Справа № 11-21/08
Головуючий по 1 інстанції
Категорія ст. ст. 309 ч. 1, 71
КК України Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2008 р. Колегія суддів судової
палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ВОСКОЛОВИЧА В.І.

суддів ЛІТВІНЦЕВА В.М.,

ШВИДКОГО
Д.М.

за
участю прокурора СУБОТІНОЇ С.А.

засудженого ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в порядку апеляції кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Придніпровського районного
суду м. Черкаси Черкаської області від 15 жовтня 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець і житель м.
Черкаси, з неповною середньою
освітою, не одружений, не працюючий,
раніше неодноразово судимий, в
останнє: 5.10. 2006 року за ст..
ст.. 263 ч. 1, 75 КК України до 3-х років
позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком на три роки, -

визнаний винним
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1
ст. 309 КК України і йому призначено покарання у виді двох років позбавлення
волі.

На підставі ст.. 71 КК
України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано
не відбуте покарання за вироком Придніпровського райсуду м. Черкаси від 5.10.2006 року у вигляді одного року шести
місяців позбавлення волі і остаточно визначено ОСОБА_1 до відбуття - три роки
шість місяців позбавлення волі, з
початком строку - з 12.07.2007 року, з
моменту його затримання за постановою суду.

Вирішено долю речових доказів по справі - пакету з наркотичною
речовиною, який постановлено знищити.

Стягнуто із засудженого судові витрати в сумі 58 грн. 84
коп. на користь держави за проведення судово-хімічної експертизи.

Згідно до вироку,
ОСОБА_1 20.10.2006 року на ринку «Седова»
в м. Черкаси у невстановленої особи,
незаконно, без мети збуту для
власного вживання придбав спресований наркотичний засіб «гашиш», після чого незаконно зберігав його при собі і

переносив. 24.10.2006 року
близько 15 год. 30 хв.
ОСОБА_1 був затриманий працівниками міліції на зупинці громадського транспорту
неподалік буд. АДРЕСА_1 і в ході особистого огляду у кишені його куртки був
виявлений цей «гашиш», вагою 0.748 гр.
(вирок, друк, текст - а. с. 98).

При повному визнанні ОСОБА_1 своєї вини, за ініціативи прокурора і за згодою всіх
інших учасників процесу, включаючи
підсудного, якому суд роз'яснив зміст і
наслідки застосування положень відповідної норми закону, суд в частині дослідження фактичних обставин
справи обмежився допитом підсудного,
після чого судове слідство по справі завершив, провів дебати з останнім словом і постановив
обвинувальний вирок, в якому, як і в протоколі судового засідання(прот. с/з
- а. с. 96), послався на виконання ним
положень ч.3 ст. 299 КПК України. Окрім цього,
у підсудного відібрана власноручна письмова заява про те, що свою вину він визнає повністю, розкаюється,
а тому просить справу розглянути в скороченому варіанті, згідно вимог ст.. 299 КПК України(а. с
94).

Натомість в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_1 докорінно змінив свою
позицію на протилежну і, виказуючи
незгоду з вироком суду про своє засудження,
стверджує про незаконність дій суду,
який не розглянув його справу у повному обсязі, позбавив його можливості захищати себе, не провівши судових дебатів і не надавши йому
права останнього слова. Як на недолік досудового слідства вказує на те, що в матеріалах справи відсутні
характеристики з місця його проживання,
медичні дані щодо нього; неврахування судом його сімейного становища, зокрема наявність на його утриманні хворого
батька. Просить переглянути його справу і винести правомірне рішення.

Копія вироку отримана засудженим 23.10.07 р.(а. с 101); бажання
ознайомитись з матеріалами справи,
включаючи протокол судового засідання,
він не виказував. В заяві на адресу суду від 20.12.2007 року наполягає
на виклику його до апеляційного суду для участі у розгляді власної
апеляції, що судом було забезпечено.

Прокурор, позиція якого судом
задоволена була повністю, вирок суду не
оскаржив, своїх заперечень на апеляцію
засудженого він не представив.

Судове слідство в апеляційному суді не призначалося і не провадилося;
протокол судового засідання не вівся.

Заслухавши суддю доповідача,
засудженого ОСОБА_1, який
підтримав власну апеляцію і через скасування вироку наполягав на перегляді його
справи для усунення вказаних у апеляції недоліків слідства та суду;
прокурора, який не погодився з
апеляцією, стверджуючи про правильність
засудження ОСОБА_1 і необхідність залишення вироку відносно нього без будь-яких
змін; перевіривши відповідно до вимог ст..
365 КПК України матеріали даної справи та обговоривши доводи апеляції
засудженого, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення, виходячи із
встановлення нею слідуючого.

