АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11/791/1397/2013
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
Доповідач - Ришкова Н.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати по кримінальних справах
Апеляційного суду Херсонської області
в складі:

головуючого - Ришкової Н.М.,

суддів - Раєнка В.І.,
Буженко Н.В.,

за участю прокурора - Дворецького
О.О.,

потерпілих - ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

засудженого - ОСОБА_4,

його захисника адвоката - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритім судовім
засіданні в місті Херсоні кримінальна
справа по апеляціях прокурора, що брав
участь у розгляді справи судом першої
інстанції, захисника засудженого
адвоката ОСОБА_6 та апеляції з
доповненнями засудженого ОСОБА_4 на
вирок Суворівського районного суду
м.Херсона від 16 вересня 2013 року,-

УСТАНОВИЛА:

цим вироком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
українець, громадянин України,
уродженець м.Херсона, освіта середня ,
неодружений, приватний підприємець ПП
«ОСОБА_4», зареєстрований і проживає в
АДРЕСА_1, не судимий,-

визнаний винним і засуджений по ч.1
ст.121, ч.1 ст.125 КК України, та на підставі
ст.70 КК України йому остаточно
призначене покарання у виді п'яти років
25 днів позбавлення волі з відбуванням в
кримінально-виконавчій установі
закритого типу.

Запобіжний захід - підписка про невиїзд
залишена засудженому ОСОБА_4 до вступу
вироку в законну силу.

Вирішене питання про судові витрати й
речові докази.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_4.
визнаний винним і засуджений за те, що
13 червня 2012 року, близько 17.00 години,
перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1
переслідуючи намір, спрямований на
заподіяння тілесних ушкоджень,
навмисне, у ході раптово виниклого
конфлікту із ОСОБА_3 і ОСОБА_2, завдав
ОСОБА_3 ряд тілесних ушкоджень, які
відносяться до тяжких тілесних
ушкоджень за критерієм небезпеки для
життя в момент заподіяння, а також
середньої тяжкості та легких , ОСОБА_2
спричинив легкі тілесні ушкодження.

В апеляції прокурор, який брав
участь у суді першої інстанції, вважає
вирок суду щодо ОСОБА_4 незаконним і
підлягаючим зміні в зв'язку з
істотними порушеннями норм
кримінально-процесуального закону
судом, невідповідністю призначеного
судом покарання тяжкості скоєного
злочину і особі засудженого.

Просив вирок суду змінити і
призначити остаточне покарання ОСОБА_4
на підставі ст.70, 72 КК України у виді 7
років позбавлення волі й 800 гривень
штрафу, який виконувати самостійно.

Засуджений ОСОБА_4. в апеляції
вказує на незаконність і
необґрунтованість вироку суду першої
інстанції, та зазначає, що органами
досудового слідства допущені істотні
порушення вимог
кримінально-процесуального закону, які
перешкодили суду повно та всебічно
розглянути справу і постановити
законний вирок. А саме, не були
дотримані вимоги ст. ст. 22 64, ч. 1 п. 1
ст.367, п. 1 ч. 2 ст. 368 КПК України 1960 року,
та йому пред'явлене неконкретне
обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України,
побудоване на недостатньо досліджених
та суперечливих доказах, які
стосуються істотних обставин справи.
Вважає, що потерпілому ОСОБА_3 завдані
тілесні ушкодження внаслідок падіння
з дерева та співудару з бордюром. Тому
вважає необхідним проведення
додаткової чи повторної
судово-медичної експертизи з цього
питання, додаткове дослідження
обставин справи.

Органами досудового слідства не
надано правової оцінки діям ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 щодо спроби проникнення в їх з
батьком житло та спричинення йому
тілесних ушкоджень потерпілими.
Стверджує, що бити не мав, та ударів
потерпілим предметом, схожим на неї, не
наносив. Докази цьому відсутні.

Ставить під сумнів показання
потерпілого ОСОБА_3 про обставини
спричинення йому тілесних ушкоджень,
оскільки, у нього наявна виявлена була
була конградна амнезія, внаслідок
чого він не міг пам'ятати події .

Умислу на спричинення будь-яких
тілесних ушкоджень потерпілим не мав,
слідство не встановлено мотиви
злочину.

Висновки судово-медичних експертиз
вважає недостовірними, оскільки
судово-медичні експертизи проведені
до порушення кримінальної справи , та
містять ряд істотних суперечностей,
зроблені за відсутністю достатніх
медичних документів відносно ОСОБА_3

Оскільки досудове слідство
проведено неповно, не об'єктивно, з
обвинувальним ухилом, просив вирок
суду скасувати, направити справу на
додаткове розслідування.

Захисник засудженого ОСОБА_4
адвокат ОСОБА_6 в апеляції вважає вирок
суду першої інстанції незаконним
внаслідок однобічності,
невідповідності висновків суду,
викладених у вироку, фактичним
обставинам справи, істотного порушення
кримінально-процесуального
законодавства.

