Справа № 567/1278/13-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської
області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

з участю прокурора Ковальчук Л.В.,
Панчук В.В.

потерпілих-цивільних позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників
потерпілих-цивільних позивачів
адвоката ОСОБА_4,

адвоката ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0000430 за
обвинуваченням ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с.Кутянка Острозького району
Рівненської, громадянина України,
одруженого, працюючого водієм відділу
освіти Острозької районної державної
адміністрації Рівненської області,
місце проживання : АДРЕСА_1, раніше не
судимого, паспорт серії НОМЕР_1, виданий
23.09.1997 р. Острозьким МРВ УМВС України в
Рівненській області

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119
КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 вчинив вбивство через
необережність при наступних
обставинах :

ІНФОРМАЦІЯ_6 р. близько 21 год., ОСОБА_7,
перебуваючи на околиці с.Болотківці
Острозького району Рівненської
області, на території урочища, що
прилягає до 31 кварталу лісового масиву
Новомалинського лісництва, проявив
злочинну недбалість під час
незаконного полювання на дикого звіра
без дозволу на полювання та у
заборонений час, не переконавшись у
безпеці своїх дій під час полювання,
виконав один постріл із двоствольної
гладкоствольної мисливської рушниці
моделі «ИЖ-54», 12 калібру, серійний номер
НОМЕР_2, яка належить ОСОБА_8, у напрямку
кущових та деревних насаджень, в
результаті чого поранив ОСОБА_9, який
на той момент знаходився у зазначених
насадженнях та поза полем зору ОСОБА_7 В
результаті поранення наступила смерть
ОСОБА_9

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав
свою вину та пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_6 р.
у вечірній час він разом із своєю сім'єю
перебував в с.Болотківці Острозького
району, де гостював у сватів - сім'ї
ОСОБА_8. В ході розмови його сваха
ОСОБА_10 поскаржилася на лисицю, яка
навідується до їхнього господарства та
нищить курей. Коли він разом із сім'єю
зібрався їхати додому, зателефонував
його сват ОСОБА_8 та повідомив, що в лісі
ходить лис, та попросив привезти його
рушницю. ОСОБА_10 винесла йому
незаряджену двоствольну мисливську
рушницю свого чоловіка ОСОБА_8 та пасок
з патронами. Він взяв рушницю свата та
патрони, сів в машину та поїхав в
сторону ліса. Чим були заряджені
патрони він не знає. Коли під'їхав до
лісу, то сват ОСОБА_8 по телефону
повідомив йому, що по полю в напрямку до
нього йде дикий кабан, якого ОСОБА_7
вирішив вполювати. Зазначив, що
особисто звіра не бачив та він помітив
в кущах на відстані близько 150 метрів
рухому темну тінь, яка піднімалася та
опускалася, в сторону якої він здійснив
один постріл. Дана подія мала місце
близько 21 години, була ще світла пора
доби. Коли підійшов ближче з метою
переконатися чи вразив у ціль, то
помітив, що лежить поранений чоловік,
яким виявився ОСОБА_9 Він одразу
перевірив в нього пульс та дихання,
поклав його у машину та поїхав до
будинку сватів в с.Болотківці, де до
нього в машину підсіла його жінка, з
якою він одразу поїхав до лікарні в
м.Острог з метою надання пораненому
ОСОБА_9 медичної допомоги. В подальшому
в лікарні при огляді ОСОБА_9 було
констатовано смерть останнього.
Пояснив, що його досвід полювання
становить з 1986 р., він має власну
мисливську рушницю та йому видано
дозвіл на зберігання та носіння
мисливської зброї. Зазначив, що скарг
на зір у нього немає та раніше він
ніколи не стріляв у звіря, який
знаходився поза полем його зору. Не
зміг пояснити суду, чому здійснив
постріл, не переконавшись перед цим у
цілі, в яку мав намір влучити. Пояснив,
що він був знайомий з ОСОБА_9 та
перебував з ним у доброзичливих
стосунках, конфліктів між ними не
виникало, водночас зазначивши, що у
нього немає підстав обмовляти себе та
брати на себе чужу провину за
смертельне поранення ОСОБА_9
Неодноразово в судовому засіданні
пояснював, що саме він причетний до
необережного заподіяння смерті ОСОБА_9
Вказав, що частково відшкодував
потерпілим завдану їм моральну шкоду.
Зібраних досудовим слідством
доказів, в тому числі показів
потерпілих, свідків та інших доказів
по справі не заперечує, зауважень
щодо них не має. У вчиненому
розкаюється.

