АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 648/2037/14-к
Провадження №11-кп/791/11/15 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.ст.309 ч.1;263 ч.2
п.13 ч.2 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року квітня місяця 27 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6

З участю

прокурора: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

потерпілої: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції; з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 16 червня 2014 року щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мазурівка Чернівецького району Вінницької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого: 24.07.2000 року Советським районним судом АР Крим за ч.2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 р.) до 1 року позбавлення волі, звільнений від відбуття частини строку покарання за ст.9 Закону України «Про амністію» від 11.05.2000р.; 05.11.2001 року апеляційним судом Херсонської області за п.п. «а», «і» ст. 93 КК України (в редакції 1960р.) до 12 років позбавлення волі, з урахуванням 7 місяців 28 днів за ст. 42 ч.3 КК України (в редакції 1960р.) за попереднім вироком, звільнений по відбуттю строку; 18.11.2013 року Білозерським районним судом Херсонської області за ч.3 ст. 185; ст.ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням, встановлено іспитовий строк - 3 роки, з покладенням певних обов`язків, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_10 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на 1 рік; ч.2 ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі; п.13 ч.2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч.2 ст. 71 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 18.11.2013 року довічним позбавленням волі, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання за сукупністю вироків у виді довічного позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою - до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування покарання рахується з моменту затримання - 11 березня 2014 року.

Вирішено питання про стягнення судових витрат та проведення експертиз у сумі 32741,47 грн.

Як визнав суд, ОСОБА_10 , будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі і за вчинення особливо тяжкого злочину, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знов вчинив особливо тяжкий злочин.

ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за те, що він в серпні 2012 року, знаходячись в гаражі за місцем проживання ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 , серед металобрухту знайшов та привласнив металевий предмет, що за своїми зовнішніми ознаками схожий на кастет, який в подальшому носив при собі з метою самозахисту та в період з листопада по грудень 2013 року переніс за місцем своєї реєстрації АДРЕСА_1 , який 19.03.2014 року в ході санкціонованого обшуку під навісом за літньою кухнею в металобрухті було виявлено та вилучено, і який згідно висновку експерта №721-х від 21.03.2014р. є холодною зброєю ударно-дробильної дії - кастетом, що виготовлений саморобним способом.

Також, ОСОБА_10 наприкінці літа 2013 року, знаходячись в посадці біля місця проживання ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 , виявив дикоростучу рослину коноплі, яку в подальшому для власних потреб зірвав, переніс, висушив, подрібнив та зберігав за місцем проживання ОСОБА_11 . Проте, восени 2013 року він даний наркотичний засіб, який був виготовлений для власних потреб, переніс до місця свого тимчасового проживання по

АДРЕСА_3 , який потім знову з листопада 2013 року по грудень 2013 року переніс до місця своєї реєстрації - АДРЕСА_1 , який в подальшому 19.03.2014 року в ході санкціонованого обшуку, на терасі житлового будинку під стелею на дошці, в пачці з-під сигарет «Мальборо», було виявлено та вилучено працівниками міліції, що згідно висновку експерта №349-х від 21.03.2014р. є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, який масою в перерахунку на суху речовину становить -10,48гр.

Крім того, ОСОБА_10 , який раніше вчинив умисне вбивство, за яке був засуджений вироком апеляційного суду Херсонської області від 05.11.2001 року за ст.ст. 93 п.п. «а», «і»; 42 ч.3 КК України (в редакції 1960р.) до 12 років позбавлення волі, 08.03.2014 року близько 20.18 години, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту, переслідуючи умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , господарю вказаного домоволодіння, наніс численні удари ножем в область грудної клітки, живота - проекцію життєво важливих органів, а також передпліччя кінцівок, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження, які по критерію небезпечності для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №299 від 01.04.2014р., смерть потерпілого ОСОБА_11 настала в результаті проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки з пошкодженням легенів, що ускладнилось гострою кровотечею. Тим самим свій умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_10 довів до кінця, будучи раніше засудженим за умисне вбивство.

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок суду першої інстанції незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування доводів апеляції, прокурор посилається на те, що суд в порушення вимог ст. 64 КК України та п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» при винесенні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_10 не навів обставин, які перешкоджають застосуванню до засудженого покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та не навів прийняття рішення про застосування до засудженого покарання у виді довічного позбавлення волі.