Вважає, що суд належно не
дослідив обставини справи, не допитав
ряд свідків, не усунув суперечності в
показаннях допитаних по справі осіб,
безпідставно відхилив показання ряду
свідків, та надав необґрунтовану
перевагу показанням інших свідків
перед іншими.

Не дослідженими належно
залишилися показання свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9 і ОСОБА_10 про падіння
потерпілих з дерева та можливість
отримання при цьому ними тілесних
ушкоджень.

Ставить під сумнів висновок
слідства про утворення рваної рани в
лобовій частині голови потерпілого
ОСОБА_3 від удару металевої бити, що має
гладку поверхню та вважає, що суд
поверхньо дослідив зазначені
обставини під час судового слідства.

Висновок досудового слідства
про наявність бити у ОСОБА_4 не
відповідає показанням свідків -
очевидців події, та не підтверджений
доказами. Зазначений предмет не
встановлений в ході досудового
слідства та не долучений речовим
доказом по справі.

Захисник вважає, що суд
неправильно вирішив цивільний позов
потерпілого ОСОБА_3, та не обґрунтував
свої висновки щодо розміру визначених
сум відшкодування належними доказами.

Вважає недопустимими доказами по
справі висновки судово-медичних
експертиз №264/775 від 20.07.12 і №297/264/775 від
17.08.12, які були проведені до порушення
кримінальної справи, коли ОСОБА_2
перебував у статусі свідка.

Вважає, що потерпілі отримали
тілесні ушкодження при падінні з
дерева, а не в результаті протиправних
дій ОСОБА_4 Просить вирок суду першої
інстанції скасувати, справа направити
на новий судовий розгляд.

Іншими учасника процесу вирок не
оскаржувався.

Заслухавши суддю-доповідача,
прокурора, який підтримав апеляцію
прокурора, який брав участь у розгляді
кримінальної справи судом першої
інстанції, та інші апеляції підтримав в
частині скасування вироку, потерпілих
ОСОБА_3 і ОСОБА_2, які підтримали
апеляцію прокурора, не визнали вимоги
ОСОБА_4 та його захисника, засудженого
ОСОБА_4 та його захисника адвоката
ОСОБА_11, які підтримали апеляційні
вимоги ОСОБА_4 і його захисника
адвоката ОСОБА_6 та заперечували проти
апеляції прокурора, у дебатах:
прокурор просив вирок суду скасувати
та направити справу на новий судовий
розгляд, потерпілі ОСОБА_3 і ОСОБА_2
просили вирок суду першої інстанції
залишити без змін, засуджений ОСОБА_4 та
його захисник адвокат ОСОБА_11 просив
скасувати оскаржуваний вирок та
направити справу на додаткове
розслідування, в останньому слові
ОСОБА_12 просив задовольнити його
апеляційні вимоги, перевіривши
матеріали справи й обговоривши доводи
апеляцій, судова колегія вважає, що
апеляційні вимоги прокурора,
засудженого ОСОБА_4, його захисника
адвоката ОСОБА_6 підлягають
задоволенню частково з слідуючих
підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України 1960
року, прокурор, слідчий і особа, яка
проводить дізнання, зобов'язані вжити
всіх передбачених законом заходів для
всебічного, повного і об'єктивного
дослідження обставин справи, виявити
як ті обставини, що викривають, так і ті,
що виправдують обвинуваченого.
Всебічність дослідження означає
висунення і перевірку всіх можливих
версій загального характеру щодо події
злочину, окремих версій щодо мотиву і
мети вчинення злочину, а також однакове
ретельне виявлення обставин, що
підтверджують вину обвинуваченого або
спростовують її.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 368 КПК 1960 досудове
слідство в усякому разі визнається
неповним, коли не були допитані певні
особи, не були витребувані і досліджені
документи, речові та інші докази для
підтвердження чи спростування
обставин, які мають істотне значення
для правильного вирішення справи, а
також, коли всебічно і повно не
досліджені обставини, на підставі яких
встановлюється суб`єктивна сторона
злочину: вина, її форма, мотиви
здійснення злочину.

Зазначені вимоги закону в ході
досудового слідства не були дотримані,
тому колегія суддів приходить до
висновку, що органам досудового
слідства не були належно встановлені
всі обстави справи, в тому числі, і
щодо спричинення тілесних ушкоджень
потерпілим по справі, що привело до
необ'єктивності ,неповноти досудового
слідства , яка не могла бути усунута
судом і перешкодила йому постановити
законний вирок. Вказані обставини у
відповідності з вимогами ст. 374 КПК
України тягнуть за собою скасування
вироку з направленням справи на
додаткове розслідування, в ході якого
слід усунути наведені нижче недоліки
та неповноту.

