Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К

Іменем України

26 листопада 2013 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати по
розгляду кримінальних справ та справ
про адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Рівненської області
в складі:

головуючого судді
- Піскунова В.М.,

суддів
- Збитковської Т.І., Маринича В.К.,

за участю прокурорів
- Горбань О.В., Клімашевич Н.О.,

секретаря судового
засідання - Міщук Л.А.,

засуджених
- ОСОБА_1, ОСОБА_2,

їх захисників
- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Рівне кримінальну справу
про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Рівне,
громадянина України, з середньою
спеціальною освітою, не одруженого,
непрацюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця смт.
Зарічне Рівненської області,
постраждалого від наслідків аварії на
ЧАЕС, громадянина України, з вищою
освітою, одруженого, маючого на
утриманні одну малолітню дитину,
непрацюючого, зареєстрованого АДРЕСА_2,
в порядку ст.89 КК України не судимого,

У вчиненні злочинів за ч.2 ст.15, ч.2 ст.305,
ч.2 ст.307 КК України ,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 в лютому 2012 року знайшов пакунок
з особливо небезпечним наркотичним
засобом - канабісом, який незаконно
привласнив та зберігав з метою збуту,
сховавши в підвалі у будинку, в якому
проживає за адресою: АДРЕСА_1. В
подальшому розфасував знайдений
пакунок з наркотичним засобом у два
поліетиленові пакети та зберігав їх у
вказаному місці.

07 березня 2012 року ОСОБА_1 зустрівся з
невстановленою досудовим слідством
особою «ОСОБА_4», матеріали відносно
якої виділені з кримінальної справи, в
лісосмузі поблизу с. Прикладники,
Зарічненського району, Рівненської
області та домовився про переміщення 14
березня 2012 року наркотичного засобу
через державний кордон України в
Білорусію для подальшого збуту. В той
самий день підсудний ОСОБА_1,
перебуваючи на автовокзалі в смт
Зарічне, Рівненської області,
зустрівся з ОСОБА_2 та з ним домовився
про подальшу зустріч 14 березня 2012 року
для переміщення наркотичного засобу
через митний кордон України.

14 березня 2012 року ОСОБА_1, маючи умисел
на незаконне переміщення з України в
Білорусію з приховуванням від митного
контролю наркотичного засобу, за
попередньою змовою групою осіб з
ОСОБА_2 та особою на ім'я ОСОБА_4,
матеріали відносно якої виділені з
кримінальної справи, незаконно перевіз
два пакети з наркотичним засобом -
канабіс з м.Рівне до смт Зарічне, де в
той же день о 09 год. 20 хв. на автовокзалі
смт Зарічне зустрівся з ОСОБА_2, після
чого вони вирушили на автомобілі
НОМЕР_1, під керуванням останнього в
напрямку пункту пропуску "Прикладники"
Рівненської митниці.

В подальшому на відстані приблизно 1 км
від зазначеного пункту пропуску,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в лісосмузі
зустрілись з "ОСОБА_4" і домовились, що
ОСОБА_2 перенесе через пункт пропуску
"Прикладники" два пакети з наркотичним
засобом та сховає їх на нейтральній
смузі, за що отримає від ОСОБА_1 200
доларів США, а ОСОБА_1 отримає від
"ОСОБА_4" 1400 доларів США.

Після цього ОСОБА_2, зберігаючи при собі
під курткою два пакети з особливо
небезпечним наркотичним засобом -
канабіс, вирушив на вказаному
автомобілі у напрямку пункту пропуску
"Прикладники", а ОСОБА_1 та "ОСОБА_4"
залишилися в лісосмузі. Після цього
ОСОБА_2 під'їхав до пункту пропуску
"Прикладники", залишив там свій
автомобіль і в пішому порядку вирушив
на пункт пропуску.

Того ж дня ОСОБА_2, зберігаючи при собі
незаконно отримані у ОСОБА_1 два пакети
з особливо небезпечним наркотичним
засобом - канабісом, намагався
перемістити через митний кордон
України з приховуванням від митного,
контролю зазначений особливо
небезпечний наркотичний засіб -
канабіс (марихуану) - вагою 62,3г, але
приблизно 10 год. 35 хв. був затриманий
прикордонниками під час проходження
митного контролю.

Винність ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у вчиненні
інкримінованих їм злочинів
встановлена та підтверджена
сукупністю зібраних у справі доказів і
в поданих апеляціях не оспорюється.

Вироком Зарічненського районного суду
від 31 липня 2012 року ОСОБА_1
засуджений:

- за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням
ст.69 КК України на чотири роки
позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на три
роки шість місяців з конфіскацією
наркотичних засобів, що були предметом
контрабанди.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 70 КК
України, шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим,
остаточне покарання призначено -
чотири роки позбавлення волі з
конфіскацією наркотичних засобів, що
були предметом контрабанди.