Крім повного визнання обвинуваченим
своєї вини у вчиненні інкримінованого
йому злочину, його вина у вчиненні
злочину доведена в ході судового
розгляду на підставі показів
потерпілих, свідків та сукупністю
інших доказів, зібраних під час
досудового розслідування, які
перевірено в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому
засіданні показав, що ввечері
ІНФОРМАЦІЯ_6 р. загинув його син ОСОБА_9,
та як йому відомо смерть сина настала
внаслідок пострілу, здійсненого ОСОБА_7
Зазначив, що відносини між сином та
ОСОБА_7 були хороші, та йому не відомо
про існування конфліктних ситуацій між
ними. Вказав, що з 20 травня 2013р. його син
переїхав з речами проживати до нього з
дружиною в с.Болотківці Острозького
району та працював в Новомалинському
лісництві. Пояснив, що син за життя
придбав одноствольну мисливську
рушницю, проте не зареєстрував її та
дозволу на право зберігання та носіння
зброї не отримував.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні
показала, що впродовж близько 2 років
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_9, від якого народився син ОСОБА_16.
Вона з сином проживає в м.Нетішин
Хмельницької області, її чоловік
проживав у батьків в с.Болотківці
Острозького району Рівненської
області, оскільки його перевели
працювати у Новомалинське лісництво.
ІНФОРМАЦІЯ_6 р. вона дізналася про
загибель свого чоловіка та наступного
дня з даного приводу вона навідалася у
райвідділ міліції, де дізналася
подробиці трагічної загибелі чоловіка.
Про наявність у чоловіка мисливської
зброї їй нічого не відомо. За життя
чоловік здійснював матеріальне
утримання її та сина, надаючи щомісяця
грошові кошти близько 700 грн. кожному з
них, однак з травня 2013 р. через
заборгованість по заробітній платі
припинив надавати матеріальну
допомогу, та її дохід складався з
грошових коштів, отримуваних як
державна допомога на утримання дитини
до досягнення нею трьохрічного віку.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 пояснив, що він мисливець та має
одну двоствольну мисливську рушницю та
відповідний дозвіл на право її
зберігання та носіння. Дану рушницю він
придбав в 1995 р. «з рук» у незнайомого
чоловіка, будь-яких документів, які б
вказували на модель чи марку рушниці
при її придбанні не було, та після
перевірки правоохоронними органами
придбаної рушниці він отримав
відповідний дозвіл, в якому було
вказано ідентифікуючи ознаки рушниці.
Інших рушниць, окрім вищезгаданої, в
нього не було. Рушницю зберігає по
місцю проживання у металевому сейфі.
Умови зберігання рушниці в нього
щороку перевіряє працівник дозвільної
системи та останній раз перевіряв
інспектор дозвільної системи ОСОБА_13
Будь-яких зауважень щодо зброї та
дозвільних документів на неї під час
перевірок не було. Зазначив, що в одну
із субот липня чи серпня 2013 р., точної
дати не пригадує, він під час жнив
перебував на полі та поблизу ліса
помітив дикого звіра, якого вирішив
вполювати. З даного приводу він
зателефонував до своєї дружини та
попросив її дати для їхнього свата
ОСОБА_7 його рушницю, щоб він її привіз.
Він не бачив ОСОБА_7, коли останній
приїхав з його рушницею в урочище
поблизу лісу. По телефону він повідомив
ОСОБА_7 про дикого звіра - кабана, який
знаходиться неподалік від нього. Він
чув лише постріл. Пояснив, що патрони до
його рушниці були заряджені картеччю.
Згодом дізнався, що під час полювання
був смертельно поранений ОСОБА_9
Пояснив, що подія, яка мала місце
фактично була браконьєрством
(незаконне полювання), оскільки дозволу
на полювання у них із сватом ОСОБА_7 не
було та полювання у той час було
заборонено.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що в липні 2013 р. до них
приїхали погостювати свати - ОСОБА_7 з
дружиною. ОСОБА_7 поїхав за її чоловіком
ОСОБА_8, який знаходився в той час на
жнивах у полі, однак він повернувся сам.
Через деякий час до неї зателефонував
її чоловік та попросив передати йому
його мисливську рушницю та патрони до
неї, яку вона дістала із сейфа та разом
з патронами передала для ОСОБА_7, та
останній з рушницею поїхав до її
чоловіка. В той же день, через незначний
проміжок часу, вона дізналася про
трагічну загибель ОСОБА_9 та з даного
приводу по місцю її проживання
здійснювався огляд в ході якого в
присутності понятих було вилучено
мисливську рушницю її чоловіка.
Пояснила, що рушницю чоловік придбав
давно, іншої рушниці, окрім тієї, що
була вилучена в ході огляду по місцю
їхнього проживання, в нього не було.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
показав, що ІНФОРМАЦІЯ_6 р. ввечері він
на прохання рідного брата його дружини
ОСОБА_9 машиною разом під'їхали на
околицю с.Болотківці, що поруч з лісом.
Коли зупинилися, ОСОБА_9 попросив
передати йому рушницю з патронами, що
знаходилася на задньому сидінні, після
чого він взявши рушницю вийшов з машини
та наказав йому машиною їхати звідси,
пояснивши, що він згодом зателефонує.
Він послухав ОСОБА_9 та сів за кермо
автомобіля і поїхав в напрямку до
с.Болотківці Острозького району.
Проїхавши близько 200 метрів, він почув
постріл, а потім крики. Почав
телефонувати до ОСОБА_9, однак останній
не відповідав на телефонний дзвінок.
Згодом він дізнався, що ОСОБА_9 того
вечора трагічно загинув.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
надав покази, відповідно до яких
пояснив, що з жовтня 2011 р. він працює
інспектором дозвільної системи
Острозького МВ УМВС України та в червні
2013 р. здійснював перевірку умов та
правил зберігання ОСОБА_8 мисливської
рушниці, в ході проведення якої
порушень з боку ОСОБА_8 виявлено не
було. Зазначив, що ОСОБА_8 видано дозвіл
на зберігання та носіння двоствольної
мисливської гладкоствольної рушниці
марки «ИЖ», номер НОМЕР_2. Пояснив, що
був присутній під час огляду місця
події та вилученої в ході досудового
розслідування зброї, зокрема
мисливської рушниці, належної ОСОБА_8
Зазначив, що в ході досудового
розслідування у даному кримінальному
провадженні було встановлено
неспівпадіння марки зброї, яка вказана
у дозволі на носіння та зберігання
зброї, виданого ОСОБА_8 та дійсної марки
рушниці, яка йому належить. З даного
приводу було здійснено перевірку, в
ході якої встановлено, що вірна назва
моделі мисливської рушниці, належної
ОСОБА_8 - «ИЖ-54» (двоствольна мисливська
гладкоствольна рушниця), а не «ИЖ-18»,
яка є одноствольною мисливською
гладкоствольною рушницею. З даного
приводу було внесено відповідні
виправлення. Зазначив, що під час
огляду та перевірки вилученої під час
огляду одноствольної мисливської
рушниці, серійний номер НОМЕР_3, яка
перебувала у користуванні загиблого
ОСОБА_9, встановлено, що вказана рушниця
не зареєстрована та дозвіл йому на її
зберігання та носіння не видавався.

