УХВАЛА

Іменем України

11 вересня 2007 року колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Романова О.В.,

суддів: Захарчука
С.В.,

Шеніна П.О.

прокурора Воронухи
Д.С.

адвоката ОСОБА_1

законного представника

потерпілої ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3. та його законного представника ОСОБА_4

розглянула у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за
апеляцією адвоката ОСОБА_5. на вирок Корольовського райсуду м.Житомира від
10.07.2007р.

Цим
вироком ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканець АДРЕСА_1, працює будівельником у ПП „ Будівництво" в м.Житомирі,
несудимий,-

був засуджений
за ст. 156 ч.2 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі п."а" ст. 1 Закону України „ Об амністії" від
19.04.2007 рокуОСОБА_3. звільнено від відбування покарання.

Стягнуто з нього 20000 грн. у відшкодування моральної
шкоди на користь ОСОБА_2.,
500 грн. витрат за надання юридичної допомоги, а всього 20500 грн.

Запобіжний захід
залишений засудженому підписка про невиїзд.

За вироком суду, ОСОБА_3 неодноразово вчиняв розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_2,
у квартирі АДРЕСА_1

Справа №11-606
2007р. Головуючий
у суді 1-ї інстанції ЯнчукН.П.

Категорія Доповідач Шенін П.О.

Так, в середині
квітня 2006 року, в денний час потерпіла знаходилася у квартирі засудженого.
Він, знаючи про її вік і що вона не розуміє значення вчинених щодо неї дій,
порушуючи норми людської моралі, вчиняв фізичні розпусні дії сексуального
характеру, направлені на статеву недоторканість, нормальний фізичний, психічний
і соціальний розвіток потерпілої. Ці дії виразилися в тому, що в її присутності
засуджений оголяв свої статеві органи і органи ОСОБА_6., схиляв її до імітації
статевого акту з ним, мацанні, неодноразових непристойних дотиках до її
статевих органів. Також ОСОБА_3 словесно примушував потерпілу до аналогічних
дотиків до своїх статевих органів.

Аналогічні дії, як зазначено у вироку, ОСОБА_3 вчиняв в двадцятих числах
квітня 2006 року-двічі, в кінці квітня того ж року, а також 9 та 12.05. 2006
року в денний період часу.

В апеляції адвокат засудженого ОСОБА_5. просить скасувати вирок суду і
повернути справу на додаткове розслідування з мотивів неповноти і
неправильності досудового та судового слідства. Вважає, що безпосередніх
доказів вини засудженого не було здобуто, потерпіла судом не допитана, точний
час злочину встановлений не був, у засудженого є алібі, суд не допитав свідків
з його боку.

Окрім того, розмір моральної шкоди є занадто великим. Суд стягнув цю шкоду
без урахування відсутності будь-яких наслідків для здоров'я ОСОБА_6.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, засудженогоОСОБА_3. та його
законного представника ОСОБА_4, які апеляцію підтримали, законного представника
потерпілої ОСОБА_2. та в її інтересах адвоката ОСОБА_1, заперечивших проти
апеляції, перевіривши справу, залишає апеляцію без задоволення з наступних
міркувань.

Дійсно, протягом досудового і судового слідства ОСОБА_3. вину по справі не
визнавав, хоча знайомство і спілкування з потерпілою не заперечував.

Однак твердження про невинуватість засудженого були спростовані матеріалами
справи і дослідженими доказами, зокрема послідовними і логічними показами
потерпілої ОСОБА_6. на
досудовому слідстві про вчинення першим щодо неї злочинних дій протягом квітня
- травня 2006 року. Потерпіла впевнено назвала кількість зазначених епізодів-
6, розповіла про деталі, обстановку ,тощо.

Об'єктивно покази потерпілої були підтверджені її законним представником ОСОБА_2. і свідком
ОСОБА_7., яким перша розповіла про злочинні дії ОСОБА_3, а також висновком
судово- медичної експертизи № 881 про наявність тілесних ушкоджень у потерпілої
на статевих органах, які могли утворитися за вказаних нею обставин ( а.с.
26-27).

