АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засіданняОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 16 березня 2015 року, матеріали кримінального провадження № 0003192 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає на АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора потерпілої представника потерпілої захисникаОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченогоОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.
Крім цього, судом вирішено цивільний позов прокурора в інтересах Київської міської клінічної лікарні № 1 та стягнуто на її користь з ОСОБА_6 вартість лікування в сумі 4694, 64 грн., а також питання судових витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнаний винуватим за те, що 26 квітня 2014 року приблизно о 19 годині 45 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «БМВ» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Завальна неподалік житлового будинку № 3 по вул. Ващенка в м. Києві, допустив порушення п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України (надалі ПДР України), а саме: перед початком перестроювання для виконання маневру обгону транспортного засобу, що рухався попереду в попутному напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, під час здійснення маневру обгону проявив особисту неуважність, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де вчинив зіткнення з автомобілем марки «Опель» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , яка рухалася в зворотному напрямку та мала перевагу в русі, внаслідок чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження.
Порушення ОСОБА_6 вищевказаних пунктів ПДР України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП), а саме заподіянням ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду, потерпіла ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що судом безпідставно не визнано перебування обвинуваченого ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, як обставину, що обтяжує покарання, і як наслідок необґрунтовано звільнено обвинуваченого від відбування основного покарання, просить скасувати вирок суду частково та ухвалити новий вирок, яким: визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки; речові докази, автомобілі «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 та «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 , залишити власникам. Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах провадження містяться докази щодо перебування обвинуваченого під час вчинення ДТП у стані алкогольного сп`яніння, що підтвердили свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також потерпіла, однак суд безпідставно критично поставився до цих показань. Те, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння також підтверджується відповіддю на запит слідчого Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві. З огляду на викладене, суд безпідставно не визнав вказану обставину такою, що обтяжує покарання обвинуваченого. Крім цього, судом першої інстанції не враховано тяжкі наслідки ДТП, зокрема те, що потерпіла знаходилась на стаціонарному лікуванні 50 днів, з них 5 в реанімації, після закінчення стаціонарного лікування не піднімалась з ліжка 3 місяці, ще 1 місяць пересувалась виключно з тумбою, та перенесла за вказаний період 3 операції, що також свідчить про наявність ще однієї обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого тяжкі наслідки, завдані кримінальним правопорушенням. З огляду на викладене, потерпіла вважає, що судом допущено невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам провадження, що вплинуло на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, в частині незастосування ст. 69 КК України та застосування ст. 75 цього ж Кодексу. Також, в резолютивній частині вироку, суд першої інстанції допустив помилку вказавши неправильно номерний знак автомобіля марки «Опель».

Заслухавши суддю доповідача, пояснення потерпілої, її представника та прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги і заперечення на неї, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжких тілесних ушкоджень й правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і ніким з учасників судового провадження в апеляційному порядку не оскаржуються.
При цьому, як органами досудового розслідування, так і судом першої інстанції, всупереч доводам апеляційної скарги потерпілої враховано тяжкі наслідки, завдані кримінальним правопорушенням, а саме тяжкість тілесних ушкоджень, які отримала остання.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги потерпілої про безпідставне невизнання судом першої інстанції обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, то вони є необґрунтованими з наступних підстав.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції досить повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження і на переконання потерпілої могли б свідчити про перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення кримінального правопорушення, та обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність таких доказів, який мотивував належним чином у вироку. Крім того, органами досудового розслідування обвинуваченому не ставилось в провину вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, і не вбачалося в діях останнього обставин, які б могли бути визнані судом обтяжуючими.
При цьому, слід визнати безпідставними доводи апеляційної скарги потерпілої про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою письмові докази, зокрема, супровідний листок № 536030, листок огляду чергового лікаря та відповідь № 1331 від 11 липня 2014 року заступника головного лікаря КМКЛ ШМД, оскільки вказані докази містяться в матеріалах кримінального провадження, були відомі суду та їм надана відповідна оцінка.
З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, що відноситься до тяжких, необережну форму вини вчиненого діяння, дані що характеризують особу обвинуваченого, позицію потерпілої, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданого збитку, і відсутність обставин, що обтяжують покарання, призначив обвинуваченому основне і додаткове покарання, які за своїм видом та розміром є законними і справедливими.
Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги потерпілої суд першої інстанції, з урахуванням тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, те, що обвинувачений працює, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання в м. Києві, його позитивну пост кримінальну поведінку, що полягає в усвідомленні протиправності своїх необережних дій, вибачення перед потерпілою, наявності батьків пенсіонерів, які потребують його турботи, та необхідності утримувати неповнолітню дитину, обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Не вбачаючи з матеріалів провадження будь-яких підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що відносно ОСОБА_6 ухвалено законний, обґрунтований і справедливий вирок, а призначене йому, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, додаткове та основне покарання із застосуванням ст. 75 КК України, є необхіднім та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових кримінальних правопорушень, і його не можна визнати явно несправедливим внаслідок м`якості.
Разом з цим, в апеляційній скарзі потерпілої обґрунтовано зазначено про те, що суд першої інстанції вирішуючи долю речових доказів в резолютивній частині вироку суду невірно зазначив державний номерний знак автомобіля марки «Опель», належний потерпілій, однак враховуючи що вказане порушення не є істотним, та підставою для зміни чи скасування вироку суду, колегія суддів вважає за необхідне рекомендувати суду першої інстанції, в порядку ст. 379 КПК України, виправити описку у вироку суду із зазначенням правильного державного номерного знаку автомобіля марки «Опель».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року, за яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 без задоволення.

Рекомендувати суду першої інстанції на підставі ст. 379 КПК України виправити допущену описку у вироку суду в зазначенні державного номерного знаку автомобіля марки «Опель», належного потерпілій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/507/2015 Категорія КК: ч. 2 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_13 Доповідач: ОСОБА_1