Крім показів потерпілих, свідків, вина
обвинуваченого підтверджується
сукупністю зібраних під час досудового
розслідування та перевірених у суді
доказів :

- протоколом огляду місця події від
21.07.2013р. (з ілюстративними таблицями до
нього), в ході проведення якого на
території урочища, що прилягає до 31
кварталу лісового масиву
Новомалинського лісництва виявлено
сліди злочину та вилучено речові
докази;

- протоколом огляду місця події
від ІНФОРМАЦІЯ_6 р. (з ілюстративними
таблицями до нього), в ході проведення
якого під час особистого огляду
обвинуваченого ОСОБА_7 було вилучено
належну йому футболку з нашаруваннями
речовини зовні схожої на кров, а також
вилучено змиви з його рук та обличчя, у
яких згідно висновку судової
експертизи вибухових речовин,
продуктів згорання і пострілу №580 від
16.09.2013 р. виявлено продукти згорання
(пострілу) бездимного пороху;

- протоколом огляду від
20.07.2013р. (з ілюстративними таблицями до
нього), в ході проведення якого під час
огляду домогосподарства сім'ї ОСОБА_8
оглянуто металевий сейф та вилучено
двоствольну мисливську рушницю «ИЖ-54»,
12 калібру, № НОМЕР_2, з якої ОСОБА_7
смертельно поранив ОСОБА_9;

- протоколом огляду місця події
від 21.07.2013 р. (з ілюстративними
таблицями до нього), в ході проведення
якого під час огляду автомобіля марки
«ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_4, яким ІНФОРМАЦІЯ_6
р. керував обвинувачений ОСОБА_7,
виявлено сліди злочину та вилучено
речові докази;

- протоколом огляду трупа ОСОБА_9
(з ілюстративними таблицями до нього)
від 21.07.2013 р., в ході проведення якого на
тілі загиблого ОСОБА_9 на передній
поверхні грудної клітки виявлено
наскрізну рану округлої форми та на
зовнішній поверхні нижньої третини
правого плеча - вертикально
орієнтована поверхнева рана, окрім
того виявлено наскрізне пошкодження
нижньої долі правої легені та перелом
десятого ребра по лопатковій лінії за
яким під шкірою виявлено металевий
предмет округлої форми діаметром 9 мм,
який в ході огляду було вилучено;

- лікарським свідоцтвом про
смерть №НОМЕР_5 від 21.07.2013 р., відповідно
до якого ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 р.
внаслідок проникаючого вогнепального
одиночного сліпого поранення грудей з
ушкодженням правої легені;

