Кримінальне провадження № 1-кп/331/43/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2015 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Константинівка, Краснокутського р-ну, Харківської обл., українки, заміжня, працює на посаді провідного інженера служби утримання будинків та прибудинкових територій центрального територіального відділу МПК «Основаніє», проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Наказом (розпорядженням) про переведення на іншу роботу МКП «Основаніє» від 23.04.2014 року ОСОБА_5 призначена провідним інженером служби обслуговування будинків та прибудинкової території КУ «Санітарно - інженерного відділу в Жовтневому районі».

На початку червня 2014 року ОСОБА_5 зустрілася з раніше відомою їй ОСОБА_6 в ході бесіди з якою ОСОБА_5 стало відомо, що знайома ОСОБА_6 . ОСОБА_7 має намір отримати на тривалий строк кімнату для проживання в гуртожитку.

Переконавши ОСОБА_7 в тому що вона давно працює в МКП «Основаніє» та в неї хороші відносини з особою, яка уповноваження приймати рішення стосовно виділення кімнати для проживання в гуртожитку, порадами, через ОСОБА_6 , схилила ОСОБА_7 до передачі особі, яка приймає рішення стосовно виділення кімнати для постійного проживання в гуртожитку не правомірної вигоди у сумі 16 000 гривень, за позитивне вирішення питання щодо виділення кімнати для проживання ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_5 пояснила, що самостійно після отримання обумовленої суми від ОСОБА_7 передасть грошові кошти для вирішення питання, хоча насправді надавати вказану неправомірну вигоду вона не збиралася, а мала намір шляхом обману ОСОБА_7 заволодіти її майном - предметом неправомірної вигоди.

ОСОБА_7 погодилася на пропозицію ОСОБА_5 надати через неї неправомірну вигоду службовій особі в сумі 16 000 гривень.

12.06.2014 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_5 раніше підбуривши ОСОБА_7 , через ОСОБА_6 , до надання не правомірної вигоди службовій особі, перебуваючи в приміщенні КУ «Санітарно-інженерного відділу в Жовтневому районі МКП «Основаніє» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 2-Б отримала від ОСОБА_7 частину обумовленої суми, а саме грошові кошти в сумі 5 000 гривень для передачі їх в якості хабара за позитивне вирішення питання щодо надання ОСОБА_7 кімнати для проживання, хоча насправді не мала намірів передавати грошові кошти в якості хабара, а діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману ОСОБА_7 заволоділа вказаними грошовими коштами.

Доводячи свій злочинний намір направлений на заволодіння шляхом обману ОСОБА_7 грошовими коштами останньої домовилася з нею про зустріч 12.06.2014 року в вечірній час для отримання 11 000 гривень, нібито для передачі в якості хабара службовій особі, а на справді для особистого збагачення.

12.06.2014 року в службовому кабінеті ОСОБА_5 було проведено санкціонований обшук з метою виявлення та фіксації відомостей вище зазначено кримінального правопорушення тим самим викрито злочинну діяльність ОСОБА_5 , стало причиною, яка не залежала від її волі та не дала вчинити всіх дій, яка вона вважала за необхідне для доведення злочину для кінця, а саме отримання від ОСОБА_7 ще 11 000 гривень.

ОСОБА_5 , отримуючи вищевказані грошові кошти від ОСОБА_7 , нібито для подальшої передачі у якості неправомірної вигоди службовій особі, діючи шляхом зловживання довірою і обману, що виразилося в довірчих відносинах, а також в повідомленні ОСОБА_7 неправдивих відомостей про її намір передавати грошові кошти службовій особі, ні до кого зі службових осіб не звернулася і ніяких дій, направлених з метою вирішення питання щодо надання ОСОБА_5 кімнати в гуртожитку не вчиняла. Тим самим, ОСОБА_5 , з метою введення ОСОБА_7 в оману і породження у неї упевненості у вигідності і обов`язковості передачі грошових коштів саме їй, заволоділа вищевказаними грошовими коштами в сумі 5000 гривень, приналежними ОСОБА_7 , спричинивши тим самим останній матеріальний збиток на вказану суму.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 , свою вину в інкримінованих їй, органом досудового розслідування, кримінальних правопорушеннях, визнала частково, пояснила суду, що у 2014 році до неї звернулася її знайома ОСОБА_6 за допомогою, просила допомогти вирішити питання з житлом її знайомому, який жив на вулиці, вона відмовила, оскільки жодного відношення до гуртожитків вона не має, не знала ні порядку і правил поселення до гуртожитків, але ОСОБА_6 протягом тривалого часу продовжувала наполягати на своєму проханні, тому вона все ж таки погодилася дізнатися чим вона зможе допомогти, але згодом виявилося, що потрібно поселити не знайомого, а знайому, але не приймаючи це до уваги, вона повідомила ОСОБА_6 , що для того щоб поселитись до гуртожитку необхідно сплатити одразу суму за рік проживання по 1200 грн. за місяць, а всього необхідно 16000 гривень, залишок у сумі 1600 гривень хотіла залишити собі.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе частково винною в скоєнні злочинів передбачених за ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, її вина повністю підтверджується зібраними в ході судового слідства доказами, а саме:

