АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження №11кп/791/120/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.81 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

при секретарі ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м.Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді справи в суді першої інстанції, на ухвалу Суворовського районного суду м.Херсона від 24.12.2014 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ак-Довурак, АР Тува, Російської Федерації, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, відбуває в Херсонській виправній колонії №61 призначене покарання вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.05.2005 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 30.08.2005 року, яким його засуджено за ч. 2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.2 ст. 309, ч.3 ст. 311, ч.2 ст. 317, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України на 12 років позбавлення волі,

Початок строку 20.06.2004 року, кінець строку 20.06.2016 року,-

в с т а н о в и л а:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Засудженого ОСОБА_6 звільнено умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.05.2005 року, строком на 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців 19 (дев`ятнадцять ) днів.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Зазначає, що висновки суду про виправлення засудженого ОСОБА_6 не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, оскільки засуджений ОСОБА_6 під час відбування покарання при наявності вакантних посад не працював, у зв`язку з чим викликає сумнів його сумлінне ставлення до праці.

Також, судом першої інстанції при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 не взято до уваги те, що він раніше 6 разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, та раніше звільнявся з місць позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію», умовно-достроково, та після кожного звільнення повторно вчиняв умисні злочини, зокрема, останні злочини, за які він відбуває покарання, вчинив під час іспитового строку.

Вказує на те, що суд не взяв до уваги і характеристику Херсонської ВК №61, в якій зазначено про часткове визнання ним вини у скоєнні злочинів, тому на думку прокурора покарання не досягло своєї мети.

Вважає, що ОСОБА_6 не підлягає умовно-достроковому звільненню від невідбутої частини покарання у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених ч.2 ст.81 КК України, а саме, сумлінної поведінки і ставлення до праці за весь час покарання. Просить скасувати оскаржувану ухвалу, в задоволенні клопотання засудженому відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, засудженого, який вважає її безпідставною, в дебатах прокурор просив про скасування оскаржуваної ухвали , а ОСОБА_6 про залишення її без змін , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного .

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд, задовольняючи клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування призначеного судом покарання, врахував всі необхідні обставини та належним чином мотивував своє рішення відповідно до вимог ст.81 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України№2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки засуджений ОСОБА_8 станом на 19.06.2013 року фактично відбув 3/4 строку покарання, за весь період відбування покарання зарекомендував себе позитивно, 11 разів до нього застосовувались заходи заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, заходи стягнення не застосувались. Відповідно медичній довідці засуджений ОСОБА_6 у Херсонській ВК №61 знаходиться на стаціонарному лікуванні з приводу лікування туберкульозу легень, стан здоров`я задовільний, характеризується позитивно.

Представник ВК №61 в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив наведенні у характеристиці дані про особу засудженого та додатково показав, що засуджений ОСОБА_8 хоча за станом свого здоров`я і не має можливості працювати, але з власної ініціативи приймає участь у ремонтних роботах та роботах з благоустрою установи, дотримується режиму утримання, не має порушень поведінки, приймає участь у самодіяльних організаціях (відвідує гурток народно-прикладної творчості, діяльність якого пов`язано з деревообробкою), у суспільному та громадському житті відділення, установи.

Апеляційні доводи прокурора про те, що засуджений ОСОБА_6 під час відбування покарання при наявності вакантних посад не працював, у зв`язку з чим прокурор висловив сумніви щодо його сумлінного ставлення до праці, суперечить зібраним матеріалам кримінального провадження, оскільки, відповідно довідці про стягнення та заохочення ОСОБА_6 з 30.12.2008 року по 22.08.2014 року мав 11 подяк за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, активну участь у самодіяльних організаціях (а.п.4).

Щодо доводів прокурора, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, раніше звільнявся з місць позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію», умовно-достроково, та після кожного звільнення повторно вчиняв умисні злочини, зокрема, останні злочини, за які він відбуває покарання, вчинив під час іспитового строку, та неповністю визнавав свою вину у скоєнні злочинів, то вони не заслуговують на увагу , оскільки зазначені обставини не впливають на вирішення питання про умовно- дострокове звільненні особи від подальшого відбування покарання відповідно вимогам ст. 81 КК України .

Таким чином, висновок суду, викладений в оскаржуваній ухвалі щодо ОСОБА_6 , є правильним. Суд першої інстанції навів переконливі підстави для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Тому доводи апелянта, що суд не вірно застосував закон про кримінальну відповідальність та висновки суду, викладених в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, не є слушними.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав, передбачених кримінально-процесуальним законом, для скасування ухвали суду, як того просив апелянт.

Тому апеляційні доводи прокурора слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 537,539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді справи в суді першої інстанції, - залишити без задоволення, ухвалу Суворовського районного суду м.Херсона від 24.12.2014 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: (три підписи)

Згідно з оригіналом. Суддя ОСОБА_2