- висновком судово-медичної
експертизи № 326 від 30.08.2013 р., згідно
якого смерть ОСОБА_9 настала від
одиночного проникаючого поранення
грудей з ушкодженням правої легені, що
призвело до масивної
внутрішньогрудної кровотечі та
різкого знекровлення організму.
Виявлення в кінці раневого каналу
деформованої кулі, а також результати
медико-криміналістичної експертизи
ран вказують, що вони є вогнепальними,
постріл проводився з мисливської
рушниці, патронами спорядженими кулями
(картеччю). Виявлені у ОСОБА_9
вогнепальні поранення могли
утворитися внаслідок пострілу із
мисливської гладкоствольної рушниці.
Відсутність в зоні кульових ушкоджень
на предметах одягу, тіла, стінках
раневих каналів додаткових факторів
пострілу (полум'я, порохових газів,
кіптяви, часток пороху) вказує, що
постріли проводились з відстані, яка
перевищує межі їх поширення і в судовій
медицині визначається як неблизька і
виключає можливість заподіяння
вогнепальних ушкоджень власною рукою.
Смерть ОСОБА_9 настала у короткий
проміжок часу, який може вимірюватися
одиницями-десятками хвилин, і
своєчасна кваліфікована
спеціалізована медична допомога,
зазвичай, в таких випадках є
неефективною;

- висновком судово-медичної
експертизи № 134-мк від 01.08.2013 р., згідно
якого на шкіряному клапті з ділянки
передньої поверхні грудної клітини від
трупа ОСОБА_9 виявлена одна вхідна
вогнепальна рана, без додаткових
факторів пострілу. Дана рана
спричинена внаслідок однієї
травматичної дії твердим тупим
травмуючим знаряддям з обмеженою
контактуючою поверхнею у хімічний
склад якого входить свинець - імовірно
5-6 мм картеччю;

- висновком судово-балістичної
експертизи № 2-179 від 27.08.2013 р., згідно
якого рушниця вилучена у ОСОБА_8
являється мисливською вогнепальною
зброєю, двоствольною гладкоствольною
мисливською рушницею моделі «ИЖ-54», 12
калібру, серійним номером НОМЕР_2, 1955
року виготовлення. Дана рушниця
придатна для стрільби.

В ході судового розгляду під час
огляду речового доказу - двоствольної
гладкоствольної мисливської рушниці
моделі «ИЖ-54», 12 калібру, серійний номер
НОМЕР_2, свідок ОСОБА_8 підтвердив факт
приналежності йому пред'явленої для
впізнання рушниці, яку було вилучено з
металевого сейфу, що знаходиться по
місцю його проживання в житловому
будинку в с.Болотківці Острозького
району. Водночас пояснив, що іншої
мисливської зброї він немає, та саме
дану рушницю його дружина передала для
ОСОБА_7

Обвинувачений ОСОБА_7 оглянувши в
судовому засіданні пред'явлений для
впізнання речовий доказ - двоствольну
гладкоствольну мисливську рушницю
моделі «ИЖ-54», 12 калібру, серійний номер
НОМЕР_2, підтвердив факт здійснення ним
з вказаної рушниці пострілу, в
результаті якого був смертельно
поранений ОСОБА_9

Згідно висновку судової
експертизи вибухових речовин,
продуктів вибуху і пострілу №579 від
16.09.2013 р., в складі нашарувань речовини
сіро-коричневого кольору, відібраної
при протиранні каналів лівого та
правого стволів мисливської рушниці,
належної ОСОБА_8, виявлено суміш
продуктів згорання (пострілу)
бездимного пороху.

Суд, заслухавши пояснення
обвинуваченого, покази потерпілих,
свідків, дослідивши докази у справі з
точки зору їх належності, допустимості
та достатності, оцінюючи такі доказі у
сукупності вважає доведеним, що
обвинувачений ОСОБА_7 вчинив вбивство
через необережність, а тому його дії
слід кваліфікувати за ч.1 ст.119 КК
України.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч.1
ст.119 КК України суд виходив із змісту
та спрямованості умислу
обвинуваченого, сукупності всіх
обставин вчиненого злочину.

Як в ході досудового розслідування, так
і під час судового розгляду справи
ОСОБА_7 пояснював, що не мав наміру
позбавляти життя ОСОБА_9 та смерть
останнього настала через його
необережність та недбалість.

В ході судового розгляду потерпілими
заявлено цивільні позови, при
вирішенні яких суд виходив з
наступного.

Потерпілими ОСОБА_1, ОСОБА_2 заявлено
цивільний позов про стягнення на
користь кожного з них по 100 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок кримінального
правопорушення, мотивуючи тим, що у
зв'язку із трагічною загибеллю їхнього
сина ОСОБА_9, що сталося внаслідок
неправомірних дій обвинуваченого, їм
завдано моральної шкоди, яка полягає у
душевних стражданнях з приводу втрати
близької людини , порушено їхні
нормальні життєві зв'язки, вони
потребують додаткових затрат для
організації свого особистого життя
після втрати сина.

