Номер провадження: 11-кп/785/778/15
Номер справи місцевого суду: 496/4142/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса кримінальне провадження №0001251 від 20.07.2013 року за апеляційною скаргоюобвинуваченого на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 09 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Ананьївського району, с. Долинське, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, інваліда 2-ї групи, раніше не судимого, проживаючого: АДРЕСА_1

визнано винним у пред`явленому йому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50(п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком місцевого суду ОСОБА_10 визнаний винним та засуджений за умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, яке було скоєне за наступних обставин.

19.07.2013 року біля 20 години 00 хвилин ОСОБА_9 в дворі домоволодіння АДРЕСА_2 в ході лайки між дочкою ОСОБА_11 діючи умисно, схватив ОСОБА_11 за волосся та вдарив по обличчю, чим спричинив їй фізичний біль без наслідків у вигляді тілесних ушкоджень. Після схватив за волосся свою дружину ОСОБА_8 , яка заступилася за дочку, та діючи умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс їй біля 5-6 ударів по голові та обличчю, у результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта є легкими.

Не погодившись із вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати обвинувальний вирок Біляївського районного суду Одеської області від 09.04.2015р та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Свої доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_9 мотивує тим, що на його думку

-по-перше покази потерпілої та свідків різняться кожного разу при офіційних слідчих чи судових заходах (протоколі заяви до міліції, протоколі допиту потерпілого та свідків, протоколі одночасного допиту, протоколі слідчого експерименту, при допиті у залі суду);

-по-друге покази доньок ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суд взагалі не мав розцінювати в якості підстави для винесення обвинувального вироку, оскільки вони безпосередньо приймала участь в побитті мене, адже саме на мене був здійснений напад колишньою дружиною та доньками ОСОБА_12 та ОСОБА_14 . За даним мною була подана заява до Біляївського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, де на теперішній час ведеться слідство за даним фактом.

-по-третє покази неповнолітніх дітей про те, що, нібито, вони бачили, як я наносив тілесні ушкодження потерпілій не відповідають дійсності, адже в мене є свідок того, що після мого побиття, мої малолітні діти ОСОБА_15 та ОСОБА_16 говорили протилежне, а саме про те, що мене побила моя колишня дружина, та доньки ОСОБА_12 та ОСОБА_17 . Цього свідка звуть ОСОБА_18 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Крім того стверджує, що неодноразово заявляв клопотання про допит вказаної особи однак суд жодного разу їх не задовольняв.

Крім того, ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі стверджує, що деякі матеріали досудової перевірки є сфальшованими та не можуть бути підставою для винесення обвинувального вироку, а саме:

-01.04.2015 року при допиті в судовому засіданні фельдшер швидкої допомоги ОСОБА_19 змінив свідчення, які давав в ході досудового слідства та заявив, що раніше до нього не зверталась ОСОБА_8 зі скаргами на те, що її б`є чоловік, і що він такого не говорив слідчому який вів протокол його допиту. Та йому не відомо про те, що я нібито б`ю свою дружину.Також останнім було наголошено, що протокол його допиту складав старший слідчий СВ Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області майор міліції ОСОБА_20 , і він підписав вказаний протокол не читаючи.

-по-друге, з метою збору доказів своєї не винуватості він звернувся до Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області з проханням надати довідку характеристику за місцем мешкання. 05.08.2013 року сільський голова ОСОБА_21 видав документ, що скарги не надходили, 23.08.2013 року, видав документ стороні обвинувачення, що скарги надходили, та 07.10.2013 року, знову видає йому зовсім протилежний по суті документ, що скарги не надходили.

У зв`язку з викладеним обвинувачений вважає, що згідно зі ст.ст. 417, 284 КПК України суд апеляційної інстанції повинен скасувати обвинувальний вирок та закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги, але положення ч. 2 ст. 404 КПК України дає можливість апеляційному суду вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

У відповідності до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішення, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим в ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Проте обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 фактично не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті фактично відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13. ч. 1 ст. 3 КПК України.

За правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Апеляційний суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджали судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_9 , оскільки обвинувачення ОСОБА_9 фактично висунуте не було у встановленому законом порядку, оскільки воно, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не міститься в самому обвинувальному акті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотним порушенням вимог КПК України.

Керуючись ст. ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:
Апеляцію засудженого частково задоволено, вирок Біляївського районного суду Одеської області від 09 квітня 2015 року, яким ОСОБА_9 визнано винним у пред`явленому йому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50(п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. - скасувати, справу направити в той же суд на новий розгляд.

Судді апеляційного суду ОСОБА_2

Одеської області

ОСОБА_4

ОСОБА_3