У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Кравченка К.Т.

суддів за участю прокурора

Канигіної Г.В., Гошовської Т.В.
Кравченко Є.С.

розглянула у судовому засіданні у
м. Києві 14 червня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
потерпілого ОСОБА_1 та касаційним поданням заступника прокурора Чернівецької
області на вирок Шевченківського районного суду
м. Чернівці від 29 серпня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Чернівецької області від 31 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Вироком
місцевого суду

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

уродженця
та жителя м. Чернівці,

раніше судимого: 13 жовтня 2005 року

Першотравневим районним судом м. Чернівці

за ч.2 ст.189 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,
104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим
строком один рік,

засуджено
за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України на два роки шість
місяців позбавлення волі;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,

уродженця
м. Улан-Уде Російської Федерації,

жителя м. Чернівці, судимості не має,

засуджено
за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України на два роки шість
місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком два роки.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_3 покладено обов'язки не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей орган про зміну місця
проживання та періодично з'являтися для реєстрації.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь
Найди В. 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Як
визнав суд, 3 липня 2005 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, на розі
провулку Ентузіастів та вулиці Комарова у м. Чернівці, під час конфлікту, на
грунті особистих неприязних стосунків, умисно завдали декілька ударів руками та ногами у голову та
тулуб потерпілому ОСОБА_1, заподіявши йому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне
для життя у момент заподіяння.

Ухвалою
Апеляційного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2006 року апеляції
потерпілого ОСОБА_1, прокурора, захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах
засуджених і засудженого ОСОБА_2 залишені без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 серпня
2006 року - без зміни.

У
касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_1, не оспорюючи правильність встановлення
фактичних обставин справи та кваліфікацію дій засуджених, просить судові рішення щодо ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 скасувати. Вважає, що призначене засудженим покарання не відповідає
тяжкості вчиненого злочину та даним про їх особи, через м¢якість.

У
касаційному поданні прокурор просить скасувати судові рішення щодо обох
засуджених через м'якість призначеного
покарання, неправильне застосування ст.ст.69, 75 КК України.

Çàñëóõàâøè
äîïîâ³äà÷à, прокурора, яка підтримала подання, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційних скарги та подання, колегія суддів вважає, що вони
не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновок суду щодо доведеності винності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні
злочину, за який їх засуджено, є правильним і у касаційній скарзі та
касаційному поданні прокурора не оспорюється.

Правильність кваліфікації злочинних дій засуджених за ч.2 ст.121 КК України
сумнівів не викликає.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні винним покарання суд
урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особи винних та
обставини, що пом'якшують покарання. Особам, які вчинили злочин, має бути
призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження
нових злочинів.

Визнавши ОСОБА_2 та ОСОБА_3 винними у вчиненні умисного злочину, суд дійшов
висновку про призначення обом винним покарання нижче від найнижчої межі,
передбаченої ч.2 ст.121 КК України, у виді двох років шести місяців позбавлення
волі.

Рішення щодо призначення кожному з винних окремо покарання нижче від
найнижчої межі суд належним чином умотивував з посиланням на дані, що є у
справі. Ураховано усі обставини справи, у тому числі й поведінку потерпілого.

Належним чином умотивував суд і застосування до ОСОБА_3 ст.ст.75, 76 КК
України, оскільки дійшов висновку про можливість виправлення цього
неповнолітнього без ізоляції -від суспільства. Суд правильно вказав, що ОСОБА_2
повинен відбувати покарання реально.

Колегія суддів вважає, що судові рішення в частині призначення покарання
обом винним відповідають обставинам справи і постановлені на ретельно
досліджених у судовому засіданні доказах.

Доводи, наведені у касаційній скарзі потерпілого та поданні прокурора
висновки суду про необхідність застосування саме такого покарання не
спростовують.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав вважати рішення
судових інстанцій у даній справі помилковими і такими, що підлягають
скасуванню.

Порушень кримінально-процесуального закону, що тягнуть скасування вироку
місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції, не виявлено.

Керуючись ст.ст.395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне поданням заступника прокурора Чернівецької області та касаційну
скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

С у д д і:

Кравченко К.Т. Канигіна Г.В. Гошовська Т.В.