Справа № 11-471/2007 Головуючий
: кримінальна Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2007 року колегія
суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду
Чернігівської області в складі:

головуючого судді Салая Г.А. суддів
Шахової О.Г., Борисенка І.П. з
участю прокурора Шваб Л.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом 1 інстанції на
постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 квітня 2007 року.

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 квітня 2007 року було
відмовлено у задоволенні постанови ст. слідчого СВ Ніжинського МРВ УМВС від 27 березня 2007 року, узгодженої
з заступником Ніжинського міжрайонного прокурора, про закриття кримінальної
справи, порушеної 01 червня 1988 року за ст.140
ч.3 України (1960 року) за
фактом крадіжки майна потерпілих ОСОБА_1.,ОСОБА_2 таОСОБА_3., скоєної в період
часу з 07.05.1988р. по 08.05.1988р.

Відмовляючи у задоволенні постанови про закриття
кримінальної справи, суд першої інстанції зазначив, що ст. слідчим не виконані
вимоги ст.7-1 ч.4 КПК України щодо ознайомлення потерпілих з даною постановою,
а суд позбавлений можливості викликати останніх, оскільки на даний час не
відомі їх адреси, за якими вони проживають.

В апеляції :

Прокурор просить
постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області
від 19
квітня 2007
року
скасувати, а справу

направити
на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів з наступних
підстав. Ст.49 ч.1 п.3 КК України передбачає звільнення особи від кримінальної
відповідальності через десять років у разі вчинення нею тяжкого злочину.
Відповідно до ч.3 ст.11-1 КПК України, якщо в ході дізнання та досудового
слідства, протягом строків, зазначених у частині першій статті 49 КК України,
не встановлено особу, яка вчинила злочин, справа підлягає закриттю в
зв"язку з закінченням стоків давності. В період з 1988 року по 2007 рік, особа, яка
скоїла вказаний злочин не встановлена та строки давності по даній справі не
переривалися. Таким чином дана справа підлягає закриттю в зв'язку з закінченням
строків давності.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляції та
просив її задовольнити з вказаних в ній підстав, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи 01
червня 1988 року
порушено кримінальну справу за фактом крадіжки, скоєної в період часу з
07.05.1988р. по 08.05.1988
p., майна з
кімнати НОМЕР_1гуртожитку
педагогічного інституту ім. Гоголя в АДРЕСА_1, яке належало потерпілим ОСОБА_1.,ОСОБА_2 таОСОБА_3., за
ознаками злочину, передбаченого ст.140 ч.3 КК України ( в редакції 1960 року).

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно відмовив в закритті зазначеної
кримінальної справи у зв"язку із закінченням строків давності є
обгрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст. 11-1
КПК України справу, в якій в ході досудового слідства не встановлено особу,
котра вчинила злочин, суд вправі закрити з підстави, передбаченої ч.2 ст.49 КК.
Ця норма регулює особливості перебігу строків давності в разі ухилення особи,
яка вчинила злочин, від слідства або суду та передбачає, що така особа
звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину
минуло п'ятнадцять років. Посилаючись у ч.3 ст.11-1 КПК України на ч.2 ст.49 КК
як норму, що передбачає підстави для закриття справи у якій не встановлено
особу, котра вчинила злочин, передбачається, що такі справи можуть бути закриті
за умови, що з часу вчинення злочину минуло 15 років (
за винятком випадку, зазначеного в ч.4 ст.49 КК).

В даному
випадку, з часу вчинення злочину минуло більше 15 років.

Посилання суду на не виконання ст.слідчим вимог ч.4
ст.7-1 КПК України безпідставні, так як на а.с. 66 мається повідомлення слідчого потерпілим за їх адресою,
вказаною ними в своїх поясненнях та в протоколах допиту в якості потерпілих,
іншого місця їх проживання в справі не має, а розшук потерпілих в даному
випадку не передбачений.

Тому,
колегія суддів вважає, що постанова суду про відмову в закритті кримінальної
справи по підставах зазначених в постанові суду першої інстанції підлягає
скасуванню.

При новому розгляді
справи , при наявності
підстав, передбачених ч.2 ст.
49 КК України суду необхідно вирішувати питання про закриття кримінальної
справи у зв"язку із закінченням строку давності вчиненого злочину.

Керуючись ст.ст.
365, 366, 382 КПК
України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляцію прокурора, який брав участь в розгляді справи в суді 1 інстанції - задовольнити.

Постанову
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 квітня 2007 року про відмову
в закритті кримінальної справи у зв"язку із закінченням строку давності - скасувати і
справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, в іншому складі суду.