Вирішено зняти накладений арешт
на цінності та інше майно, зокрема 1/3
частки квартири за адресою: АДРЕСА_1,
яка на праві приватної спільної
часткової власності належить ОСОБА_1.

Строк перебування під вартою
зараховано до строку відбуття
покарання, який вирахувано засудженому
ОСОБА_1 з моменту затримання - 15 березня
2012 року.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до
набрання вироком законної сили
залишено попередній - взяття під варту.

ОСОБА_2 -

засуджений за ч.2 ст. 307 КК України з
застосуванням ст. 69 КК України на
чотири роки позбавлення волі. За ч.2
ст.15, ч.2 ст.305 КК України на п'ять років
позбавлення волі з конфіскацією
наркотичних засобів, що були предметом
контрабанди.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 70 КК України,
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим, остаточне
покарання призначено - п'ять років
позбавлення волі з конфіскацією
наркотичних засобів, що були предметом
контрабанди.

На підставі ст. 75 КК України
засудженого ОСОБА_2 звільнено від
відбування покарання з іспитовим
строком три роки та покладено обов'язки
передбачені п.2 - п.4 ст. 76 КК України не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи або навчання; періодично
з'являтись для реєстрації в
кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід до набрання вироком
законної сили засудженому ОСОБА_2
залишено попередній - заставу.

Судом вирішено питання стосовно
речових доказів у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 серпня 2013 року
частково задоволено касаційну скаргу
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом апеляційної інстанції, та
скасовано ухвалу Апеляційного суду
Рівненської області від 30 жовтня 2012
року з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

В поданих на вирок апеляціях:

Прокурор не оспорює правильність
кваліфікації і покликається на
м'якість призначеного покарання
відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2, наголошує що
суд не врахував дані про осіб що
притягаються до кримінальної
відповідальності та обставин справи.
Просить вирок суду скасувати у зв'язку
з неправильним застосуванням
кримінального закону, невідповідністю
призначеного судом покарання тяжкості
злочину, постановити новий вирок.

Захисники засудженого ОСОБА_1 не
оспорюючи фактичних обставин даної
справи, правильності кваліфікації дій
ОСОБА_1 та правової оцінки вчиненого
вважають, що вирок суду не відповідає
ступеню тяжкості вчиненого злочину та
особі засудженого, внаслідок
суворості. Просять вирок суду змінити,
звільнивши ОСОБА_1 на підставі ст. 75 КК
України від відбування призначеного
покарання з випробуванням,
встановивши іспитовий строк та
покласти на них обов'язки відповідно до
ст.76 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення засудженого ОСОБА_1 та його
захисника, які підтримали свою
апеляцію і не підтримали апеляцію
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції,
пояснення засудженого ОСОБА_2, який
підтримав апеляцію захисників
засудженого ОСОБА_1 та не підтримав
апеляцію прокурора, думку прокурора
який підтримав апеляцію прокурора який
брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції та вважає, що апеляція
захисників не підлягає задоволенню,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляцію прокурора,
який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції слід
задовольнити частково, а апеляцію
захисників засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Винність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні
злочинів, за які їх засуджено - за
обставин, вказаних у вироку,
підтверджена сукупністю зібраних у
справі доказів, яким судом першої
інстанції дана правильна юридична
оцінка, що не оспорюється і в поданих
апеляціях.

Відповідно до вимог ст.378 КПК України
невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину та особі
засудженого є підставою для скасування
вироку.

Згідно ст.65 КК України та роз'яснень, що
містяться у п.1 постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 24 жовтня
2003 року «Про практику призначення
судами кримінального покарання»,
призначаючи покарання, у кожному
конкретному випадку суди зобов'язані
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого злочину, дані про особу
винного та обставини справи, що
пом'якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

У пункті 3 зазначеної постанови Пленуму
ВСУ вказано, що визначаючи ступінь
тяжкості вчиненого злочину, суди
повинні виходити з класифікації
злочинів (ст..12 КК України), а також із
особливостей конкретного злочину й
обставин його вчинення (форма вини,
мотив, спосіб, стадія вчинення,
кількість епізодів злочинної
діяльності, роль кожного зі
співучасників, якщо злочин вчинено
групою осіб, характер і ступінь
тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Досліджуючи дані про особу підсудного,
суд повинен з'ясувати його вік, стан
здоров'я, поведінку до вчинення злочину
як у побуті, так і за місцем роботи чи
навчання, його минуле (зокрема,
наявність не знятих чи не погашених
судимостей, адміністративних
стягнень), склад сімї, його
матеріальний стан, тощо.

