Номер провадження: 11-кп/785/268/15
Номер справи місцевого суду: 493/1054/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.03.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 8 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Стрюкове Миколаївського району Одеської області, українець, громадянин України, не працюючий, проживаючий в АДРЕСА_1 , судимий 06.08.2014 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 289 Ч.2 КК України до трьох років позбавлення волі,

засуджений за ст. ст. 15 ч.3, 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ст.289 ч. 2 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим призначене покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України призначеним покаранням поглинуте покарання призначене вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.08.2014 року, яким він засуджений до 3 років позбавлення волі, призначене остаточне покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт. Зеленогорськ Одеської області, українець, не працюючий, проживаючий в АДРЕСА_2 , судимий 06.08.2014 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 289 ч.2, ст. 358 ч.4 КК України до п`яти років позбавлення волі;

засуджений за ст. ст. 15 ч.3, 289 ч. 2 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ст.289 ч. 2 КК України на 5 років 2 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим призначене покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначеним покаранням поглинуте покарання призначене вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.08.2014 року, яким він засуджений на 5 років позбавлення волі, призначене остаточне покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Вироком вирішене питання щодо цивільних позовів та речових доказів по справі, -

встановив:
вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними та засуджені за те, що 22.01.2014 року близькоя 01:00 години, діючи відповідно до раніше досягнутої злочинної домовленості, прибули в АДРЕСА_3 , де маючи при собі для використання при здійсненні злочинів, викрутку, запальничку з ліхтарем та замок запалювання від автомобілю ВАЗ, намагались незаконно заволодіти транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ 2109 д/н НОМЕР_1 , вартістю 21870 гривень, що належав ОСОБА_11 .

Так ОСОБА_8 через багажне відділення, замок якого був відчиненим, проник до салону вказаного автомобіля, а ОСОБА_7 в цей час слідкував щоб їхні злочинні дії залишились не заміченими сторонніми, з метою попередження свого спільника ОСОБА_8 в разі небезпеки. ОСОБА_8 , перебуваючи в салоні вказаного автомобіля відчинив двері автомобілю, а потім разом із ОСОБА_7 намагались відкотити автомобіль від місця, де його залишив власник, з метою подальшого незаконного заволодіння ним, але свій злочинний намір до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, так як кермо автомобіля автоматично заблокувалось.

22.01.2014 року близько 03:00 години, знаходячись в м. Балта на вул. Уварова, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , вступили в злочинну змову, направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом, реалізуючи свій злочинний умисел, повторно, вирішили заволодіти автомобілем марки ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_2 , вартістю 28000 грн., який знаходився в АДРЕСА_4 , що належав ОСОБА_12 .

Діючи згідно розподілених між собою ролей, ОСОБА_7 слідкував щоб їхні дії направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом залишись непомітними та підсвічував ліхтариком на запальничці, яку мав при собі, ОСОБА_8 , який в цей час відчиняв двері автомобіля сторони пасажирського місця. Після того, як ОСОБА_8 відчинив двері автомобіля, останній проник до салону, де за допомогою принесеної з собою викрутки від`єднав замок запалювання, що був у цьому автомобілі, та замінив на замок запалювання, який мав при собі. Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проштовхавши разом автомобіль на декілька метрів від місця де його залишив власник, разом сіли в автомобіль, ОСОБА_8 запустив двигун автомобіля, і вони на вказаному автомобілі з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, в подальшому розпорядившись автомобілем на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 28000 грн.

В своїх ідентичних апеляційних скаргах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не оскаржуючи фактів вчинення ними кримінальних правопорушень та їх кваліфікацію, просять призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Вважають, що на їх думку суд першої інстанції не прийняв до уваги пом`якшуючи вину обставини, зокрема їх як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, бажання відшкодувати збитки потерпілому, а також те, що вони раніше не судимі. ОСОБА_7 просить звернути особливу увагу на те, що він є батьком чотирьох неповнолітніх дітей, які знаходяться у нього на утриманні.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, та ОСОБА_8 , який в судовому засіданні погодився з вироком першої інстанції і вважає його об`єктивним, оскільки йому дійсно призначене мінімальне покарання, передбачене санкцією статті за якою він обвинувачується, захисників адвокатів, які підтримали позиції своїх підзахисних, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених та зазначив, що вирок суд є законним та обґрунтованим, а вимоги апеляційних скарг не обґрунтовані, колегія суддів вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, вважає необхідним залишити апеляційні скарги без задоволення з наступних підстав.

Так, вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в скоєнні ними інкримінованих їм злочинів, крім повного визнання ними самими своєї вини, знайшла повне підтвердження у встановленому судом об`ємі, матеріалами кримінального провадження, дослідженими судом в судовому засіданні і ніким з учасників процесу не оспорюються.

Кваліфікацію дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ст. ст. 15 ч.3, 289 ч. 2 КК України, як замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, скоєний за попередньою змовою групою; за ст. 289 ч. 2 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, скоєний за попередньою змовою групою колегія суддів визнає правильною і такою, що відповідає матеріалам кримінального провадження.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції в повній мірі врахував дані про його особу та суспільну небезпеку скоєного. Так суд врахував, що він визнав свою вину, за місцем проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся у вчиненому та має на утриманні трьох малолітніх дітей, що суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання.

Також в повному обсязі суд врахував всі обставини і при призначені покарання ОСОБА_8 , дані про його особу і суспільну небезпеку скоєного. Суд врахував визнання останнім своєї вини у вчиненому, щире каятті, позитивну характеристику за місцем проживання та визнав ці обставини такими, що пом`якшують покарання. Інших доводів, які б не були предметом дослідження судом першої інстанції, апеляційному суду представлено не було

Обтяжуючі покарання обставини судом не встановлені, а тому суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначив покарання їм мінімальній межі санкції статті, яке є необхідним та достатнім. Підстав для застосування до обвинувачених вимог ст. 69 та 75 КК України апеляційний суд не вбачає.

Виходячи з наведеного вище, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених не підлягають задоволенню, оскільки не знайшли свого підтвердження матеріалами кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України апеляційний суд Одеської області, -

постановив:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Балтського районного суду Одеської області від 8 грудня 2014 року, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4