Так, з показань ОСОБА_13 вбачається ,
що13.06.2012 року, близько 17 години, він в
вікна кухні своєї квартири побачив на
дереві вишні, що росла перед балконом,
потерпілих по справі незнайомих йому
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, захисні сітки з
балкону були зірвані та лежали на
підлозі балкону. Вважаючи, що зазначені
особи намагаються проникнути в житло,
подзвонив по мобільному телефону сину
ОСОБА_4, який в цей час гуляв зі своєю
дівчиною у дворі. Коли син прибіг, та
почав стягувати потерпілих з дерева ,
гілляка під ними обломилася та разом з
нею обидва впали на землю.

Зазначені обставини підтвердили
ОСОБА_4 , ряд свідків по справі ( ОСОБА_8,
ОСОБА_9 ОСОБА_14 та інші) , та самі
потерпілі.

З протоколу відтворення обстановки та
обставин події з потерпілими, ОСОБА_4 та
ОСОБА_13 вбачається, що в місці падіння
потерпілих були розташовані бордюри.
Проте, зазначені
обставини, показання обвинуваченого
ОСОБА_4 та його доводи на свій захист
про отримання тілесних ушкоджень
потерпілими під час падіння з дерева
не були предметом дослідження в ході
досудового слідства при наявності для
цього підстав.

Колегія суддів вважає, що в ході
досудового слідства не був
встановлений належним чином механізм
спричинення тілесних ушкоджень
потерпілим, не встановлена та не
спростована можливість отримання
тілесних ушкоджень, встановлених у
потерпілих, внаслідок падіння з дерева,
оскільки додатковим висновком
експертизи № 298/279/849 виключена лише
можливість отримання тілесних
ушкоджень потерпілого ОСОБА_3 при
падінні з висоти власного зросту
(а.с.59-60).

Тому зазначена версія захисту
підлягає ретельній перевірці в ході
додаткового розслідування шляхом
проведення додаткового огляду місця
події, відтворення обстановки та
обставин події з потерпілими, ОСОБА_4,
ОСОБА_13 за участю судово- медичного
експерта для встановлення механізму
падіння потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з
дерева , встановлення висоти, з якої
обидва впали, та наявності в місці
падіння обох твердих предметів (
каміння, бордюрів, асфальтного
покриття, тощо), від контакту з якими
при падінні була можливість отримання
тілесних ушкоджень.

Що стосується знаряддя злочину, то він
в ході досудового слідства не
встановлений. Показання потерпілих
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо предмету, яким
завдані були їм тілесні ушкодження,
належним чином досліджені не були та не
перевірялися. Зокрема, з їх показів
відомо про те, що ОСОБА_4 наносив їм
удари предметом, схожим на биту, проте,
такий предмет не був виявлений та не
долучений до матеріалів справи в
якості речового доказу. ОСОБА_4 та ряд
свідків по справі заперечують
наявність в його руках будь -яких
предметів під час події.

Наявні істотні суперечності
щодо зазначеного питання і в
матеріалах кримінальної справи,
оскільки згідно висновку
судово-медичної експертизи № 279/849 від
25.07.2012 року встановлені у ОСОБА_3
ушкодження утворилися від дії тупих
предметів.

Зазаначений висновок експертизи
суперечить пред'явленому
обвинуваченню ОСОБА_4 про спричинення
тілесних ушкоджень потерпілим, в том
числі і тяжких ОСОБА_3, предметом,
схожим на биту.

За таких обставин слід в ході
додаткового розслідування встановити
знаряддя злочину, та при встановленні
факту його застосування - встановити
експертним шляхом можливість
спричинення тілесних ушкоджень
потерпілим саме ним.

В ході додаткового розслідування
шляхом проведення ряду слідчих дій, в
тому числі, допиту зазначених нижче
свідків, витребування медичної
документації, проведення додаткових
експертиз, тощо, слід усунути
протиріччя висновку експерта з іншими
медичними документами, які не
спростовані проведенням додаткових
експертиз, зокрема, зазначення у
висновку наявності у потерпілого
ОСОБА_3 відкритого перелому кісток
склепіння черепа справа, що не
відповідає клінічному діагнозу про
закриту черепно-мозкову травму(а. с.
50-51).

Так, згідно з думкою фахівця №849 від
27.06.12 г. у ОСОБА_3 установлений відкритий
перелом зводу черепа (лобової кістки
праворуч), що суперечить заключному
клінічному діагнозу, прийнятому
фахівцем в увагу в описовій частині, а
саме: Закрита черепно-мозкова травма.
Ці ж протиріччя є у висновку експерта
№279/849 (л.буд.50-51). Крім того, експерт в
висновку №360/297/264/775 (а.с.79-80) посилається
на довідку лікаря ОСОБА_15 №686 від 13.06.2012
року (а.с.28), однак у відповідності до
листа №1253/01-09 від 28.07.2013 року ОСОБА_3
лікарем ОСОБА_15 не оглядався, був
оглянутий черговим лікарем ОСОБА_16,
хірургом ОСОБА_17, черговим
нейрохірургом ОСОБА_18, тобто особами,
які в ході досудового слідства не були
встановлені та не були допитані.