З огляду на викладене вирок суду першої
інстанції стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
частині призначення їм покарання
підлягає скасуванню за м'якістю
призначеного покарання.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1
та ОСОБА_2 підтвердили визнання своєї
вини в інкримінованих їм злочинах,
просили колегію суддів суворо не
карати та врахувати всі наявні
обставини, що пом'якшують покарання,
особливо молодий вік, сімейний стан.

Вирішуючи питання про призначення
покарання ОСОБА_1, суд першої інстанції
врахував обставини, що пом'якшують
покарання: щире каяття, визнання своєї
вини та активне сприяння розкриттю
злочину.

Суд також врахував, що він раніше не
судимий і до кримінальної
відповідальності не притягувався
(а.с.134 т.1), не працює, не одружений, за
місцем проживання характеризується
позитивно (а.с.137 т.1), має діагноз станом
на травень 2008 року нейроциркуляторна
дистонія по кардіальному типу з
незначно вираженими клінічними
проявами; синусова брадикардія. СН 0 ст.
та ангіофіброма лівої голосової
складки, у зв'язку з цим показане
видалення пухлини (а.с.139), акт
дослідження стану здоров'я №3663 від
30.05.2008 р., виданий Рівненською ОКЛ ЛКК;
на обліку у лікарів психіатра та
нарколога не перебуває (а.с.145), проживає
разом з матір'ю пенсіонеркою та утримує
її, відсутність настання тяжких
наслідків.

Проте судом не враховано, що згідно
акту медичного освідчення №70 від 10
квітня 2012 року ОСОБА_1 вживає наркотики,
має психічні та поведінкові розлади
внаслідок цього, згідно виписки з
протоколу медичного освідчення на
предмет сп'яніння №1217 -15.03.2012р.
перебував в стані наркотичного
сп'яніння (а.с.133 т.1, а.с.199 т.2).

При призначенні покарання суд
враховує, що підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2
вчинили умисні злочини у сфері обігу
наркотичних засобів, які відповідно до
ст.12 КК України є тяжкими злочинами.

Виходячи із наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що обставини які
пом'якшують покарання ОСОБА_1, зокрема
визнання вини та щире каяття, а також
сприяння розкриттю злочинів у
сукупності з іншими даними, а також
характер й ступінь небезпеки вчинених
ним злочинів дають підставу для
призначення покарання із
застосуванням ст.69 КК України нижче від
найнижчої межі, ніж це передбачено
санкціями ч.2 ст.307 КК України та із
врахуванням ч.3 ст.68 КК України також ч.2
ст.305 КК України.

Враховуючи сукупність наведених
обставин, поведінку підсудного
ОСОБА_1 до вчинення злочинів, його
ініціативну роль та ступінь участі у
скоєному, суд вважає, що виправлення
підсудного ОСОБА_1 неможливе без
ізоляції від суспільства, а тому йому
необхідно призначити покарання у виді
позбавлення волі, що буде необхідним і
достатнім для виправлення та
перевиховання підсудного та
запобігання вчинення ним нових
злочинів, та з урахуванням особи
винного сприяти його виправленню в
подальшому.

Щодо вирішення призначення виду
покарання ОСОБА_1 то колегія суддів з
огляду на встановлені обставини
вчинення злочину за ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК
України та у відповідності до вимог
ст.324 КПК України призначає покарання у
виді позбавлення волі.

Разом з тим, оскільки, нових позитивних
даних про особу ОСОБА_1 чи пом'якшуючих
покарання обставин у ході апеляційного
розгляду не встановлено, то підстав для
задоволення апеляції захисника ОСОБА_1
щодо застосування ст.75 КК України не
вбачається.

Як видно з вироку, місцевий суд як на
підставу для застосування при
призначенні покарання ОСОБА_2 ст.ст. 69, 75
КК України, послався на обставини, що
пом'якшують покарання, зокрема щире
каяття та визнання своєї вини, активне
сприяння розкриттю злочину. Суд також
врахував що ОСОБА_2 відповідно до ч.3
ст.89 КК України не має судимості (а.с.213
т.1), не працює, за місцем проживання
характеризується позитивно, одружений,
має на утриманні неповнолітнього сина
2006 року народження (т.1 а.с.222), має
хронічне захворювання - хронічний
ерозивний гастрит з вираженим больовим
та диспепсичним синдромом; є
громадянином, потерпілим від
Чорнобильської катастрофи (категорія 3)
серія посвідчення НОМЕР_2; на
диспансерному обліку у лікарів
нарколога та психіатра не перебуває (т.1
а.с.218, 227), проживає разом з батьками
пенсіонерами, які є інвалідами.