За висновком психолого- психіатричної
експертизи №290, судження потерпілої є логічними і послідовними, схильності до
фантазування вона не виявляє ( а.с. 50-51).

Посилка в апеляції на порушення закону з боку суду, який безпосередньо не
допитав потерпілу, є безпідставними. Судове рішення в цій частині мотивовано
віком і психічним станом потерпілої ( а.с. 210, 250). Крім того, згідно
висновку Центральної дитячої лікарні м.Житомира від 7.05.07р., за психологічним
станом здоров'я присутність малолітньої потерпілої в судовому засіданні не
бажано ( а.с. 246).

У вироку наведені докази, після дослідження яких суд дійшов обгрунтованого
вироку про доведеність вини ОСОБА_3 у злочинах по справі. Ці докази не
спростовані. Вказівка в апеляції про неконкретність обвинувачення і невказівку
точного часу злочинних дій- є безпідставною. За пред'явленим обвинуваченням і
вироком суду, ці епізоди зазначені- „ в середині квітня 2006 року, в денний
час", в двадцятих числах квітня того ж року, в денний час", тощо.
Дане формулювання не суперечить закону, вважати його „ невизначеним" -
підстав немає.

Суд перевіряв твердження ОСОБА_3 про його алібі, частково задовольняв
клопотання про допит свідків з його боку ( а.с. 248, 255) ; допитав, зокрема,
свідка ОСОБА_8 Останній
ствердив, що саме 9.05.06р. бачив засудженого на площадці будинку за місцем
мешкання у шкарпетках в денний час. В цей день потерпіла три рази ходила до
ОСОБА_3дивитись мультфільми. Таким чином, свідок викрив ОСОБА_3.

Будь-яких документів про ніби-то „ знаходження на роботі в інших
місцях" засудженим або його захистом не додано ( щодо часу епізодів за
обвинуваченням).

Решта свідків в суд не з'явилися, однак ОСОБА_3 не додав точних даних про
їх місце знаходження ( а.с.265, зв.). Тому колегія суддів не знаходить таких
процесуальних порушень з боку суду, відхилившого клопотання захисту ОСОБА_3,
які б були підставою для скасування вироку.

Суд також надав оцінку показам свідка ОСОБА_9 про те, що засудженого ні 9,
ні 12 травня 2006 р. в денний
час вдома ніби-то не було. Ці покази були спростовані декількома свідками,
потерпілою та її законним представником.

Дослідженим доказам по справі суд надав належну правову оцінку і правильно
кваліфікував дії засудженого за ч. 2 ст. 156 КК України.

За згодою засудженого, даною в судовому засіданні, суд обгрунтовано
застосував до нього Закон України „ Про амністію" від 19.04.2007 року і
звільнив його від призначеного покарання ( а.с. 261, 271).

Доводи апеляції
в частині занадто великого розміру стягнень з ОСОБА_3 грошових сум у
відшкодування моральної шкоди- є необгрунтваними. На час злочинів потерпілій
було лише 8 років. З показів її законного представника в судах 1-ої та
апеляційної інстанцій слідує, що як стан здоров'я, так і якість навчання
потерпілої після скоєння злочинів щодо неї, зазначених у вироку, значно
погіршилися. Ці пояснення об'єктивно підтверджені медичною карткою ОСОБА_6. за
№ 062401 та довідкою ЦДМЛ м.Житомира від 7.05.07р.

(а.с.246) про те, що до
відповідних лікарів потерпіла після злочину зверталась 4 рази ( в травні,
червні і грудні 2006р.), їй встановлений діагноз: невротичне порушення сну із
страхами, нічний енурез, а також призначено лікування.

За таких обставин колегія суддів знаходить судове рішення по справі щодо
ОСОБА_3 законним, обгрунтованим і справедливим.

Керуючись ст.ст.
365,366, КПК Уграїни , колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляцію
адвоката ОСОБА_5. залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного
суду м.Житомира від 10.07. 07 року щодо засудженого ОСОБА_3 - без зміни.