Зазначене питання слід вияснити, в тому
числі і експертним шляхом, оскільки
захисник ставить під сумнів висновок
слідства про можливість утворення
рваної рани в лобній частині голови
потерпілого ОСОБА_3 від удару металевої
бити, що має гладку округлу поверхню.

Також, у висновку зазначеної
судово-медичної експертизи щодо
ОСОБА_3 вказані відомості про
наявність у нього конградної амнезії,
що свідчить про стан відсутності
спогадів про події, що відбувалися
навколо хворого, і про нього самого в
певний проміжок часу.

Зазначені обставини підлягають
додатковому дослідженню, з метою
вияснення відповідності показань
потерпілого обставинам справи та їх
достовірності, що ставлять під сумнів
апелянти ОСОБА_4 та його захисник.

Тому, під час проведення додаткового
слідства необхідно провести
судово-медичну експертизу (потворну чи
комісійну) з наданням експерту всіх
медичних документів з медичних
закладів, де лікувався потерпілий
ОСОБА_3, для з'ясування зазначеного
питання.

Під час додаткового розслідування
підлягають перевірці доводи захисника
засудженого адвоката ОСОБА_6, викладені
в апеляції, щодо недопустимості як
доказів по справі, висновків
судово-медичних експертиз №264/775 від
20.07.12 і №297/264/775 від 17.08.12, які були
призначені та проведені до порушення
кримінальної справи, коли ОСОБА_2
перебував у статусі свідка, та
судово-медичної експертизи №360/297/264/775
від 31.08.12, яка є додатковою й може бути
доказом тільки в сукупності з
первинною, оскільки
кримінально-процесуальне
законодавство не передбачає
проведення судово-медичної експертизи
на предмет визначення ступені важкості
тілесних ушкоджень у свідка, і до
порушення кримінальної справи.

В ході додаткового розслідування слід
належним чином з'ясувати подію, що
передувала вчиненню злочину, ретельно
перевірити показання ОСОБА_13 та
ОСОБА_4 про спробу протиправного
проникнення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в їх
житло, пошкодження москітної захисної
сітки балкону, обставини завдання
тілесних пошкоджень ОСОБА_4, дані,
характеризуючі особи потерпілих, та
надати правову оцінку їх діям,
прийнявши відповідне процесуальне
рішення.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
вважає, що вирок щодо ОСОБА_4 підлягає
скасуванню через невідповідність
вимогам кримінально-процесуального і
матеріального закону, а саме допущення
неповноти досудового слідства та
істотного порушення норм
кримінально-процесуального закону та
приходить до висновку, що дані
порушення перешкодили суду першої
інстанції повно і всебічно розглянути
справу та виключали можливість
постановлення законного вироку. Тому, у
відповідності з вимогами ст. 374 КПК
України, вирок слід скасувати, а справу
направити на додаткове розслідування
прокурору Суворовського району м.
Херсона, під час якого необхідно
усунути вказані вище недоліки і з
врахуванням зібраних доказів прийняти
законне та обґрунтоване рішення,
правильно кваліфікувати дії ОСОБА_4 та
пред'явити йому конкретне
обвинувачення.

Підстав для направлення кримінальної
справи на новий судовий розгляд, як
того просили в апеляціях ОСОБА_4 та його
захисник, та підстави для зміни
вироку, як того просив прокурор в
апеляції, колегія суддів не вбачає.

Апеляційні вимоги прокурора про
призначення більш суворого покарання
засудженому передчасне, оскільки
справа потребує додаткового
розслідування, в ході якого можлива
зміна обвинувачення.

За таких обставин апеляції прокурора,
який приймав участь в розгляді справи
в суді першої інстанції, засудженого
ОСОБА_4 та його захисника адвоката
ОСОБА_19 підлягають задоволенню
частково.

Керуючись ст.ст. 365,366, п.4 ч.1 ст.374 КПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляції прокурора, який приймав
участь в розгляді справи в суді
першої інстанції, та захисника
засудженого адвоката ОСОБА_6, апеляцію
з доповненнями засудженого ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду
м.Херсон від 16 вересня 2013 долі щодо
ОСОБА_4 скасувати, кримінальну справу
направити прокуророві Суворовського
району м. Херсона для проведення
додаткового розслідування.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 залишити
підписку про невиїзд.

Судді:(три підписи)

З оигіналом згідно.

Суддя
Н.М.Ришкова