «Есіох», золоті вироби та інше тимчасове вилучене майно, яке було вилучене 07 квітня 2015 року згідно з протоколом обшуку.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 07 квітня 2015 року працівниками Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області у кримінальному провадженні № 0002620 внесеного до ЄРДР 11.11.2014 року, на підставі ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2015 року було проведено обшук у квартирі в якій він проживає, а саме кв. АДРЕСА_1 та квартирі його батьків АДРЕСА_2 . В ухвалі про проведення обшуку було надано дозвіл слідчому відшукати та знайти газовий двохфункційний котел, фірми «Вайланд», дубове двоспальне ліжко, два матраци марки «Софія люкс», електрочайник фірми «Суперіор», 70 упаковок дубового паркету, бензокосарку фірми «Дольмар», перфоратор фірми «Крафт», рушник осушку, два ключі від врізного замка вхідних дверей будинку. Під час проведення обшуку вказані речі не були виявлені та вилучені. Натомість працівники міліції вилучили в нього 4000 (чотири тисячі) доларів США, наручний годинник фірми «Есіох», золоті вироби та ряд інших його особистих речей. Ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 від 08 квітня 2015 року відмовлено заступнику начальника СВ Дрогобицького МВ у накладенні арешту на вказані речі. 29 квітня 2015 року він звернувся в Дрогобицький МВ із клопотанням про повернення вилучених речей, арешт на які не було накладено ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 від 08 квітня 2015 року. Станом на 08 травня 2015 року вказане клопотання залишається не розглянутим, а речі неповернутими та незаконно перебувають в заступника начальника СВ Дрогобицького МВ ОСОБА_6 . Оскільки його майно йому не повернуто, воно безпідставно перебуває у володінні в заступника начальника СВ Дрогобицького МВ ОСОБА_6 він змушений звернутись до слідчого судді із даною скаргою.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 подану скаргу ОСОБА_7 підтримав та просив суд постановити ухвалу, якою зобов`язати заступника начальника СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США, наручний годинник фірми «Есіох», золоті вироби та інше тимчасове вилучене майно, яке було вилучене 07 квітня 2015 року згідно з протоколом обшуку від 07 квітня 2015 року з квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 . Що стосується вимоги про визнання протиправною бездіяльності заступника начальника СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 щодо неповернення ОСОБА_3 тимчасово вилученого майна 07 квітня 2015 року то просив її не розглядати, оскільки чинним КПК України передбачено ряд ухвал, які постановляє слідчий суддя, а така вимога, яку просить задоволити його довіритель не передбачена законом.

На день розгляду даної скарги заступник начальника СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду скарги.

Відповідно до ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Клопотань учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не поступило, а тому фіксування клопотання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_4 , вивчивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Під час розгляду даної скарги встановлено, що 07 квітня 2015 року працівниками Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області у кримінальному провадженні № 0002620 внесеного до ЄРДР 11.11.2014 року, на підставі ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2015 року було проведено обшук у квартирі, в якій проживає ОСОБА_3 , а саме у кв. АДРЕСА_1 та квартирі його батьків АДРЕСА_2 .

В ухвалі про проведення обшуку було надано дозвіл слідчому відшукати та знайти газовий двохфункційний котел, фірми «Вайланд», дубове двоспальне ліжко, два матраци марки «Софія люкс», електрочайник фірми «Суперіор», 70 упаковок дубового паркету, бензокосарку фірми «Дольмар», перфоратор фірми «Крафт», рушник осушку, два ключі від врізного замка вхідних дверей будинку.

Під час проведення обшуку вказані речі не були виявлені та вилучені. Натомість працівники міліції вилучили в нього 4000 (чотири тисячі) доларів США, наручний годинник фірми «Есіох», золоті вироби та ряд інших його особистих речей.

Ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 від 08 квітня 2015 року відмовлено заступнику начальника СВ Дрогобицького МВ у накладенні арешту на вказані речі.

Як вбачається із матеріалів доданих до скарги, 29 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся в Дрогобицький МВ із клопотанням про повернення вилучених речей, арешт на які не було накладено ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 від 08 квітня 2015 року.

Станом на 08 травня 2015 року вказане клопотання залишається не розглянутим, а речі неповернутими та вони незаконно перебувають в заступника начальника СВ Дргобицького МВ ОСОБА_6 .

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України вилучене майно, щодо якого прямо не надано дозвіл на відшукання в ухвалі про обшук, та не відноситься до переліку предметів, які вилучені з обігу законом, вважається тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасове вилучення майна є фактичне позбавлення права власності на майно до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з приписом ч. 2 ст. 168 КПК України під час обшуку, огляду може здійснюватися також тимчасове вилучення майна.

Системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном на яке при наявності ст. 170 КПК України підстав може бути накладений арешт майна.

При наявності ознак, передбачених ст. 98 КПК України, у відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України вказане майно повинно бути якнайшвидше повернуто володільцю, а підставою для збереження майна в органі досудового слідства може бути лише ухвала слідчого судді про арешт майна.

Як зазначає законодавець арешт може бути накладено на майно підозрюваного. обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ньому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у в чиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З`ясувавши та перевіривши докази, які подані скаржником, слідчим суддею встановлено, що санкція ст. 185 ч. 3 КК України за якою проводиться досудове розслідування не передбачає конфіскації майна, доказів подання цивільного позову в рамках кримінального провадження стороною обвинувачення не надано, а тому підстав для накладення арешту на вилучене майно ОСОБА_3 в слідчого судді не було.

Водночас слідчий суддя вважає, що підстав у заступника начальника СВ Дрогобицького МВ ОСОБА_6 зберігати вилучене у ОСОБА_3 його майно у нього не має, так як таке зберігається у нього в супереч нормам КПК України.

Що стосується вимоги скаржника про визнання протиправною бездіяльності заступника начальника СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 щодо неповернення ОСОБА_3 тимчасово вилученого майна 07 квітня 2015 року то необхідно відзначити, що оскільки чинним КПК України передбачено ряд ухвал, які постановляє слідчий суддя (ст. 307 КПК України), а така вимога, яку просить задоволити скаржник не передбачена законом, відтак в її задоволенні слід відмовити.

З врахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення поданої скарги.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задоволити частково.

Зобов`язати заступника начальника СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США, наручний годинник фірми «Есіох», золоті вироби та інше тимчасове вилучене майно, яке було вилучене 07 квітня 2015 року згідно з протоколом обшуку від 07 квітня 2015 року з квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1