Потерпілою ОСОБА_3 також заявлено
цивільний позов у власних інтересах та
в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди , завданої вчиненням
кримінального правопорушення,
мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3
перебувала з ОСОБА_9 у зареєстрованому
шлюбі, від якого народився син ОСОБА_16.
Після народження сина вона не
працювала, та на даний час не працює у
зв'язку з необхідністю здійснювати
догляд за малолітнім сином. Вони удвох
перебували на утриманні ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_6 р. внаслідок неправомірних
дій ОСОБА_7 вони втратили чоловіка та
батька. Просить стягнути в порядку
ст.1200 ЦК України матеріальну шкоду на
свою користь в розмірі 15 050 грн. та на
користь малолітнього сина ОСОБА_2 в
розмірі 25 200 грн. Окрім матеріальної
шкоди потерпіла ОСОБА_3 просить також
стягнути моральну шкоду на свою
користь в розмірі 100 000 грн., та на
користь малолітнього сина ОСОБА_2 в
розмірі 300 000 грн., мотивуючи тим, що із
втратою чоловіка та батька для дитини,
у неї з малолітнім сином розпочався
новий період в житті, вони позбавлені
його підтримки, у них відсутня
впевненість у стабільності
майбутнього, вони обоє отримали
психологічну травму та зазнали
психоемоційних змін, які полягають у
порушенні сну, швидкій втомі, зниженні
настрою, пригніченості, нервозності,
дратівливості, замкненості та
невпевненості у собі, емоційній
напрузі, тривозі з приводу майбутнього.
З втратою чоловіка зруйновано її
спільні з ним життєві плани на
майбутнє. Страх незахищеності та
самотності, важкість самостійного
виконання повсякденних обов'язків,
зосередженість на необхідності стати
сину одночасно і матір'ю і батьком
супроводжуватиме її в майбутньому
впродовж тривалого періоду часу. Зміни
у способі їхнього життя потребують
тривалого часу та значних зусиль для
його відновлення.

Потерпілі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх
представники в судовому засіданні
позовні вимоги підтримали з підстав,
викладених у позовах та просили їх
задовольнити з урахуванням розміру
шкоди, яку частково було відшкодовано
обвинуваченим в ході судового розгляду
справи. Пояснили, що ОСОБА_7 відшкодував
для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 моральну шкоду в
розмірі 15 000 грн., кожному по 7 500 грн., а
також для ОСОБА_2 15 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_7 в ході судового
розгляду позовні вимоги визнав
частково, не заперечував проти
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди заявленої потерпілими,
однак висловив заперечення проти
розміру заявлених ними вимог,
мотивуючи тим, що розмір заявлених
позовних вимог є завищеним та у нього
відсутні грошові кошти для задоволення
вимог потерпілих у повному обсязі.
Зазначив, що погоджується на
відшкодування шкоди по мірі своїх
фінансових та матеріальних
можливостей.

Суд, заслухавши пояснення
потерпілих-цивільних позивачів та їх
представників, обвинуваченого та його
захисника, перевіривши матеріали
справи, дослідивши надані та оглянуті у
судовому засіданні докази, що
обґрунтовують підставність заявлених
позовних вимог, прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 р. близько
21 год., ОСОБА_7, перебуваючи на околиці
с.Болотківці Острозького району
Рівненської області, на території
урочища, що прилягає до 31 кварталу
лісового масиву Новомалинського
лісництва, проявив злочинну недбалість
під час незаконного полювання на
дикого звіра без дозволу на полювання
та у заборонений час, не переконавшись
у безпеці своїх дій під час полювання,
виконав один постріл із двоствольної
гладкоствольної мисливської рушниці
моделі «ИЖ-54», 12 калібру, серійний номер
НОМЕР_2, у напрямку кущових та деревних
насаджень, в результаті чого поранив
ОСОБА_9, який на той момент знаходився у
зазначених насадженнях та поза полем
зору ОСОБА_7 В результаті поранення
наступила смерть ОСОБА_9

Відповідно до Конституції України
життя і здоров'я людини, недоторканість
і безпека визнаються найвищою
соціальною цінністю.

Таким чином, обвинувачений будучи
винним у необережному вбивстві ОСОБА_9,
повинен нести відповідальність за
шкоду завдану внаслідок його смерті.

При вирішенні цивільних позовів ОСОБА_1
та ОСОБА_2, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в
частині обґрунтованості заявлених
ними вимог про відшкодування моральної
шкоди суд виходив з наступного.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди ,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема у
душевних стражданнях , яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення можливості їх реалізації,
ступеня вини особи, яка завдала
моральної шкоди, якщо вина є підставою
для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначені
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна
шкода, завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживали з нею однією сім'єю.

З матеріалів кримінального
провадження та пояснень учасників
судового розгляду судом встановлено,
та не заперечується обвинуваченим, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були батьками
загиблого ОСОБА_9, та останній з 04.09.2011р.
перебував з ОСОБА_3 у зареєстрованому
шлюбі, від якого народилася малолітня
дитина ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_5, що
об'єктивно підтверджується свідоцтвом
про шлюб від 04.09.2011р. та свідоцтвом про
народження дитини від 08.05.2012 р., а відтак
потерпілі, з урахуванням доведеної
вини обвинуваченого у заподіянні
смерті ОСОБА_9, відповідно до ч.2 ст.1168
ЦК України мають право на
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
передбачено, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо), з
урахуванням характеру немайнових
втрат (їх тривалості, можливості
відновлення тощо) та з урахуванням у
кожному конкретному випадку інших
обставин. Зокрема, враховується
характер і тривалість страждань, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість та
істотність вимушених змін у його
життєвих та виробничих стосунках.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд виходив з
наступного.