У зв`язку з цим, прокурор просить вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_10 в мотивувальній частині змінити, вказавши, які обставини перешкоджають застосуванню до обвинуваченого ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на певний строк на мотиви прийняття рішення про застосування до останнього покарання у виді довічного позбавлення волі.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_10 вважає вирок незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильною кваліфікацією його дій за п.13 ч.І ст. 115 КК України та невідповідністю тяжкості призначеного покарання особі засудженого.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги з доповненнями до неї обвинувачений ОСОБА_10 посилається на те, що всі показання, які він давав під час судових засідань, були викладені у вироку з обвинувальним ухилом.

Крім того, обвинувачений вважає, що вирок винесено незаконним складом суду, оскільки він мав намір заявити відвід судді ОСОБА_12 , яка 18.11.2013р. розглядала кримінальне провадження щодо нього по обвинуваченню за ч.3 ст. 185 КК України і потерпілим по цій справі був ОСОБА_11 , проте адвокат ОСОБА_13 відмовила його заявляти відвід судді, що і призвело до порушення його прав.

Також, обвинувачений ОСОБА_10 , не оспорюючи своєї вини у вбивстві потерпілого, посилається на те, що злочин він вчинив у стані сильного душевного хвилювання, яке виникло внаслідок образ на його адресу та неправомірної поведінки потерпілого, які й спровокували конфлікт. Звертає увагу, що дані обставини судом першої інстанції, шляхом призначення належної стаціонарної експертизи, не перевірені.

Крім того, просить призначити стаціонарну психіатричну експертизу, стверджує, що психічний стан його здоров`я погіршився, з дитинства лікувався в психіатричному закладі з приводу уродженої розумової відсталості.

У зв`язку з цим, обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок змінити, перекваліфікувати його дії з п.13 ч.2 ст. 115 КК України на ст. 116 КК України і призначити відповідне покарання з урахуванням стану його здоров`я та виключити з обвинувачення ст.ст. 263 ч.2; 309 ч.1 КК України, по яких незаконно його обвинувачено, оскільки цих злочинів він не вчиняв, а з вироку - рішення про стягнення судових витрат за проведення експертиз в сумі 32741,47 грн.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого не підтримав; потерпілу ОСОБА_9 , яка підтримала позицію прокурора; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого з доповненнями до неї, а обвинувачений підтримав ще й апеляційну скаргу прокурора, дослідивши висновок комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 80; заслухавши аналогічні прохання в судових дебатах, останнє слово обвинуваченого, який залишився на своїй позиції, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг з доповненнями обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги з доповненнями обвинуваченого задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, відповідає фактичним обставинам справи, які ґрунтуються на доказах, ретельно досліджених судом.

Доводи апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_10 з приводу того, що інкримінованих йому злочинів, передбачених ст.ст. 263 ч.2; 309 ч.1 КК України він не вчиняв, є непереконливими.

Як вбачається з матеріалів провадження, винність ОСОБА_10 ґрунтується на доказах, які повно і об`єктивно досліджені судом першої інстанції.

Даний висновок суду сумнівів не викликає, оскільки підтверджується визнавальними показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_10 в судовому засіданні, згідно яких кастет він знайшов вдома у ОСОБА_11 , коли в нього працював, а коноплю нарвав для себе з метою спробувати. Даний кастет і коноплю переніс до будинку АДРЕСА_1 , і там заховав, куди саме, не пам`ятає.

