У Х В А Л А

03 березня 2014 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі
головуючої судді ОСОБА_1
з участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
при секретарі ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.ч. 2, 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Під час розгляду кримінального провадження по суті прокурор ОСОБА_2 заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як строк тримання його під вартою закінчується 04.03.2014 р.
Захисник обвинуваченого та обвинувачений ОСОБА_3 заперечили проти заявленого клопотання та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Розглянувши клопотання прокурора суд вважає, що його слід задовольнити виходячи із наступного.
Потерпілий ОСОБА_5 просив продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.
За правилами ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою суду від 10.02.2014 р. обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.03.2014 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Судом приймається до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відноситься до категорій середньої тяжкості та тяжких відповідно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, що свідчить про те, що ОСОБА_3 є особою схильною до вчинення кримінальних правопорушень, не має постійного місця роботи та офіційних джерел отримання прибутку.
Вказане, на думку суду, свідчить про наявність обґрунтованих ризиків, наведених прокурором, які свідчать про те, що ОСОБА_3 може вчинити спроби переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.
На думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_3 .
За таких обставин, суд вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити, так як підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали.
Тому, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 196, 331, ч. 2 ст. 369 КПК України суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_2 задовольнити.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити до 03 травня 2014 року.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1