У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2007 року м.
Київ

Колегія суддів Військової судової колегії Верховного Суду
України в складі :

Пилипчука П.П. - головуючого, Волкова О.Ф., Пінчука М.Г.,

за участю прокурора Коломойського В.Д., захисників
засудженого - адвокатів ОСОБА_1. та ОСОБА_2., засудженого ОСОБА_3. та
потерпілого ОСОБА_4, розглянувши в судовому засіданні касаційні скарги
адвокатів ОСОБА_1. та ОСОБА_2. - захисників засудженого ОСОБА_3. та потерпілого
ОСОБА_5. на вирок військового апеляційного суду Південного регіону від 30
червня 2006 року в кримінальній справі стосовно курсанта Львівського
військового Ордена Червоної Зірки інституту імені гетьмана Сагайдачного
Національного Університету “Львівська політехніка”

рядового ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 Херсонської
області, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, на військовій
службі з 14 липня 2003 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком військового апеляційного суду Південного регіону
від 30 червня 2006 року ОСОБА_3. визнано
винним в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть
потерпілого, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
на підставі якої засуджено до позбавлення волі строком на 7 сім років. Судом
також задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 - на його користь з засудженого стягнуто 2743 гривні 06 коп. на
відшкодування витрат на поховання сина та 50 000 гривень на відшкодування
моральної шкоди, заподіяної вчиненням злочину.

Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_3.
близько першої години ночі 6 січня 2006 року, перебуваючи в кафе “Стояни”,
розташованому на 45-у кілометрі автодороги “Нікополь-Берислав” поблизу АДРЕСА_1
Нововоронцовського району Херсонської області, під час конфліктної ситуації, що
виникла між відвідувачами кафе, завдав одного сильного удару кулаком лівої руки
ОСОБА_6. в тулуб в область сонячного сплетіння. Внаслідок цього удару ОСОБА_6.
було заподіяно синець та крововилив на межі передніх стінок черевної та грудної
порожнин, забій сонячного сплетіння, який призвів до рефлекторного
ларінгоспазму та рефлекторної зупинки серця, яка зумовила виникнення гострої
коронарної, а потім гострої серцево-судинної недостатності, внаслідок чого
настала смерть ОСОБА_6. Згідно висновку експерта Херсонського обласного бюро
судово-медичної експертизи група тілесних ушкоджень: синець та крововилив в
м'які тканини стінок черевної та грудної порожнин, забій сонячного сплетіння,
рефлекторна зупинка серця, гостра коронарна недостатність та гостра
серцево-судинна недостатність належать до тяжких тілесних ушкоджень за
критерієм небезпечності для життя в момент завдання ушкодження.

В касаційній скарзі захисники засудженого - адвокати
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду до зібраних
по справі доказів, неналежну оцінку судом показань свідків, суперечливість
висновків судово-медичної експертизи щодо причин смерті ОСОБА_6., просять вирок
суду скасувати та закрити кримінальну справу у зв'язку з відсутністю в діях
ОСОБА_3. складу злочину. Обґрунтовуючи свої вимоги, захисники засудженого
зазначають, що суд відмовив у задоволенні клопотання захисту про проведення
додаткової судово-медичної експертизи, необхідність якої обумовлювалась
непрофесійною та некваліфікованою, на думку захисників засудженого, експертною
оцінкою судово-медичного експерта, що мав стаж роботи 6 років.

Потерпілий ОСОБА_4. в поданій касаційній скарзі просить
вирок стосовно Торчанського скасувати, а справу направити на новий розгляд у
зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставин справи та
неправильною кваліфікацією злочинних дій засудженого, в яких, на його думку,
міститься склад умисного вбивства.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України Волкова О.Ф., пояснення засудженого,
його захисників, які в судовому засіданні, уточнивши вимоги своєї касаційної
скарги, просили вирок скасувати, а справу
направити на новий розгляд, пояснення потерпілого, який підтримав доводи
своєї касаційної скарги, та думку прокурора, який вважав за необхідне залишити
вирок суду без змін, перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи,
колегія суддів Військової судової колегії Верховного Суду України дійшла
висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг.