Будучи допитаною, у ході судового розгляду, потерпіла ОСОБА_7 , пояснила суду, що у звязку із складними сімейними обставинами виникла потреба у новому місці проживання, про що повідомила свою куму ОСОБА_6 , яка в свою чергу пообіцяла допомогти, так у неї є знайома, яка б могла вирішити це питання, вони разом з ОСОБА_6 під`їхали на зустріч з цією знайомою до неї на роботу, ім`я цієї знайомої ОСОБА_5 , так вона під час зустрічі повідомила їм, що вирішити її питання буде коштувати 16 тисяч гривень, оскільки для його вирішення вказані гроші треба передати іншим людям, які будуть займатися її поселенням, це обурило потерпілу, і вона вирішила, що ці дії обвинуваченої є не правомірними, у звязку з чим звернулася до Орджонікідзевського РВ, працівники міліції надали їй 5 тисяч гривень, серію і номера купюр заздалегідь переписали, які вона повинна була передати ОСОБА_5 , приїхавши знову до обвинуваченої на роботу, вона передала їй вищевказані гроші і свій паспорт, ОСОБА_5 пояснила, що поки всю суму вона не заплатить ніхто нічого вирішувати не буде, вони домовилися, що потерпіла принесе залишок суми наступного дня.

Будучи допитаною, у ході судового розгляду, свідок ОСОБА_6 , пояснила суду, що її кума ОСОБА_7 шукала кімнату в гуртожитку для проживання, вона в свою чергу була знайома із обвинуваченою ОСОБА_5 , яка їй зателефонувала сама і повідомила, що поселити людину до гуртожитку буде коштувати 16 тисяч гривень, під час розмови вона на всякий випадок тримала при собі увімкнений диктофон, щоб її не обдурили, так як чоловік ОСОБА_7 повинен був приїхати через кілька днів з грошима, вона зайняла їй 5 тисяч гривень для того щоб передати ОСОБА_5 гроші за поселення, залишок суми збиралися віддати вже коли чоловік приїде, але ОСОБА_7 не повірила обвинуваченій і заявила до міліції, гроші передавали у ОСОБА_5 в кабінеті, вона сама взяла гроші, і вимагала щоб залишок суми принесли до вечора, оскільки вона від`їжджала з міста.

Будучи допитаною, у ході судового розгляду, свідок ОСОБА_8 , пояснила суду, що є сусідкою обвинуваченої ОСОБА_5 , взимку обвинувачена хворіла зламала ногу, і вона як медик допомагала їй, то зробити укол, то робила масажі, в цей час до ОСОБА_9 провідувати приходили колеги по роботі, одного разу прийшла вагітна жінка її імені вона не знає, ОСОБА_10 була не дуже рада її приходу, вони про щось розмовляли хвилин 15 в сусідній кімнаті, після розмови ОСОБА_5 перебувала в негативному настрої.

Будучи допитаною, у ході судового розгляду, свідок ОСОБА_11 , пояснила суду, що є кумою обвинуваченої ОСОБА_5 , коли та зламала ногу, вона здійснювала нагляд за нею, в один із днів до ОСОБА_5 приходила вагітна жінка, про що вони розмовляли їй не відомо, розмовляли не довго, але після розмови з цією жінкою ОСОБА_5 виглядала засмученою.

Будучи допитаним, у ході судового розгляду, свідок ОСОБА_12 , пояснив суду, що є чоловіком обвинуваченої ОСОБА_5 , в період її хвороби, вона знаходилася вдома і їх постійно навідувала друзі, співробітники дружини, серед них була жінка, яка через нього брала телефон його дружини, і яка наче просила ОСОБА_13 допомогти їй з житлом.

