Єдиний унікальний номер 185/1141/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2015 року. Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

секретаря ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003522 від 20 листопада 2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області,

українця, громадянина України, із середньо, не одруженого,

не працюючого, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше судимого:

14.04.2014 року Павлоградським міськрайонним

судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України

до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України

від відбування покарання звільнений з випробувальним

терміном два роки. Покарання не відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 20 листопада 2014 року, приблизно о 05 годині 25 хвилин, керував технічно справним автомобілем марки Богдан 211040 державний номерний НОМЕР_1 , який знаходився в нерухомому стані передньою частиною до будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 не діяв у такий спосіб, щоб не піддавати небезпеці життя і здоров`я громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, перед початком руху не переконався в тому, що він своїм маневром не створить небезпеки іншим учасникам руху, маючи обмежену оглядовість, не звернувся за допомогою до інших осіб і не подавши звуковий сигнал, почав рух заднім ходом до будинку № 334, тим самим створив небезпеку іншим учасникам руху. У зазначений час напроти будинку АДРЕСА_4 , стояв пішохід ОСОБА_5 . В процесі подальшого зближення автомобіля до нерухомого пішохода водій ОСОБА_3 допустив наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля марки Богдан-211040 державний номерний НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_5 від чого останній отримав тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 17/1 від 20 січня 2015 року у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини, що супроводжувалася двосторонніми переломами ребер; двостороннім гемопневмотораксом (наявністю крові та повітря в плевральних порожнинах); колабіюванням правої легені; підшкірної емфіземої, - по протіканню травматичного процесу, ускладненої правосторонньої посттравматичною пневмонією; гематом обличчя; підвивиха правого плеча в напрямку вперед та догори; рвано-забійної рани волосистої частини голови тім`яної області; забійно-рваної рани правого колінного суглобу; садна тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, мошонки (інфіковані). Закрита тупа травма грудної клітини з пошкодженнями та ускладненнями, вказаними вище, за ознакою небезпеки для життя відноситься до ступеню тяжких тілесних ушкоджень. Ушкодження утворилися по ударному та можливо ударно - здавлюючому механізму, зокрема грудної клітини, якими могли бути виступаючі частини рухаючогося автомобілю та покриття дороги (ґрунту), тобто при авто травмі, при обставинах та в термін вказаний в постанові. На момент наїзду потерпілий міг бути в вертикальному або наближеному до нього положенні.

Згідно висновку авто-технічної експерти № 70/27-07 від 15 січня 2015 року своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, в якому вказано:

п. 10.9. Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки або перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він при необхідності повинен звернутися по допомогу до інших осіб.

Порушення водієм ОСОБА_3 зазначеного пункту Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди, та її наслідками.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, та суду показав, що 20 листопада 2014 року, приблизно о 05 годині ранку, він керував автомобілем марки Богдан 211040 державний номерний НОМЕР_1 , який був в оренді, та використовував його як автомобіль "таксі". В районі будинку № 334, який розташований по вул. Дніпровській м. Павлограда він зупинив автомобіль для того щоб справити нужду. В цей час до нього ззаду підійшов чоловік, як тепер йому стало відомо - ОСОБА_8 , який схопив його, спитав, що він робить, та вдарив у вухо. Після удару він скористався газовим балончиком, набризкавши в обличчя нападнику, сів у автомобіль, став рухатись заднім ходом та відчув глухий стук, але не надав цьому уваги, оскільки був наляканий. Коли він від`їхав, то побачив, що в нього зник мобільний телефон. Повернувшись до місця пригоди він забрав свій мобільний телефон, який лежав біля чоловіка, який сидів на землі, та кликав на допомогу. Він не був впевнений в тому, що то був потерпілий, оскільки на вулиці ще було темно. Наступного дня йому зателефонувала власниця автомобілю, у якої він орендував, та повідомила про те, що його викликають до міліції з приводу ДТП. Наїзд на пішохода ОСОБА_5 стався через порушення ним Правил дорожнього руху. З висновками судово-медичної та авто-технічної експертиз він згоден, та у вчиненому щиро розкаюється. Він декілька разів телефонував потерпілому, пропонував відшкодувати матеріальну шкоду, але останній та його донька відмовлялися від допомоги. Позовну заяву потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди він визнає в тій частині, що підтверджується придбанням ліків потерпілим за рецептом лікаря, та чеками з аптеки. В частині відшкодування моральної шкоди позовну заяву потерпілого визнає в сумі 5000 грн.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що 20 листопада 2014 року, приблизно о 05 годині ранку, він йшов по провулку Геологів м. Павлограда, де побачив біля свого гаражу автомобіль та чоловіка, як пізніше йому стало відомо - ОСОБА_3 , під час розмови з яким виникла суперечка, в процесі якої, ОСОБА_3 бризнув йому в обличчя з газового балончика. Сівши в автомобіль ОСОБА_3 хотів поїхати, але він ліг на багажник автомобіля, намагаючись перешкодити тому поїхати. Обвинувачений різко здав назад автомобілем після чого він впав, та втратив свідомість. Отямившись, він не міг рухати ні ногами ні руками. В цей час до нього підійшов раніше невідомий чоловік, якому він повідомив державний номерний знак автомобіля, який його збив. Цей же чоловік викликав швидку медичну допомогу. Після отриманих травм він близько двох тижнів перебував в лікарні у реанімаційному відділенні м. Дніпропетровська, а потім перебував у лікарні в м. Павлограді. На сьогодні він потребує лікування. У покаранні обвинуваченого він покладається на розсуд суду, та просить крім того позбавити останнього права керування транспортними засобами, та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого суд вважає, що ОСОБА_3 винний у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження.