Військовий суд регіону, безпосередньо дослідивши в
судовому засіданні сукупність зібраних по справі доказів, здійснив їх вірну
оцінку за критерієм достовірності та достатності для прийняття рішення по
справі. На підставі показань очевидців з належною повнотою встановивши фактичні
обставини справи стосовно події злочину, суд дійшов правильних висновків
стосовно об'єктивної сторони злочинного діяння ОСОБА_3. Встановлений судом факт
завдання засудженим одного сильного удару кулаком лівої руки в тулуб ОСОБА_6. в
область сонячного сплетіння є безсумнівним. Як вбачається з вироку та
підтверджується матеріалами справи, зокрема висновком експерта Херсонського
обласного бюро судово-медичної експертизи та зафіксованими в протоколі судового
засідання показаннями експерта під час судового слідства, завданим ударом ОСОБА_6. спричинено забій
сонячного сплетіння, який призвів до рефлекторної зупинки серцевої діяльності
та внаслідок цього - смерті ОСОБА_6.

Твердження захисників засудженого про суперечливість
експертних оцінок стосовно причин смерті ОСОБА_6. є безпідставними та
спростовуються зазначеними вище матеріалами справи. Що стосується викладених в
касаційній скарзі адвокатів ОСОБА_1. та ОСОБА_2. посилань на необґрунтовану, на
їх думку, відмову суду призначити повторну судово-медичну експертизу, то суд
касаційної інстанції в даному випадку не виявив порушень процесуальних вимог,
передбачених статтями 75, 312 КПК України, оскільки наявний у справі висновок
експерта не суперечить іншим матеріалам справи і не був визнаний судом
необґрунтованим чи таким, що викликає сумніви в його правильності.

Кваліфікацію злочинних дій засудженого як умисне тяжке
тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, військовий суд регіону
правильно обгрунтував тим, що ОСОБА_3 умисно завдавав удару в область життєво
важливих органів та свідомо допускав завдання шкоди здоров'ю потерпілого і не
тільки фізичного болю, але й тяжких тілесних ушкоджень. При цьому суд зазначив,
що засуджений є фізично сильним, спортсменом-гирьовиком, освіченим та що він
має достатній життєвий досвід, отже усвідомлював суспільно-небезпечний характер
своєї дії та передбачав його суспільно-небезпечний наслідок.

Твердження про те, що засуджений передбачав і припускав
допускав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у виді смерті
потерпілого, тобто свідомо ставив життя ОСОБА_6. у небезпеку, спростовується
встановленими обставинами справи. Зокрема, характером взаємовідносин між
засудженим та загиблим, одноразовістю удару неозброєною рукою, зупиненням
суспільно-небезпечних дій за відсутності перешкод для їх продовження одразу
після того, як ОСОБА_6. впав після удару, раптовістю виникнення умислу
Торчанського на завдання удару та відсутністю погроз вбивством чи заподіянням
тяжких тілесних ушкоджень. У зв'язку з цим, суд касаційної інстанції вважає, що
у засудженого був відсутній умисел на заподіяння потерпілому смерті.

Разом з тим,
оскільки ОСОБА_3. завдав сильного удару в рефлексогенну зону тіла
людини, він повинен був і міг за рівнем свого розвитку передбачити можливість
настання суспільно небезпечних наслідків у виді смерті потерпілого. Психічне
ставлення засудженого до таких наслідків своїх протиправних дій має визначатись
як злочинна недбалість.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги
захисників засудженого про відсутність вини Торчанського у заподіянні смерті ОСОБА_6., як і доводи
касаційної скарги ОСОБА_4 про наявність у засудженого умислу на вчинення
вбивства, не знаходять об'єктивного підтвердження.

Істотного порушення кримінально-процесуального закону при
розгляді даної справи судом касаційної інстанції не виявлено. Покарання
ОСОБА_3. призначене відповідно до передбачених ст. 65 КК України засад і є
таким, що відповідає тяжкості злочину та особі засудженого. Вирок суду в
частині задоволення цивільного позову учасниками процесу не оскаржувався.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Військової судової колегії Верховного Суду України вважає за необхідне
касаційні скарги потерпілого та захисників засудженого залишити без задоволення, а постановлений по справі
вирок залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 394, 395, 396КПК України,
колегія суддів Військової судової колегії Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 та
касаційну скаргу захисників засудженого адвокатів ОСОБА_1. та ОСОБА_2. залишити
без задоволення.

Вирок військового апеляційного суду
Південного регіону від 30 червня 2006 року в кримінальній справі стосовно
ОСОБА_3 залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

П.П. Пилипчук
О.Ф. Волков М.Г.
Пінчук