У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Гошовської Т.В., Жука В.Г.,

за участю прокурора

Саленка І.В.,

та адвоката

ОСОБА_1.,

розглянула
в судовому засіданні 13 березня 2008 р. у в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді, на
ухвалу колегії суддів судової палати в кримінальних справах Дніпропетровської
області від 26 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_2.,

в с т а н о в и л а:

Постановою прокуратури
Дніпропетровської області від 27 жовтня 2006 р. порушено кримінальну справу за
фактом завідомо неправдивих показань у ході розслідування кримінальної справи
та штучного створення доказів обвинувачення у тяжкому злочині, за ознаками
злочину, передбаченого ст. 384 ч. 2 КК України.

Постановою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 квітня 2007 р. скаргу захисника ОСОБА_1. на постанову
про порушення зазначеної справи залишено без задоволення.

Ухвалою колегії суддів судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня
2007 року постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня
2007 року та постанову про порушення кримінальної справи від 27 жовтня 2006
року скасовано і одночасно прийнято рішення про відмову в порушенні
кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст. 384 ч. 2 КК України,
за відсутністю в діях ОСОБА_2. складу злочину.

У касаційному поданні прокурора, який
брав участь у розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанцій, ставиться
питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв'язку з істотним порушенням
вимог кримінально-процесуального закону і направлення справи на досудове
слідство.

Заслухавши доповідь судді, виступ
прокурора, який підтримав подання, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_1., який
просив залишити подання без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційне подання
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 383 КПК
України в касаційному порядку, крім іншого, підлягають перевірці постанови
(ухвали) місцевих судів, які перешкоджають подальшому провадженню у справі та
ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих рішень.

Як свідчать матеріали розгляду судами
скарг, приводом до порушення кримінальної справи послужили матеріали іншої
кримінальної справи - по факту заподіяння тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_2..

Дана кримінальна справа була порушена
по факту відповідно до вимог ч. 1 ст.
98 КПК України.

Саме у зв'язку з порушенням справи по
факту, а не щодо конкретної особи - ОСОБА_2., захисник останньої - адвокат
ОСОБА_1. оскаржував постанову слідчого від 27 жовтня 2006 року як до місцевого суду
Жовтневого району м. Дніпропетровська, так і до апеляційного суду
Дніпропетровської області, зважаючи в обох випадках, на його думку, на
порушення права ОСОБА_2. на захист.

Розглядаючи скаргу захисника, місцевий
суд керувався вимогами ст.ст. 236-7,
236-8 КПК України, з'ясовуючи лише питання про те, чи були на момент порушення
кримінальної справи приводи до її порушення, передбачені ч. 1 ст. 94 КПК
України; чи мала особа, яка порушила кримінальну справу, достатньо даних, які
вказують на наявність ознак злочину (ч. 2 ст. 94 КПК); чи компетентна особа
порушила справу та чи були при цьому дотримані вимоги, передбачені ст. 98 КПК
України.

Тобто, винесена місцевим судом
постанова відповідає з цієї точки зору вимогам закону.

В той же час, розглядаючи скаргу
захисника, апеляційний суд допустився істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, вийшовши за межі наданих йому законом на
даній стадії повноважень і постановив незаконне рішення, яке перешкоджає
подальшому руху справи. В порушення вимог ч. 3 ст. 236-8 КПК України
апеляційний суд розглядав і заздалегідь вирішував ті питання, які вирішуються
судом при розгляді справи по суті.

Зокрема, як випливає з ухвали,
апеляційний суд допустився оцінки обсягу обвинувачення, допустимості доказів і
їх достовірності, що є неприпустимим і на що звернута увага судів у постанові
Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 1 «Про деякі питання,
які виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів
дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи» (п. 4).

Крім того, виходячи з положень
кримінально-процесуального закону, суди не наділені повноваженнями щодо
порушення кримінальних справ публічного обвинувачення чи відмови в їх
порушенні.

Апеляційний суд, вийшовши і тут за межі
повноважень, прийняв рішення про відмову в порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_2. за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КПК України, за
відсутністю в її діях складу злочину.

Що ж стосується посилання апеляційного
суду на відсутність підстав до порушення справи за ознаками ч. 2 ст. 384 КК
України, оскільки як зазначено в ухвалі злочин, передбачений ст. 122 КК
України, не відноситься до тяжких, то суд мав врахувати, що йдеться апріорі про
фальсифікацію доказів на предмет формування більш тяжкого обвинувачення.

За наведених обставин ухвала
апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційне подання прокурора, який брав
участь у розгляді справи в судах, задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів палати
апеляційного суду Дніпропетровської області з кримінальних справ від 26 квітня
2007 року скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

Верещак В.М. Жук
В.Г. Гошовська Т.В.