Ухвала іменем україни

16 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого-судді Солодкова А.А.,

суддів: Міщенка С.М., Шибко Л.В.,

при секретарі судового засідання Гладкіх Л.М.,

за участю прокурора Таргонія О.В.,

засудженого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 серпня 2013 року щодо нього,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 червня 2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Челябінська, Російської Федерації, проживаючого АДРЕСА_1 раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23 серпня 2013 року вирок суду змінено. Зазначено в його мотивувальній частині причини смерті ОСОБА_3, а саме у першому абзаці після слів «заподіявши тілесні ушкодження, від яких потерпіла померла на місці події» вказано «Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 5 від 05 лютого 2013 року у ОСОБА_3 виявлено:

· перелом тіла грудини на рівні 2, 3-го грудино-реберних з'єднань, розриви мілких судин в паренхімі середостіння з утворенням масивного згортка крові біля 800 мл, забій паренхіми лівої легені, пошкодження вісцеральної пліви лівої легені з наявністю масивних крововиливів, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень;

· переломи 8, 9-го ребер зліва з пошкодженням пристінкової плів, закритий перелом обох кісток правого передпліччя, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень;

· закритий перелом лівої величної кістки, забій м'яких тканин обличчя, забій рани обличчя, грудної клітки, а також тильних поверхонь правої та лівої кисті, дві колото-різані рани на передній поверхні у верхній частині грудної клітки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Перелом тіла грудини на ріні 2-го та 30-го грудино-реберних з'єднань, розриви мілких судин в паренхімі середостіння з утворенням масивного згортка крові, забій паренхіми лівої легені, пошкодження вісцеральної пліви лівої легені з наявністю масивних крововиливів перебувають в причинно-наслідковому зв'язку зі смертю ОСОБА_3.».

У резолютивній частині вироку зазначено щодо вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні.

У решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_3 засуджено за те, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 року, приблизно о 00 годин 10 хвилин, в стані алкогольного сп'яніння, в приміщенні кухонної кімнати будинку АДРЕСА_2 у м. Тульчині Вінницької області, під час суперечки зі своєю матір'ю ОСОБА_3, наніс останній множинні удари руками, ногами, викруткою без наконечника, кухонним ножем по голові та іншим частинам тіла, заподіявши тілесні ушкодження, від яких потерпіла померла.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 виклав вимогу про скасування судових рішень із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. Стверджує, що його винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні недоведена, а обвинувачення ґрунтується на припущеннях. При цьому, зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а призначене йому покарання є надто суворим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, котрий просив залишити судові рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України до компетенції касаційного суду не належить перевірка обставин, зазначених у ст. 411 КПК України, щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які по суті оскаржуються засудженим.

Разом із тим, при перевірці судових рішень обставин, які би давали підстави для сумнівів у законності й обґрунтованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, не встановлено.

Як убачається з оскаржуваного вироку, він постановлений із дотриманням вимог ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, є законним і обґрунтованим. Крім іншого, в ньому належним чином наведено формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_1 і визнаного судом доведеним, висновки суду про винуватість засудженого у вчинені кримінального правопорушення обґрунтовано на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Доводи засудженого про недоведеність винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Перевіряючи аналогічні доводи в ході судового слідства, суд першої інстанції зробив детальний аналіз зібраних у кримінальному провадженні доказів в їх сукупності, на підставі чого обґрунтовано спростував відповідні показання обвинуваченого та дійшов правильних висновків про те, що ОСОБА_1 вчинив умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В обґрунтування своїх висновків суд послався на: визнавальні показання засудженого; висновок судово-медичного експерта № 6 від 11 січня 2013 року; висновок амбулаторного медичного огляду № 8 від 11 січня 2013 року; висновок судово-медичного експерта № 5 від 05 лютого 2013 року; пояснення допитаного в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_4; висновок амбулаторної судово-наркологічної експертизи № 4 від 21 лютого 2013 року; висновок стаціонарної судово-психологічної експертизи № 52 від 25 квітня 2013 року; висновок експерта № 36 від 10 квітня 2013 року та характеристику з місця проживання ОСОБА_1

Колегія суддів апеляційного суду, перевіряючи кримінальне провадження за апеляційними скаргами, в тому числі, обвинуваченого ОСОБА_1, на вирок суду першої інстанції, ретельно перевірила викладені в них доводи.

За результатами апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність і обґрунтованість вироку, виклавши своє рішення в ухвалі, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині та правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 115 КК України.

Твердження засудженого про суворість призначеного йому покарання колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Покарання згідно з ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Судом, при обранні виду та розміру покарання, були враховані наявні у матеріалах кримінального провадження дані про особу засудженого, який негативно характеризується за місцем проживання, зловживає спиртними напоями, вчинив умисний особливо тяжкий злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, та відсутність обставин, що пом'якшують покарання.

Вирішення судами питання про призначення ОСОБА_1 покарання відповідає наведеним вимогам кримінального закону, а призначене ОСОБА_1 покарання суд касаційної інстанції вважає таким, що за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого.

Керуючись ст.ст. 433-436, 438 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 серпня 2013 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

А.А. Солодков С.М. Міщенко Л.В.Шибко