Провадження № 1-кп/461/30/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.02.2015

Галицький районний суд м.Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні малолітня дитина, 2014 р.н., працюючого інженером, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч.2, 366 ч.1 КК України -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , працюючи на посаді голови Дільничної виборчої комісії № 461870 (далі ДВК № 461870), будучи службовою особою, уповноваженою відповідно до вимог ст.ст. 33, 35 Закону України «Про вибори народних депутатів України» на здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а саме: скликати збори ДВК, складати та підписувати акти, протоколи та постанови ДВК, які подаються до ОВК, будучи матеріально-відповідальною особою, згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 09.11.2012 року, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, склав та підписав завідомо неправдивий офіційний документ, а саме постанову № 9 від 30.10.2012 року щодо преміювання членів ДВК № 461870 за сумлінну працю, на підставі якої ОВК № 117 було нараховано кошти в сумі 2048,50 грн., якими ОСОБА_4 незаконно заволодів, згідно видаткового касового ордеру від 19.11.3012 року,- 491,64 грн. з яких привласнив собі, внісши недостовірні дані про виплату премій членам ДВК ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а 1556,86 грн. розтратив, видавши їх у якості премії членам ДВК № 461870 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Окрім цього, ОСОБА_4 , працюючи на посаді голови ЛВК № 461870, діючи умисно, усвідомлюючи, що ДВК з приводу розгляду питання про нарахування та виплату премії не збиралась, відповідне рішення ДВК не приймалось, склав та підписав завідомо неправдивий документ, а саме постанову № 9 від 30.10.2012 року щодо преміювання членів ДВК № 461870 за сумлінну працю там вніс неправдиві дані до відомості на виплату грошей № ВЗП-000138 за листопад 2012 року про здійснення ним преміальних виплат членам ДВК ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у сумі 491,64 грн., які останні не отримували.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини та надав суду аналогічні показання. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати. Зазначив, що завдану шкоду відшкодував повністю та ствердив вказане відповідною квитанцією. Крім того просив застосувати до нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Прокурор в судовому засіданні проти застосування амністії до обвинуваченого ОСОБА_4 не заперечив.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 191 КК України, оскільки останній, шляхом зловживання своїм службовим становищем вчинив привласнення, розтрату та заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами у сумі 2048,50 грн.
Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки останній вчинив службове підроблення, тобто складання і видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх наслідки, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, офіційно працевлаштований, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, завдану шкоду відшкодував, а тому приходить до висновку, що покарання останньому слід обрати в межах санкції статтей за якими кваліфіковано злочини.
Крім того, з врахуванням обставин справи, суд вважає за можливе, застосувати до ОСОБА_4 . Закон України «Про амністію в 2014 році», оскільки, згідно ст. 12 КК України вчинені ним злочини є злочинами невеликої та середньої тяжкості, у нього на утриманні перебуває малолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому згідно п. «в» ст.1 вказаного Закону, останній підлягає звільненню від відбування призначеного покарання, як особа, що має дитину, якій не виповнилось 18 років на день набрання чинності цим Законом.
Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_13 визнати винним за ст.ст. 366 ч.1, 191 ч. 2 КК України та призначити йому покарання:
за ст.366 ч.1 КК України штраф у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 1 рік;
за ст.191 ч.2 КК України 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 2 роки.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_14 покарання у виді 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 2 роки.
На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 року» звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями, строком на 2 роки.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експертів, у зв*язку з проведенням судової почеркознавчої експертизи у розмірі 737 (сімсот тридцять сім) гривень 10 копійок.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1