Заподіяння моральної шкоди потерпілим
обвинувачений не заперечує.

Внаслідок смерті ОСОБА_9, що стало
наслідком злочинних дій
обвинуваченого, потерпілим ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 була заподіяна
моральна шкода, оскільки вони втратили
відповідно сина, чоловіка та батька, що
непоправно позначилося на їх душевному
стані, повсякденному житті. Загибель
ОСОБА_9 призвела до виникнення у
потерпілих моральних страждань,
трагічною загибеллю ОСОБА_9 їм було
завдано психологічну травму та душевні
страждання, у них порушився звичний
спосіб життя, відновлення якого
потребуватиме значного часу, виникла
невпевненість та стурбованість з
приводу майбутніх життєвих планів, а
тому з урахуванням встановлених судом
обставин справи, суд вважає, що вимоги
потерпілих про стягнення на їх користь
моральної шкоди є обґрунтованими та
беручи до уваги майновий стан
обвинуваченого, який працевлаштований,
за віком та станом здоров'я є
працездатною особою, вимоги потерпілих
в частині відшкодування моральної
шкоди підлягають частковому
задоволенню з урахуванням тривалості
перенесених потерпілими страждань, їх
характеру та обсягу, порушенні звичних
для них життєвих зв'язків та іншими
негативними явищами, перенесеними
потерпілими у зв'язку із трагічною
загибеллю ОСОБА_9 та непоправною
втратою для кожного з них окремо сина,
чоловіка та батька, а також виходячи із
засад розумності, виваженості та
справедливості сума моральної шкоди,
право на відшкодування якої мають
потерпілі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (батьки) та
потерпіла ОСОБА_3 (дружина) повинна
становити в розмірі 50 000 грн. кожному, та
для ОСОБА_16 (сина) - в розмірі 75 000
грн.

В ході судового розгляду з пояснень
обвинуваченого та потерпілих,
матеріалів справи судом встановлено,
що ОСОБА_7 частково відшкодував
потерпілим моральну шкоду, а саме 15 000
грн. на користь батьків загиблого :
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, по 7 500 грн. кожному, та
15 000 грн. на користь сина загиблого
ОСОБА_2, що підтверджується поштовими
квитанціями про грошові перекази № 3534
від 23.10.2013р., №7832, 7833 від 25.11.2013 р., № 8341
від 27.11.2013 р.

Таким чином, з урахуванням частково
відшкодованої моральної шкоди до
стягнення з ОСОБА_7 підлягає на користь
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 42 500 грн. кожному, на
користь ОСОБА_3 50 000 грн., та на користь
ОСОБА_2 60000 грн.

При вирішенні цивільного позову,
заявленого ОСОБА_3 у власних інтересах
та в інтересах малолітньої дитини
ОСОБА_2, в частині стягнення
матеріальної шкоди суд виходив з
наступного.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пунктах 2, 4 постанови від
27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» (з відповідними
змінами і доповненнями), розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода
заподіяна особі підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Відповідно до ст.1200 ЦК України у разі
смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина потерпілого, народжена
після його смерті. Шкода
відшкодовується дитині - до досягнення
нею 18 років (учню, студенту - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ним 23 років); другому з
подружжя незалежно від віку та
працездатності, якщо він не працює і
здійснює догляд за дітьми померлого -
до досягнення ними чотирнадцяти років.
Шкода відшкодовується у розмірі
середньомісячного заробітку (доходу)
потерпілого з вирахуванням частки, яка
припадала на нього самого та
працездатних осіб, які перебували на
його утриманні, але не мають право на
відшкодування шкоди. Особам, які
втратили годувальника, шкода
відшкодовується в повному обсязі без
урахування пенсії, призначеної їм
внаслідок втрати годувальника, та
інших доходів.

В ході судового розгляду судом
встановлено та не заперечується
учасниками, що потерпіла ОСОБА_3 не
працює та здійснює догляд за
малолітнім сином ОСОБА_2 до досягнення
ним трьохрічного віку, що
підтверджується довідкою КП
«Житлово-комунальне об'єднання
будинкоуправління», а відтак
відповідно до ст.1200 ЦК України ОСОБА_3
та ОСОБА_2, з урахуванням доведеної вини
обвинуваченого у заподіянні смерті
ОСОБА_9, мають право на відшкодування
матеріальної шкоди.

При визначенні розміру матеріальної
шкоди, який підлягає до стягнення з
ОСОБА_7 суд виходить з наступного.

Як вбачається з довідок про доходи,
виданих на ім'я ОСОБА_9, він працював
старшим майстром ДП «Острозьке лісове
господарство» та з урахуванням п.2
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою КМУ №100 від 08.02.1995р.,
середньомісячний заробіток ОСОБА_9
становить 2 423,97 грн. (заробітна плата за
травень 2013 р. 2 540, 59 грн. + заробітна
плата за червень 2013 р. 2 307,35 = 4 847,94 грн. :
2 місяці = 2423,97 грн.)

