621/2506/14-к
1-кп/621/220/14
В И Р О К
іменем України
12 січня 2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
законного представника потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, студента ІІІ курсу Харківського автотранспортного технікуму, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у злочині, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
14 липня 2014 року близько 01:10 години в с. Скрипаї Зміївського району Харківської області ОСОБА_7 , керуючи технічно справним мотоциклом «Мінськ», рухався по вул. Жовтневій в напрямку с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області.
Проїжджа частина: мокрий асфальтобетон, шириною 5 м, горизонтальна ділянка; праворуч і ліворуч до проїжджої частини примикають ґрунтові узбіччя.
На сидінні мотоцикла в якості пасажирів знаходились ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Під час руху ОСОБА_7 , на порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням та допустив падіння мотоцикла.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру мотоцикла «Мінськ» ОСОБА_4 було спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження у виді закритого міжвиросткового перелому лівої стегнової кістки без зміщення, а пасажиру ОСОБА_5 було спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження у виді закритого крайового перелому внутрішнього виростка правої великогомілкової кістки без зміщення.
Порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події і її наслідками.
Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, і його дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України.
31 серпня 2014 року під час досудового розслідування між підозрюваним ОСОБА_7 та потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законним представником потерпілого ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, були укладені угоди про примирення, за умовами яких підозрюваний ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за вказаних вище обставин; потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та законний представник потерпілого ОСОБА_6 відмовилися від подання позовної заяви у кримінальному провадженні; шкода, завдана потерпілим відшкодована, не відшкодованої шкоди немає; сторони погодились на призначення ОСОБА_7 узгодженого покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення; наполягав на затвердженні угоди про примирення.
Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законний представник потерпілого ОСОБА_6 просили затвердити зазначені угоди про примирення; наслідки затвердження угод про примирення, визначені ст. 473 КПК України, їм зрозумілі.
Прокурор ОСОБА_3 вважав, що відсутні підстави для відмови у затвердженні угод про примирення, просив постановити вирок за укладеними угодами.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши сторони кримінального провадження, з`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, суд дійшов наступного:
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_7 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України.
Згідно зі ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю; наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Встановлено, що укладення угоди між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , законним представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 є добровільним; зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
З`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; а потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , законний представник потерпілого ОСОБА_6 розуміють наслідки затвердження даних угод, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
Відсутні передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України обставини для відмови у затвердженні угоди про примирення.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Враховуючи, що умови угод: не суперечать вимогам закону; відповідають інтересам суспільства; не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; укладення угод було добровільним і сторони дійсно примирилися; виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим; наявні фактичні обставини для визнання винуватості, укладені угоди про примирення підлягаю затвердженню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 349, 374-376, 468, 469, 471, 473-475 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_7 винуватим у злочині, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_7 до Державного бюджету України судові витрати на проведення експертизи №782/14 від 29.08.2014 року в розмірі 589 (п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 68 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Головуючий: