Є.У. 366/764/15-к
Пр. 1-кп/366/62/15
В И Р О К
іменем України
19 червня 2015 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину за ст. 289 ч.2 КК України визнав повністю і пояснив, що раніше він неодноразово возив ОСОБА_5 на його автомобілі. В той день йому треба було відвезти цукор в с.Станішівка. Він прийшов до квартири ,де проживає мати ОСОБА_9 ,щоб взяти автомобіль та відвезти цукор та картоплю для ОСОБА_9 . ОСОБА_7 не дозволяла брати автомобіль,тоді він взяв ключі сам,так як знав,де вони зберігаються. Поїхавши в с.Станішівка,він загруз, повідомити власника не міг.
У скоєному розкаюється.
Позов визнає в повному обсязі.
Крім повного особистого визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_10 ,його вина підтверджується показами свідка та потерпілого .
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила,що вона мати потерпілого ОСОБА_5 . Вона проживає у квартирі АДРЕСА_2 ,біля будинку вони орендують гараж для автомобіля,який належить її сину. Автомобіль син купив на початку цього року. Син проживає в селі, але автомобіль зберігався біля будинку в смт. Іванків. 13березня 2015 року прийшов ОСОБА_11 , хотів,щоб вона дала ключі від автомобіля,але вона йому відмовила. ОСОБА_12 допомагав сину куплять цей автомобіль,а також декілька разів возив сина по його справах,але їздив ОСОБА_12 тільки з сином. Вона не дозволяла брать ОСОБА_12 автомобіль, але він все наполягав. Говорив,щзо ОСОБА_13 треба відвезти якусь картоплю,попросив цукру. Вона дала йому цукру,але не погоджувалась,щоб той їхав на автомобілі. Потім вона вийшла в кухню, щоб випить ліки і почула, що стукнули вхідні двері. Коли вона вернулася,то ОСОБА_12 не було. Вона подивилася до ключів, але тих на місці вже не було. Вона зрозуміла,що ОСОБА_12 вирішив їхати без її дозволу. Вона подзвонила сину,потім матері ОСОБА_12 . ОСОБА_12 вони шукали до вечора,але той на зв`язку не появлявся.
Коли вже втратили надію,що ОСОБА_12 самостійно верне автомобіль,то повідомили у райвідділ.
Свідок ОСОБА_14 суду повідомив,що зустрів ОСОБА_15 біля магазину на вул..Толочина в смт. Іванків. ОСОБА_12 був на автомобілі, мав їхати в с.Станішівка. Запропонував йому проїхати з ним. В селі Станішівка вони шукали якогось чоловіка,щоб віддати йому цукор, але ОСОБА_12 не знав,де той живе і вони поїхали назад. Ще ОСОБА_12 підвіз від магазину якусь жінку,бо у тої були важкі сумки. Потім автомобіль застряв,вони його лишили, а самі пішли до нього на Орєхово-Зуєвську,де ночували. Автомобіль витягли на другий день.
Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що на початку 2015 року у свою власність він придбав автомобіль «Москвич».Так як він не спеціаліст,то допомагав йому вибрать цей автомобіль його знайомий ОСОБА_11 , який потім ,за його просьбами, возив його по різних справах,оскільки у нього ще немає прав. Без нього, та без його дозволу, ОСОБА_12 автомобілем ніколи не керував. 13.03. 2015 року він не дозволяв ОСОБА_12 брать його автомобіль, не просив йому нічого везти. ОСОБА_12 вернув йому автомобіль на третій день, після заволодіння ним. Після того,як ОСОБА_12 покористувався його автомобілем, він став непридатний для використання. На даний час автомобіль не в робочому стані, його треба ремонтувати.
Позов підтримує. Просить стягнути з ОСОБА_4 матеріальну, моральну шкоду та витрати по транспортуванню на експертизу.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується письмовими доказами,наданими стороною обвинувачення:
-протоколом огляду місця події від 15 березня 2015 року з фото таблицями,з яких слідує,що оглянуто гараж по АДРЕСА_3 ,де виявлено,що замок не пошкоджено( а.с. 28-31);
-- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.03. 2015 року( а.с. 32);
--свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на ім.»я ОСОБА_16 ( а.с. 36);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.03. 2015 року,з фото таблицями, за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , який розповів та показав, яким чином заволодів автомобілямем «Москвич», який належить ОСОБА_5 ( а.с. 44-50);
-цивільним позовом ОСОБА_5 на суму 15 495 грн.,з яких 5495 грн.- матеріальна шкода; 10 000 гривень-моральна шкода( а.с. 67-68);
--довіреністю ОСОБА_16 . Гончару та ОСОБА_17 розпорядитися його автомобілем марки «Москвич» д.н.з. НОМЕР_1 ( а.с. 69);
-Розпискою ОСОБА_18 про те,що автомобіль він продав ОСОБА_19 ( а.с. 70);
-Розпискою ОСОБА_19 про те,що автомобіль він продав ОСОБА_5 ( а.с. 71);
-Заказом нарядом на виконання робіт по автомобілю Москвич-2141,д.н. НОМЕР_1 ,з якого слідує,що ремонт його становить 5 495,00грн.( а.с. 72);
-Квитанцією №2 від 06 травня 2015 року про те,що ОСОБА_5 заплатив за авто послуги 2 200гривень( а.с. 99-100);
Згідно поданої характеристики обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно.
Працездатний, який не працює,в центрі по працевлаштуванню не перебуває( а.с. 56).,зі слів-працює вантажником в ТОВ`Чипси-Люкс».
У лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває( а.с. 57,58).
Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не виявлено.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд приймає до уваги ступінь і характер скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, і вважає, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 289 КК України.
Відповідно до ст. 75 КК України . звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він не скоїть нового злочину, правопорушень, та оправдає довіру суду, призначивши йому іспитовий строк.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 зобовязання в період іспитового строку не виїжджати без дозволу кримінально- виконавчої інспекції на постійне місце проживання за межі України, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи та періодично з`являтися на реєстрацію.
Строк відбуття покарання рахувати з часу звернення вироку до виконання.
Міра запобіжного заходу на досудовому слідстві та судом не обиралася.
Позов ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі.
Процесуальні витрати, а саме: за проведення товарознавчої експертизи в сумі 368,28 грн. стягнути з ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним за ч.2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді 5(п`ять) років позбавлення волі, без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_20 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 2(два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 зобовязання, в період іспитового строку, не виїжджати без дозволу кримінально- виконавчої інспекції на постійне місце проживання за межі України, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи та періодично з`являтися на реєстрацію.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 17 695 грн.,з яких: 5 495 грн.- матеріальні збитки,10 000 грн.- моральна шкода та 2 200 грн.-витрати по транспортуванню автомобіля на експертизу.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 368, 28 грн.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд на протязі 30 днів з часу проголошення.
Вирок набирає законної сили на протязі 30 днів з часу проголошення, а в разі оскарження- з часу прийняття рішення Апеляційним судом Київської області.
Копія вироку засудженому та прокурору вручається відразу після проголошення вироку.
Суддя: