У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Федченкка
О.С., Філатова В.М.

розглянула у судовому засіданні у м. Києві 22 липня 2008 року матеріали справи
за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, на постанову Тельманівського районного суду Донецької області
від 9 листопада 2007 року та на ухвалу колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області від 10 грудня 2007
року.

Вказаною постановою, яка залишена без зміни ухвалою
апеляційного суду, задоволено скаргу ОСОБА_1, постанову слідчого СВ
Тельманівського РВ ГУ МВС України у Донецькій області від 8 серпня 2007 року про
порушення щодо нього кримінальної
справи за ознаками
злочину, передбаченого ч. 2
ст. 307 КК України, скасовано, в порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_1 за вказаним кримінальним законом відмовлено.

Як видно із матеріалів справи, кримінальну справу щодо
ОСОБА_1 було порушено за фактом незаконного збуту особливо небезпечних
наркотичних засобів у смт. Тельманове Донецької області за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на підставі 1 етапу оперативної
закупівлі наркотичних засобів особою на видумане прізвище ОСОБА_2.

Місцевий суд, скасовуючи постанову слідчого, у своїй
постанові від 9 листопада 2007 року вказав, що зазначена постанова слідчим
винесена передчасно, оскільки вказані у ній приводи і підстави не є достатніми
даними, які вказують на наявність у діях ОСОБА_1 ознак злочину, передбаченого
ч.2 ст. 307 КК України, у зв'язку із порушеннями кримінально-процесуального та
спеціального законодавства при проведені оперативної закупівлі наркотичних
засобів.

З таким висновком погодився й апеляційний суд,
підтвердивши та розширивши висновки суду першої інстанції про те, що оперативну
закупівлю наркотичних засобів було проведено з порушенням вимог Закону України
від 18 лютого 1992 року «Про оперативно-розшукову діяльність» та вимог
кримінально-процесуального закону.

У касаційному поданні прокурор просить судові рішення
скасувати у зв'язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального
закону, а справу направити на новий апеляційний розгляд, посилаючись на те, що
матеріали по проведенню оперативної закупівлі від 14 вересня 2007 року у
ОСОБА_1 були оформлені з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону і
напрацьованої практики та того, що апеляційний суд при розгляді справи вийшов
за межі скарги ОСОБА_1 та апеляції прокурора.

Заслухавши доповідача та перевіривши матеріали справи за
доводами касаційного подання, колегія суддів вважає, що у задоволенні
касаційного подання прокурору належить відмовити з таких підстав.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що підставою
для порушення вказаної кримінальної справи щодо ОСОБА_1 стали матеріали 1 етапу
оперативної закупівлі наркотичних засобів.

Проте, як встановлено судом, з чим також погодився і
апеляційний суд, жоден із документів цієї оперативної закупівлі не свідчать про
те, що особою під видуманим прізвищем ОСОБА_2 закупівлю наркотичних засобів
було здійснено саме у ОСОБА_1

Ці висновки суду першої та апеляційної інстанції жодним
чином не спростовані у касаційному поданні. Не наведено у ньому також і
порушень кримінально-процесуального закону, які допустили ці суди при розгляді
скарги ОСОБА_1 та апеляції прокурора. Разом із тим у поданні виправдовуються
помилки та недоліки, що були допущені органами дізнання при проведенні
оперативної закупівлі з посиланням на практику що склалася.

Крім того, оскільки справу слідчим було порушено за
матеріалами оперативно-розшукових дій, апеляційним судом обгрунтовно зазначено,
що цим органам та прокурору при здійснені оперативної закупівлі наркотичних
засобів і контролі за її проведенням слід було дотримуватися безумовного
виконання Закону «Про оперативно-розшукову діяльність» поряд із дотриманням
кримінально-процесуального закону, бо вказані у рішеннях судів обставини беззаперечно свідчать про порушення
кримінально-процесуального та вищезазначеного закону при проведенні вказаної
оперативної закупівлі. Тому доводи прокурора про те, що при проведені
оперативної закупівлі наркотичних засобів були встановлені беззаперечні приводи
і підстави вчинення злочину саме ОСОБА_1, а також те, що ці приводи і підстави
можуть бути перевірені ще й при розгляді справи по суті, колегія суддів вважає
безпідставними. Крім того, ст. 236-8 КПК України передбачено, що скарги на
постанову про порушення кримінальної справи можуть бути розглянуті судом до розгляду
справи по суті. Саме таким правом ОСОБА_1 законно скористався.

Оскільки апеляційний суд перевіряв справу в повному
обсязі, посилання прокурора на те, що він вийшов за межі скарги та апеляції
прокурора колегія суддів вважає безпідставними, бо суд вправі вийти за межі
апеляції у разі виявлення істотних порушень кримінально-процесуального та
спеціальних законів при провадженні дізнання і досудового слідства, які й були
встановлені судами першої і апеляційної інстанції та знайшли переконливе
відображення у постанові суду першої інстанції та ухвалі апеляційного суду.

Що ж стосується виявлення органами дізнання нових
приводів і підстав для порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1, то вони не
перешкоджають розслідуванню і розгляду такої справи органам досудового слідства
та суду.

Тому у задоволенні касаційного подання прокурора, як
необгрунтованого, колегія суддів вважає за необхідне відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

у задоволенні касаційного подання прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції щодо ОСОБА_1, відмовити.

С У Д Д І :

Міщенко С.М.
Федченко О.С.
Філатов В.М.