Ці його показання суд першої інстанції обґрунтовано визнав правдивими й поклав в основу вироку, оскільки вони в деталях узгоджуються як між собою, так і з іншими матеріалами провадження, зокрема:

· протоколом обшуку від 19.03.2014 року за адресою АДРЕСА_1 , під час якого на дерев`яній дошці під стелею тераси, було відшукано пачку з-під сигарет «Мальборо», в якій знаходилася подрібнена речовина буро-зеленого кольору з пряним запахом, а за приміщенням літньої кухні - предмет овальної форми з отворами, який був в пакеті жовтого кольору;
· показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , з яких вбачається, що 19.03.2014 року вони приймали участь в якості понятих в проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 . Перед проведенням обшуку, власниці домоволодіння ОСОБА_16 , зачитали ухвалу суду. Після чого почали проводити обшук, під час якого в їх присутності і власниці домоволодіння, під вікном тераси під стелею, працівники міліції відшукали пачку з-під сигарет «Мальборо», в якій була подрібнена речовина рослинного походження, а на подвір`ї за літньою кухнею - кастет, який був в пакеті жовтого кольору. Все відшукане, працівники міліції упакували та опечатали;
· показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , які в судовому засіданні підтвердили дані, що містяться у протоколі обшуку й показаннях свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та пояснили, що не знають, кому належить відшукане під час обшуку. Крім того, зазначили, що їх донька ОСОБА_19 з осені 2013 року співмешкала з ОСОБА_10 , з яким декілька разів приходила до них як до батьків у гості за адресою: АДРЕСА_1 ;
· протоколами огляду речовини рослинного походження й предмета овальної форми з отворами, відшуканими під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ;
· висновками експертиз №349-х від 21.03.2014р. й №721 від 21.03.2014р., відповідно до яких, відшукана під час обшуку речовина, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, масою в перерахунку на суху речовину - 10,48гр, й відшуканий під час обшуку предмет є холодною зброєю ударно-дробильної дії - кастетом, виготовленим саморобним способом.
Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_10 в судовому засіданні визнав факт вбивства потерпілого ОСОБА_11 . Його показання підтверджено іншими дослідженими в судовому засіданні доказами; даними, що містяться у показах потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ; протоколі огляду місця події; відеозаписах з камер відео спостереження, на яких зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_10 злочину; висновками судово-медичної експертизи про локалізацію та характер ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_11 і про причини смерті останнього.

Посилання обвинуваченого на те, що він вчинив вбивство потерпілого, перебуваючи у стані необхідної оборони, аналогічні його показанням у судовому засіданні, які суд першої інстанції перевірив і правильно визнав необгрунтованими.

Що стосується посилання обвинуваченого на те, що він убив потерпілого у стані сильного душевного хвилювання, то відповідно до диспозиції ст. 116 КК України умисне вбивство визнається вчиненим у стані сильного душевного хвилювання, якщо таке хвилювання виникло раптово внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого.

В своїх показаннях ОСОБА_10 вказав, що прийшов до ОСОБА_11 в нічний час, переліз через паркан до того, як ОСОБА_11 вийшов із будинку, в руках ОСОБА_10 знаходився ніж. Детально та чітко пояснював суду першої інстанції, як наносив ОСОБА_11 цим ножем удари та куди саме, їх кількість і всі свої дії після того, як залишив ОСОБА_11 лежати на землі.

Згідно висновків судової комп`ютерно-технічної експертизи №578 від 27.03.2014р. на носії даних, накопичуваних на жорсткому магнітному диску з відеореєстратора, вилученого 09.03.2014 року під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 , виявлено записи чотирьох камер відеоспостереження, датовані періодом 08.03.2014 року з 19.55 по 22.00 год.

Судом першої інстанції були відтворені відеозаписи з камер спостереження №№3,4 (приміщення гаражу); №2 (внутрішній двір будинку), згідно яких ОСОБА_10 прийшов до будинку ОСОБА_11 пізно увечері, у святковий день, після закінчення робочого часу, не подзвонивши у дзвінок і не постукавши у хвіртку, переліз через паркан, при цьому в руках у нього предметів, схожих на робочий одяг, не зафіксовано. До приміщення гаражу ОСОБА_10 прийшов 08.03.2014 року о 20.06 годині, вже маючи при собі ніж, після того, як у дворі будинку загавкала собака, ОСОБА_11 з будинку вийшов лише через 2 хвилини - о 20.08 годині. В цей час з приміщення гаражу вийшов ОСОБА_10 і з`явився в полі зору камери спостереження №2. При цьому його дії відносно ОСОБА_11 носили явно агресивний характер - постійна демонстрація ножа, владні жести, обмеження пересунення ОСОБА_11 , широкий випад ножем в сторону ОСОБА_11 . Дії ОСОБА_11 носили захисний характер - він відступав від ОСОБА_10 (пробував його заспокоїти, пояснювати). Коли ОСОБА_11 вкотре відступив назад і відволікся від ОСОБА_10 , опустивши голову ліворуч донизу та опустивши праву руку, в якій була лопатка, ОСОБА_10 різко накинувся на нього з ножем в правій руці, а лівою схопив ОСОБА_11 за руку, в якій він тримав лопатку. Після нанесення ножем тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_10 зразу ж зайшов до будинку о 20.18 годині, змив кров, склав одежу в пакет й зник з місця злочину.