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України
цивільний позов у кримінальному
провадженні розглядається судом за
правилами, встановленими цим кодексом.
Якщо процесуальні відносини, що
виникли у зв'язку з цивільним позовом,
цим кодексом не врегульовані, до них
застосовуються норми цивільного
процесуального кодексу України.

Суд у відповідності до ч.4 ст.10 ЦПК
України роз'яснив потерпілій ОСОБА_3 та
її представнику право на отримання
матеріальної шкоди в порядку ст.1200 ЦК
України в більшому розмірі, аніж як про
це заявлено у поданому до суду
цивільному позові, проте вимогу про
відшкодування матеріальної шкоди вони
підтримали у раніше заявленому
розмірі.

Беручи до уваги вищевикладене, суд
виходячи із засад змагальності (ст.10
ЦПК України) та диспозитивності (ст.11
ЦПК України), позбавлений можливості з
власної ініціативи збільшити розмір
матеріальної шкоди, який належить
потерпілим ОСОБА_3 та її малолітньому
сину ОСОБА_2, а тому з урахуванням
заявленого до відшкодування розміру
матеріальної шкоди з ОСОБА_7 слід
стягнути на користь ОСОБА_3 15 050 грн. та
на користь ОСОБА_2 25 200 грн.

Крім моральної та матеріальної шкоди з
обвинуваченого ОСОБА_7 на користь
потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також
підлягають до стягнення 114,70 грн.
судового збору кожному, та на користь
ОСОБА_3 229, 40 грн. судового збору і 3000 грн.
витрат на правову допомогу, сплата яких
підтверджується квитанцією до
прибуткового касового ордера № 68 від
25.11.2013р.

При вирішенні питання щодо
відшкодування процесуальних витрат
суд виходив з наступного.

У відповідності до ч.1, 2 ст.122 КПК
України витрати, пов'язані із
залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та експертів, несе
сторона кримінального провадження,
яка заявила клопотання про виклик
свідків, залучила спеціаліста,
перекладача чи експерта. Залучення
стороною обвинувачення експертів
спеціалізованих державних установ, а
також проведення експертизи за
дорученням слідчого судді або суду
здійснюється за рахунок коштів, які
цільовим призначенням виділяються цим
установам з Державного бюджету
України. Згідно ч.2 ст.124 КПК України у
разі ухвалення обвинувального вироку
суд стягує з обвинуваченого на користь
держави документально підтверджені
витрати на залучення експерта. З
довідок про витрати на проведення
судової балістичної експертизи
вбачається, що витрати на її проведення
становлять 391,20 грн., на проведення
судової дактилоскопічної експертизи -
391,20 грн., судово-імунологічної
експертизи - 305,90 грн., на проведення
трьох фізико-хімічних експертиз - на
загальну суму 2206,50 грн. (по 735,50 грн. за
кожну), а відтак суд приходить до
висновку про наявність фактичних та
правових підстав для стягнення з
обвинуваченого ОСОБА_7 витрат,
пов'язаних з проведенням експертизи.

Питання щодо речових доказів слід
вирішити відповідно до ст.100 КПК
України, при цьому суд приймає до уваги,
що в матеріалах справи та в ході
судового розгляду не встановлено
правомірність набуття загиблим ОСОБА_9
у власність одноствольної
гладкоствольної мисливської рушниці
«ИЖ-К», 16 калібру, серійний номер
НОМЕР_3, 1957 року випуску, а відтак суд не
знаходить підстав для її конфіскації
чи повернення родичам загиблого, які є
його спадкоємцями, та про доцільність
її передачі до криміналістичної
колекції експертної установи, як це
передбачено п.4 ч.9 ст.100 КПК України .

Відповідно до ст.65 КК України при
призначенні покарання суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання
є заходом примусу, полягає в
передбаченому законом обмеженні прав і
свобод засудженого і має на меті не
тільки кару , а й виправлення
засудженого, а також запобігання
вчиненню нових злочинів як засудженим ,
так і іншими особами.

При призначенні покарання суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого
обвинуваченим кримінального
правопорушення і зокрема те, що
відповідно до ст.12 КК України
ОСОБА_7 вчинено злочин середньої
тяжкості.

Одночасно, відповідно до ст.66 КК
України обставинами, які пом'якшують
покарання ОСОБА_7 є щире каяття,
сприяння розкриттю злочину, надання
допомоги потерпілому безпосередньо
після вчинення злочину, добровільне
часткове відшкодування завданої для
потерпілих шкоди.

