У Х В А Л А

І
М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Косарєва В.І.

суддів

Глоса Л.В., Ковтюк Є.І.,

за участю
прокурора

Парусова А.М.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 2 вересня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника
ОСОБА_1 та касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від
23 січня 2008 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_1,

1987 року народження,

раніше неодноразово судимого,
останнього разу 1 липня 2004 року Тернопільським міськрайонним судом
Тернопільської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі,
звільненого 01.11.2006 року по відбуттю покарання, -

засуджено за ч. 3 ст. 187 КК
України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією ½ частини майна, яке є його
власністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь експертної установи 70
грн. 62 коп. за проведення дактилоскопічної експертизи.

Вирішено питання щодо речових
доказів відповідно до ст. 81 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду
Тернопільської області від 23 січня 2008 року зазначений вирок щодо ОСОБА_1
змінено, перекваліфіковано його дії з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 187
КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. В решті
вирок залишено без зміни.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винним
та засуджено за те, що він 3 липня 2007 року близько 14 години, забіг у
підсобне приміщення пункту прийому кольорових металів, що знаходився на
території АТП № 16154 на вул. Гайовій, 8, у м. Тернополі. де вчинив напад на
ОСОБА_2, заволодівши його майном на суму 2390 грн. При цьому, застосував до
потерпілого фізичне насильство, у виді ударів металевим монтажним ломом в
область лівої частини голови та стисканні шиї, спричинивши йому легкі тілесні
ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

У касаційному поданні прокурор порушує
питання про скасування ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 23 січня 2007 року щодо ОСОБА_1 з направленням справи на новий
апеляційний розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного судом
покарання тяжкості злочину і особі засудженого внаслідок м'якості.

На думку прокурора, апеляційний суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 187 КК України та призначив покарання без належної оцінки характеру і ступеня тяжкості вчиненого злочину. При цьому,
суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 був раніше судимий, належних висновків не зробив, не розкаявся, не
виправився та вчинив умисний корисливий злочин.

У касаційній скарзі захисник
засудженого ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить ухвалити рішення про звільнення
засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, посилаючись на
те, що засуджений ОСОБА_1 хворіє на тяжке захворювання - туберкульоз, має
позитивні характеристики, а потерпілий не бажав, щоб ОСОБА_1 позбавляли волі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора,
який підтримав касаційне подання і просив залишити без задоволення
касаційну скаргу захисника, перевіривши матеріали справи обговоривши доводи
касаційного подання, касаційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що касаційне подання та касаційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам
справи, підтверджується зібраними у справі та дослідженими у судовому засіданні
доказами і є обґрунтованим.

Відповідно до роз'яснень з п. 30
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 25.12.1992 р. «Про судову
практику в справах про корисливі злочини проти приватної власності» при
вирішенні питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки,
як проникнення, судам належить з'ясовувати, з якою метою вона опинилася у житлі
і коли у неї виник умисел на заволодіння майном. Якщо винна особа опинилась у
житлі без наміру вчинити злочин, а потім заволоділа чужим майном. її дії не
можна кваліфікувати як вчинені з проникненням у житло.

Як убачається із матеріалів справи,
апеляційний суд, перекваліфіковуючи
дії ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 187 КК України обґрунтовано
послався на відсутність у його діях кваліфікуючої ознаки - проникнення у житло,
інше приміщення чи сховище.

Крім того, згідно матеріалів справи
та показань ОСОБА_1 він тривалий час перебував на території приймального пункту
кольорових металів, неодноразово заходив до приміщення пункту, розмовляв з
потерпілим ОСОБА_2, а умисел на відкрите заволодіння грошима та майном
потерпілого ОСОБА_2 у нього виник раптово, коли він знаходився у приміщенні
приймального пункту кольорових металів.

Такі його показання підтверджуються
іншими матеріалами справи, а саме, протоколами допиту ОСОБА_1, відтворення
обставин та обстановки події злочину, очної ставки з потерпілим ОСОБА_2

Посилання прокурора у касаційному
поданні на те, що апеляційний суд
розглянув справу з порушеннями вимог законодавства, колегія суддів вважає безпідставними. Як вбачається з матеріалів справи, розгляд в суді апеляційної інстанції
відбувся з дотриманням вимог ст. 362 КПК України, а зміст ухвали відповідає
вимогам ст. 377 КПК України.

Щодо доводів захисника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про те, що суд постановляючи рішення не взяв до уваги стан здоров'я ОСОБА_1, що
виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства то вони були предметом ретельної
перевірки суду першої й апеляційної інстанцій і обґрунтовано визнанні
безпідставними.

Перевіряючи інші доводи скарги, колегія
суддів вважає, що судом апеляційної інстанції не було допущено таких порушень
вимог кримінально-процесуального законодавства, які перешкодили чи могли
перешкодити повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване
і справедливе судове рішення.

Процесуальних порушень, які могли б
вплинути на законність та обґрунтованість вироку, не встановлено.

Покарання засудженому ОСОБА_1 призначено відповідно до вимог ст.
65-67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи
винного та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Керуючись ст. 396, 398 КПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційне подання прокурора та
касаційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду
Тернопільської області від 23 січня 2008 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

С У Д Д І:

Косарєв В.І. Глос Л.В.
Ковтюк Є.І.,