Однак, при цьому судом не враховано, що
згідно акту медичного освідчення № 73
від 12 квітня 2012 року ОСОБА_2 встановлено
діагноз: психічні та поведінкові
розлади внаслідок вживання
наркотичних речовин зі шкідливими
наслідками, згідно виписки з протоколу
медичного освідчення на предмет
сп'яніння №1218 від 15.03.2012р. перебував в
стані наркотичного сп'яніння (т.1 а.с.213,
т.2 а.с.96).

Під час апеляційного розгляду
встановлено, що згідно довідок з місця
проживання ОСОБА_2 проживає в одному
житловому будинку разом з батьками,
мають спільне господарство,
характеризується позитивно (т.1 а.с.222,
т.3 а.с.50).

Виходячи із наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що обставини які
пом'якшують покарання ОСОБА_2, зокрема
визнання вини та щире каяття, сприяння
розкриттю злочинів у сукупності з
іншими даними дають підставу для
призначення покарання із
застосуванням ст.69 КК України нижче від
найнижчої межі, ніж це передбачено
санкціями ч.2 ст.307 КК України та із
врахуванням ч.3 ст.68 КК України також ч.2
ст.305 КК України.

Враховуючи сукупність наведених
обставин, поведінку підсудного ОСОБА_2
до вчинення злочинів, його роль та
ступінь участі у скоєному, суд вважає,
що виправлення підсудного ОСОБА_2
неможливе без ізоляції від
суспільства, а тому йому необхідно
призначити покарання у виді
позбавлення волі, що буде необхідним і
достатнім для виправлення та
перевиховання підсудного та
запобігання вчинення ним нових
злочинів, та з урахуванням особи
винного сприяти його виправленню в
подальшому, а тому не має підстав
застосовувати ст.75 КК України.

Враховуючи тяжке матеріальне
становище підсудного ОСОБА_1 та
відсутність майна у ОСОБА_2, відповідно
до абз.4 п.8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
призначення судами кримінального
покарання» №7 від 24.10.2003ПВС, суд вважає
за можливе не призначати додаткове
покарання, передбачене санкціями
інкримінованих підсудним частин
статей КК як обов'язкове у виді
конфіскації майна.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України (1960 року), колегія
суддів, -

З а с у д и
л а:

Апеляцію прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції
задовольнити частково, а апеляцію
захисників ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Вирок Зарічненського районного суду
Рівненської області від 31 липня 2012 року
в частині призначення покарання
засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_6 -
скасувати.

Призначити ОСОБА_1 покарання:

- за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням
ч.1 ст.69 КК України - 4 /чотири/ роки 3 /три/
місяці позбавлення волі без
конфіскації майна;

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України 5 /п'ять/
років позбавлення волі з конфіскацією
наркотичних засобів, що були предметом
контрабанди.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим призначити ОСОБА_1
остаточне покарання 5 років
позбавлення волі з конфіскацією
наркотичних засобів, що були предметом
контрабанди.

Строк перебування під вартою
зарахувати до строку відбуття
покарання, який рахувати ОСОБА_1 з
моменту затримання - 15 березня 2012 року.

Призначити ОСОБА_2 покарання:

- за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням
ч.1 ст.69 КК України - 3 /три/ роки 6 /шість/
місяців позбавлення волі без
конфіскації майна;

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України 4 /чотири/
роки 6 /шість/ місяців позбавлення волі
з конфіскацією наркотичних засобів, що
були предметом контрабанди.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим призначити ОСОБА_2
остаточне покарання 4 /чотири/ роки 6
/шість/ місяців позбавлення волі з
конфіскацією наркотичних засобів, що
були предметом контрабанди.

Запобіжний захід ОСОБА_2 з застави
змінити на взяття під варту із зали
суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_2
рахувати з 26 листопада 2013 року,
зарахувавши строк перебування під
вартою з 15 березня 2012 року по 23 березня
2012 року.

Гроші в національній валюті України в
сумі 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень, які
були внесені як застава отримувачу:
Територіальне управління державної
судової адміністрації в Рівненській
області, р/р отримувача: 0032 МФО:
833017, повернути заставодавцю ОСОБА_7, яка
проживає АДРЕСА_2.

У решті вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ через апеляційний суд
Рівненської області засудженими
протягом одного місяця з моменту
отримання ними його копії, а іншими
учасниками судового розгляду - у той же
строк з моменту його проголошення.

Головуючий суддя
В.М.Піскунов

Судді:
Т.І.Збитковська

В.К.Маринич