Суд при призначенні міри покарання
обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності
до ст.ст.50, 65 КК України враховує, що по
місцю проживання та роботи він
характеризується позитивно, одружений,
неповнолітніх та непрацездатних на
утриманні немає, є учасником бойових
дій - ветераном війни, на обліку в
психіатричному та наркологічному
кабінетах не перебуває, раніше
притягувався до кримінальної
відповідальності за ч.2 ст.157, ч.2 ст.158 КК
України та згідно постанови
Острозького районного суду
Рівненської області від 11.07.2005р. був
звільнений від кримінальної
відповідальності у зв'язку із
амністією, а відтак ОСОБА_7 вважається
таким, що немає судимості.

При призначенні покарання суд також
враховує, що ОСОБА_7 маючи значний
досвід мисливця (близько 30 років), та
отримавши дозвіл на право зберігання
та носіння зброї (мисливської рушниці)
допустив грубе порушення вимог,
передбачених Законом України «Про
мисливське господарство та полювання»
№1478 від 22.02.2000 р., які визначають
правила полювання, та проігнорував
встановлені законом заборони, згідно
яких заборонено полювати без належного
на те дозволу (ліцензії, відстрільної
картки тощо) та у заборонений час
(ст.ст.14, 19, 20 вищезазначеного Закону).
Згідно ст.19 зазначеного Закону строки
полювання на лисицю - з жовтня по лютий,
та на кабана - у серпні - листопаді,
однак ОСОБА_7 здійснював полювання на
лисицю та кабана ІНФОРМАЦІЯ_6 р., тобто у
заборонений час.

Мисливська рушниця є предметом
підвищеної небезпеки, проте ОСОБА_7
проігнорував правила поводження зі
зброєю та правила полювання,
скористався чужою зброєю та всупереч
п.3.8 Положення про правила проведення
полювань, поводження із зброєю та
порядок видачі ліцензій на добування
мисливських тварин, зареєстрованого в
Мінюсті України 19.10.2011р. за № 1211/19949,
обвинувачений ОСОБА_7 не переконався у
цілі, в яку мав намір влучити, хоча
згідно п.3.8 зазначеного Положення
заборонено стріляти на шум, шарудіння,
по невиразно видимій цілі.

При призначенні покарання та обранні
виду покарання суд враховує наслідки
вчиненого злочину - смерть людини,
думку потерпілих та їх представників
про призначення покарання виключно у
вигляді позбавлення волі строком 5
років. В результаті дій обвинуваченого
ОСОБА_7 настали особливо тяжкі наслідки
у вигляді смерті потерпілого, а тому
суд вважає за необхідне із врахуванням
фактичних обставин справи та наведених
вище пом'якшуючих обставин, даних про
особу винного, призначити покарання у
виді позбавлення волі на мінімальний
строк, передбачений санкцією ч.1 ст.119 КК
України.

В ході судового розгляду до ОСОБА_7
запобіжний захід не обирався та
застосований щодо обвинуваченого під
час досудового розслідування
запобіжний захід у вигляді домашнього
арешту в ході судового розгляду
закінчився, а тому з огляду на вид
покарання, який підлягає призначенню
для обвинуваченого, суд з метою
виконання вироку вбачає за необхідне
обрати відносно обвинуваченого
запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України,
суд -

з а с у д и в :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.119 КК України та
призначити йому покарання у виді
позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Обрати відносно ОСОБА_7 до вступу
вироку в законну силу запобіжний захід
у вигляді тримання під вартою, взявши
ОСОБА_7 під варту в залі суду.

Цивільний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 47 500
грн. кожному.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 судовий збір 114,70 грн. кожному.

Цивільний позов ОСОБА_3, поданий у
власних інтересах та в інтересах
малолітньої дитини ОСОБА_2,
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3
моральну шкоду в розмірі 50 000грн. та
матеріальну шкоду в розмірі 15 050 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду в розмірі 60 000грн. та
матеріальну шкоду в розмірі 25 200 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3
понесені нею судові витрати : 229,40грн.
судового збору та 3000 грн. витрат,
пов'язаних з оплатою витрат на правову
допомогу.

Речові докази у кримінальному
провадженні після набрання вироком
законної сили :

1) одноствольну гладкоствольну
мисливську рушницю моделі «ИЖ-К», 16
калібру, серійний номер НОМЕР_3 -
повернути до Острозького МВ УМВС
України в Рівненській області для
наступної передачі до
криміналістичної колекції НДЕКЦ УМВС
України в Рівненській області;

2) двоствольну гладкоствольну
мисливську рушницю моделі «ИЖ-54», 12
калібру, серійний номер НОМЕР_2
повернути власнику;

3) три патрони 16 калібру, що передані на
зберігання в камеру озброєння
Острозького МВ УМВС України; три
марлевих тампони з нашаруванням
речовини сірого кольору, футболку,
вилучену під час огляду трупа ОСОБА_9,
чоловічі штани, вилучені під час огляду
місця події 21.07.2013р., які знаходяться на
зберіганні в Острозькому МВ УМВС
України - знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 3
294,80 грн. витрат на проведення судової
експертизи.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд протягом
30 днів з дня його проголошення.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України
копія вироку вручається негайно після
його проголошення засудженому та
прокурору.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Суддя Василевич О.В.