Твердження ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_11 першим ударив його лопаткою по голові, після чого у нього потемніло в очах, спростовується як відеозаписом з камер відеоспостереження, так і висновками судово-медичної експертизи №36/ц від 20.03.2014р., згідно яких на лопатці, вилученій під час огляду місця події, кров та клітинні елементи не знайдені, й у ОСОБА_10 наслідків черепно-мозкових травм не встановлено.

Згідно висновків комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №80 від 12.02.2015 року ОСОБА_10 визнано осудним, в застосуванні примусових заходів медичного характеру він не потребує. ОСОБА_10 під час інкримінованого йому вбивства в стані фізіологічного афекту, специфічного емоційного стану, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними, не знаходився.

Отже у провадженні не виявлено даних, які давали б підстави вважати, що у момент вчинення вбивства обвинувачений перебував у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого. Вбивство ОСОБА_10 вчинив під час конфлікту, який відбувся 08.03.2014 року між ним та потерпілим ОСОБА_11 .

Вироком апеляційного суду Херсонської області від 05.11.2001 року ОСОБА_10 було засуджено за ст. 93 п.п. «а», «і» КК України (в редакції 1960 року) до 12 років позбавлення волі, за вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів, вчиненого на замовлення.

У процесі досудового розслідування та при розгляді справи у суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єктивну і суб`єктивну сторону злочинів, допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи, з урахуванням цього, колегія суддів визнала, що наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого з доповненнями до неї, доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність вини ОСОБА_10 в інкримінованих йому злочинів, є безпідставними.

У процесі вивчення матеріалів справи не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумнів в їх достовірності.

Всі докази відповідають вимогам закону щодо їх допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку. Тому твердження обвинуваченого про те, що в справі відсутні переконливі й допустимі докази, які б підтверджували винність ОСОБА_10 , є необґрунтованими.

Виходячи з доказів, які були перевірені в судовому засіданні, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_24 за ст.ст. 309 ч. 1; 263 ч.2; 115 ч.2 п. 13 КК України.

При призначенні ОСОБА_10 покарання за вищевказаними статтями, суд згідно з вимогами ст.ст. 64, 65 КК України, урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про його особу, і, зважаючи на те, що він вчинив особливо тяжкий злочин, із винятково тяжкими наслідками, а також ступінь небезпечності його для суспільства, обґрунтовано призначив покарання у виді довічного позбавлення волі.

Питання щодо процесуальних витрат, пов`язаних з оплатою експертиз в сумі 32741,47 грн. вирішено судом, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, тому посилання обвинуваченого про виключення цього рішення із вироку є безпідставними.

По справі також не допущено істотних порушень кримінального процесуального закону, у тому числі і тих, які стосуються права на захист, права на відвід судді ОСОБА_12 .

Тому підстав для зміни або скасування вироку за доводами апеляційної скарги прокурора й апеляційної скарги обвинуваченого з доповненнями до неї, колегія суддів не вбачає.

Крім того, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи, вирішуються під час ухвалення вироку, про що питання в апеляційній скарзі прокурором не ставиться.

Також, з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати, пов`язані з проведенням комплексної судової психолог-психіатричної експертизи в сумі 885,50 грн., що підтверджується довідкою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404; 405; 407 ч.1 п.1; ст.419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 з доповненнями до неї - залишити без задоволення.

Вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 16 червня 2014 року щодо ОСОБА_10 - без зміни.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням комплексної судової психолого-психіатричної експертизи в сумі 885,50 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_10 , який тримається під вартою, у той же строк, з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Згідно з оригіналом

Судді: (три підписи)

Суддя: ОСОБА_2