Його дії кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, раніше судимий, вину визнав повністю, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяння обвинуваченого у скоєнні злочину.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, те що обвинувачений ніде офіційно не працює, шкоду потерпілому не відшкодував і не намагався цього зробити, про що свідчить відсутність підтверджуючих документів, потерпілому не викликав швидку медичну допомогу, та не надав первинну медичну допомогу, а з місця ДТП зник, суд, з урахуванням зазначених обставин вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

При визначені терміну покарання у виді позбавлення волі суд враховує також і те, що суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною. Крім того, обвинувачений проживає з батьком - ОСОБА_9 . 1953 року народження, та матір ю - ОСОБА_10 , 1958 року народження, які є пенсіонерами.

Вирішуючи питання про позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами, та на який термін, суд враховує те, що обвинувачений грубо порушив Правила дорожнього руху України, з місця ДТП зник, скоїв злочин в результаті якого постраждала людина, а саме ОСОБА_5 , якому, згідно висновку судово-медичної експертизи причинені тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 71 ч. 1 КК України суд вважає необхідним до призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 частково приєднати покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року, яким він був засуджений до чотирьох років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на два роки, так як останній вчинив злочин у період іспитового строку.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним злочинів, оскільки виправити останнього не можливо без його ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вважає, що в позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 у частині відшкодування майнової шкоди, а саме витрат на придбання ліків, витрат на поїздки в медичні заклади слід залишити без розгляду, так як останній надав суду чеки, з яких не зрозуміло, які саме ліки ним придбались, чи використовував потерпілий саме ті ліки, які були призначені лікарем. Крім того потерпілий надав суду копії чеків про використання транспорту, з яких також не зрозуміло хто, куди, з якою цілю використовував транспорт для поїздки. Потерпілому слід роз`яснити, що він має право звернутися до суду про відшкодування майнової шкоди в цивільному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичнійабо юридичній особінеправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`їчи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає, що ОСОБА_5 завдана моральна шкода, яка виражається у тому, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди останній відчув сильний стрес та нервове потрясіння, відчув сильний біль та фізичні страждання внаслідок травм, переніс операції, тривалий час знаходився у медичних закладах. В результаті був порушений звичний образ його життя. Суд також враховує похилий вік та стан здоров`я потерпілого на даний час, а також те, що він пенсіонер, але працює, та на даний час не може працювати, що відобразилось на матеріальному становищі його і його сім ї.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого суми спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини, що сталися, та вважає за можливе стягнути з нього моральну шкоду на користь потерпілого в сумі 20000 грн.

З обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на проведення авто технічної експертизи загальною вартістю 491 грн. 40 коп.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_3 до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2014 року, та остаточно до відбування призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Строк відбуття покарання відраховувати з часу виконання вироку.

Вирок у частині позбавлення ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами строком на три роки виконувати самостійно.

Запобіжний ОСОБА_3 не обирався.

Позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 20000 / двадцять тисяч / грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави процесуальні витрати на проведення авто технічної експертизи у сумі 491 грн. /чотириста дев`яносто одну / грн. 40 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні: відеозапис камери № 10 приміщення кафе - бар Стиль - зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0003522; легковий автомобіль марки Богдан 211040 державний номер НОМЕР_1 , повернутий власнику - ОСОБА_11 для зберігання - залишити останній за належністю;

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1