Висновки суду щодо винності ОСОБА_1 в незаконних діях з наркотичною
речовиною, що мало місце 20-24.10.2006
року при вказаних у вироку обставинах,
та їх юридична оцінка(кваліфікація) за ч. 1 ст. 309 КК України базуються
на зібраних і досліджених ним в порядку ч.3 ст. 299 КПК України доказах, передусім на показаннях самого засудженого
про повне визнання своєї вини, і ніким з
учасників процесу в апеляційному порядку не оспорюються.

Відповідно до ст.. 365 КПК
України, вирок суду першої інстанції
перевіряється апеляційним судом і виявлені помилки виправляються щодо
осіб, стосовно яких подані апеляції -
тільки в межах їхніх апеляцій. До того ж,
висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких
відповідно до вимог ст..
ст.. 299 ч. 1, 301-1 КПК України докази
не досліджувалися в суді першої інстанції - в апеляційному порядку вже не
перевіряються.

Не припустив суд також порушень права на захист
ОСОБА_1, як підсудного в судовому
засіданні(про які йдеться в його апеляції). Оскільки, згідно протоколу судового засідання, судові дебати по справі проведені були, останнє слово підсудному ОСОБА_1
надавалося(прот. с/з - а.
с. 96зв.-97); передбачена ч.3 ст. 299 КПК України спрощена

процедура судового розгляду
була встановлена з відому підсудного,
після відповідних роз'яснень та за його згодою, в т. ч. письмовою.

Всупереч твердженням апеляції, матеріали справи містять позитивну
характеристику на ОСОБА_1 за місцем його проживання(а. с 36), медичні довідки про стан психічного здоров'я
та не перебування його на обліку в наркологічному диспансері(а. с 37-40) і
додаткових, як хоче того скаржник, - не потребують. Ніяких клопотань з цього
приводу по завершенні досудового слідства(а. с 67, 68) і в суді ОСОБА_1 не заявляв. А ті, що містить зараз його апеляційна скарга
колегія суддів вважає надуманими.

Що ж стосується призначеного ОСОБА_1 покарання за цей умисний злочин, то воно відповідає вимогам ст.. ст.. 65, 71 КК України, є розмірним до скоєного ним і справедливим.

Це вже п'ята його судимість, в
основному за крадіжки чужого майна, за
які ОСОБА_1 засуджувався до штрафу і двічі,
в т. ч. останній раз, вже
звільнявся від відбування призначеного судом покарання з випробуванням(а. с 41, 44-44зв.),
якого не витримав і довіри не виправдав. Через декілька днів після
винесення останнього вироку від 5.10.2006 року про своє засудження за ст.. ст.. 263 ч. 1, 75, 76
КК України(а. с.
44-44зв.) вчинив новий умисний злочин.

Ніде не працює, своєї сім'ї не має. На виклики до суду не
з'являвся, через що розгляд справи
суттєво розтягнувся у часі і останній своєю постановою від 15.01.2007 року був
вимушений оголосити ОСОБА_1 у розшук та замінити запобіжний захід щодо нього з
підписки про невиїзд на тримання під вартою(а. с 82), що було фактично виконано тільки 12.07.2007
р.(а. с 90, 91).

Тому, не переоцінюючи тверджень
ОСОБА_1 в суді про щирість каяття та повне визнання своєї вини, що, як
виявилося в апеляційному суді, не
відповідало дійсності, але було
враховано в якості пом'якшуючої його покарання обставини; а також правдивості
його посилань щодо наявності на його утриманні хворого батька, колегія суддів, як і суд першої інстанції, приходить до висновку про можливість
виправлення ОСОБА_1 і не повторення ним злочинів у майбутньому тільки за умов ізоляції
його від суспільства в межах встановленого вироком суду строку.

При цьому суд знайшов за можливе не призначати йому максимального за
розміром покарання за ч. 1 ст. 309 КК України,
а за ст.. 71 КК
України тільки частково, а не повністю
приєднав не відбуте покарання за попереднім вироком.

Про пом'якшення призначеного судом покарання в
апеляційній скарзі не просить і сам апелянт.

Тому, виходячи з наведеного і
керуючись ст.. ст.. 365, 366 ч. 1,
377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Придніпровського райсуду м. Черкаси від 15 жовтня 2007 року відносно ОСОБА_1 залишити
без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_1
- без задоволення.