Окрім цього, вина ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в судовому засіданні, наступними доказами:

- протоколом огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр предметів і документів від 12 червня 2014 року, згідно якого грошові кошти у сумі 5000 гривень помічені спеціальним люнімісцентним барвником та скопійовані, потім видані громадянці ОСОБА_7 для проведення заходів щодо викриття факту хабарництва з боку працівників МКП «Основаніє»;

- протоколом про результати проведення спеціального слідчого експерименту, з використанням аудіо-, відео контролю за особою від 16.06.2014 року, в ході проведення якого було встановлено, що гр. ОСОБА_5 12.06.2014 року отримала неправомірну вигоду від гр. ОСОБА_7 в розмірі 5000 гривень за виділення кімнати останній в м. Запоріжжя за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом обшуку від 12.06.2014 року, відповідно до якого в кабінет ОСОБА_5 були виявлені та вилучені 5000 гривень, які були позначені люмінесцентним розчином та ідентифіковані, паспорт громадянина України на імя ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , крім того, з рук ОСОБА_14 зробили змиви, марлеві тампони з результатами були запаковані на опечатані;

- постановою про визнання речових доказів та доручення їх до матеріалів кримінального провадження від 12 червня 2014 року, згідно якого диктофон «Olympus VN-6800PC» в корпусі сірого кольору, визнано речовин доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження;

- відеозаписом негласної слідчої дії, на якому зафіксована зустріч обвинуваченої ОСОБА_5 з потерпілою ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_6 , в ході якої ОСОБА_5 пояснює ОСОБА_15 , що їй необхідно передати грошові кошти у сумі 16 тисяч гривень для того щоб вона передала їх «людям», які почнуть вирішувати питання надання потерпілій кімнати у гуртожитку, потерпіла в свою чергу передала частину грошей у сумі 5 тисяч гривень;

- звукозаписом з диктофону «Olympus VN-6800PC»;

- згідно посадової інструкції провідного інженера служби утримання будинків та прибудинкової території №24.2 МКП «Основаніє» Департаменту ЖКГ Запорізької міської ради до повноважень ОСОБА_5 не входить вирішення питання щодо надання або відмови у надані особам житлових приміщень у гуртожитках.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину в інкримінованих їй злочинах визнала частково і пояснила, що вона не хотіла вчиняти жодного злочину, а просто піддалася на умовляння своєї знайомої ОСОБА_6 , яка дуже прохала її допомогти ОСОБА_7 , якій у звязку із сімейними обставинами не було де жити, і жодної вигоди окрім 1600 гривень, які повинні були залишитись після сплати за житло за рік, вона б не отримала.

Дану позицію обвинуваченої ОСОБА_5 суд не бере до уваги, оскільки вона спростовується доказами дослідженими в судовому засіданні, а доводи обвинуваченої, в обґрунтування своєї позиції по справі, на думку суду, являють собою форму захисту від пред`явленого обвинувачення.

Оцінюючи та аналізуючи докази, дослідженні в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вони достовірні, допустимі, доповнюють один одного, не суперечать за змістом свого викладення та безпосередньо вказують на причетність обвинуваченої ОСОБА_5 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень та повністю підтверджують її вину у вчиненому.

Таким чином суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 :

- за ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, як підбурювання особи до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення в інтересах особи, яку підбурюють дії з використанням наданої їй службового становища;

- за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, як не закінчений замах на заволодіння грошовими коштами шляхом обману.

При цьому суд керується п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво», згідно якого дії службової особи, яка, одержуючи гроші чи матеріальні цінності начебто для передачі іншій службовій особі, як хабар, мала намір не передавати їх, а привласнити, належить кваліфікувати за відповідною частиною ст. 190 КК України, як шахрайство, а за наявності до того підстав - за відповідними частинами статей 27, 15 та 369 КК України, як підбурювання до замаху на давання хабара.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, відношення самого обвинуваченої до вчиненого.

Обвинувачена ОСОБА_5 раніше не судима, вчинила декілька злочинів, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працевлаштована, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_5 , відношення самої обвинуваченої до вчиненого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства і за цих обставин вважає за необхідне призначити їй покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються її діяння у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Крім того, відповідно до санкції ч. 1 ст. 369 КК України передбачено додаткове покарання у виді спеціальної конфіскації.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Враховуючи, що вилучені в службовому кабінеті обвинуваченої ОСОБА_5 5000 гривень були надані працівниками міліції потерпілій ОСОБА_7 , яка добровільно заявила про те, що сталося, органу, службова особа якого згідно із законом має право повідомляти про підозру, то відповідно до ч. 5 ст. 354 КК України та п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України зазначені гроші слід залишити за належністю без застосування до обвинуваченої додаткового покарання у виді спеціальної конфіскації.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України і призначити їй покарання:

- за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі без застосування спеціальної конфіскації;

- за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування, призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину і виконає, покладені на неї обов`язки згідно п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набуття вироком законної сили залишити без зміни особисте зобов`язання.

Речові докази:

- диктофон «Olympus VN-6800PC» в корпусі сірого кольору, долучений до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах протягом усього часу їх зберігання;

- грошові кошти у сумі 5000 гривень повернути за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1