У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних правах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Короткевича
М.Є.,

суддів

Таран Т.С. та
Гриціва М.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 6 березня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього,

встановила:

вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 11
квітня 2005 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, раніше неодноразово судимого, останнього разу 16 грудня
2003 року за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 (п'ять) та
на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на два роки,

засуджено:

- за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК
України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки ;

- за ч. 4 ст. 185 КК України до
позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років;

- за ч. 3 ст. 185 КК України до
позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено
покарання позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків
шляхом часткового приєднання невідбутої частини за попереднім вироком остаточно
обрано покарання позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди потерпілим:

- ОСОБА_4 17119 гривень 95 копійок;

- ОСОБА_5 6465 гривень;

- ОСОБА_6 1230 гривень,

та із ОСОБА_1 на користь експертної установи 668 гривень 10 копійок судових
витрат.

Цим же вироком засуджено також ОСОБА_2 та ОСОБА_3, судові
рішення щодо яких не оскаржуються.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено
за те, що він 24 лютого 2004 року близько 2-ої години, за попередньою змовою з
ОСОБА_3 та ОСОБА_7, з метою заволодіння чужим майном через вікно проникли в
квартиру АДРЕСА_1, звідки намагалися таємно викрасти належне потерпілому
ОСОБА_8 майно на загальну суму 5750 гривень, однак з незалежних від їх волі
причин не змогли довести задумане до кінця.

У проміжку часу з 29 березня по 24 червня 2004 року
ОСОБА_1, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в місті Полтаві
проникали в приміщення квартир та офісів, звідки таємно викрали відповідно
майно потерпілих ОСОБА_9 на суму 2412 гривень 5 копійок, потерпілої ОСОБА_4 на
суму 18203 гривні 65 копійок, що є великим розміром, ОСОБА_5 на суму 6439
гривень 26 копійок та ОСОБА_6 на суму 1230 гривень.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 14
жовтня 2005 року вирок в частині засудження ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за ч. 3
ст. 185 КК України по епізоду заволодінням майном ОСОБА_9 скасовано з
направленням справи на додаткове розслідування.

В решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить постановлені
стосовно нього судові рішення скасувати з направлення справи на новий судовий
розгляд. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд, порушуючи вимоги
кримінально-процесуального закону не заслухав усіх його пояснень та не допитав
названих ним свідків. Також мотивує тим, що ухвала апеляційного суду не
підписана усіма суддями.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Висновки суду, з урахуванням змін внесених судом
апеляційної інстанції, про доведеність винуватості ОСОБА_1 у таємному викраденні чужого майна
відповідають фактичним обставинам справи і обґрунтовані зібраними у справі
доказами в їх сукупності, в тому числі показаннями самого засудженого, даними
ним під час досудового слідства, а також показаннями ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про
спільне вчинення інкримінованих їм крадіжок, які ними були підтверджені й
відтворені на місці події.

Участь ОСОБА_1 у злочинах стверджується також показаннями
потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про викрадення майна, яке їм належало або знаходилось
у віданні, даними протоколів огляду місць події та вилучення речових доказів,
іншими доказами.

Суд першої інстанції, оцінивши наведені у вироку докази в
сукупності та взаємозв'язку, визнав їх достовірними й спростував ними доводи
засудженого про його непричетність до злочинів. При перегляді справи в порядку
апеляційного провадження також були перевірені викладені в апеляції доводи ОСОБА_1
і на їх спростування в ухвалі наведені мотиви, що ґрунтуються на матеріалах
справи.

Злочинні дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185, ч. 4
ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону,
які б викликали сумніви в законності та обґрунтованості вироку, не встановлено,
а тому колегія суддів вважає безпідставними твердження засудженого про
неповноту судового розгляду справи та про відсутність підписів усіх суддів в
ухвалі апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України покарання ОСОБА_1
призначено з урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчиненого ним злочину,
даних про його особу та обставин, що впливають на покарання.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого
ОСОБА_1.

Судді:

Короткевич М.Є. Таран Т.С. Гриців М.І.