ун. № 759/3935/15-к пр. № 1-кп/759/327/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українця, гр-на України, з середньою освітою, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий 16 вересня 2013 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 186 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в сумі 1 020 грн, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , інші учасники потерпілий ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
14 січня 2015 року приблизно о 20 год 20 хв ОСОБА_5 , випадково побачивши на вул. Костюка в м. Києві раніше незнайомого громадянина ОСОБА_7 і маючи судимість за грабіж, вирішив повторно із застосуванням погроз насильством відкрито заволодіти чужим майном. З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, наблизився до ОСОБА_7 і, висловлюючи на його адресу погрози застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, примусив останнього віддати йому свій мобільний телефон «Samsung Galaxy-Gio GT-S 5660» вартістю 466 грн та грошові кошти в сумі 100 грн. У такій спосіб ОСОБА_5 відкрито повторно із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, викрав належне потерпілому майно, після чого з місця вчинення злочину втік.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що дійсно 14 січня 2015 року приблизно о 20 год 20 хв, випадково побачивши на вул. Костюка в м. Києві раніше незнайомого ОСОБА_7 , вирішив повторно вчинити грабіж із застосуванням погроз насильством. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, наблизився до потерпілого, і, погрожуючи побиттям, заволодів мобільним телефоном останнього «Samsung», вартість якого у 466 грн не оспорював, та грошовими коштами в сумі 100 грн, після чого з місця вчинення злочину втік.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 14 січня 2015 року приблизно о 20 год 20 хв умисно відкрито із погрозою застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, викрав чуже майно на загальну суму 566 грн, яке належало потерпілому ОСОБА_8 , а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу винного, який притягується до кримінальної відповідальності не вперше, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, його молодий вік. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність до нього претензій з боку потерпілого. Обставин, що обтяжує його покарання, не встановлено.

Беручи до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_10 злочину та перелічені дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України. Водночас, беручи до уваги ці обставини у їх сукупності із обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд в даному конкретному випадку вважає за можливе як виняток виправлення останнього в умовах без ізоляції від суспільства, а відтак знаходить правові підстави для його звільнення від відбування вказаного покарання з випробуванням на підставі правил ст. 75 КК України, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є гуманним, враховуючи вік обвинуваченого, і справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Оскільки згідно з вимогами ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків складанню з іншими покараннями не підлягає, тому вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2013 року щодо ОСОБА_11 належить виконувати самостійно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст. ст. 177179, 194, 202, 366, 368, 370, 371, 373-377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 та ч. 3 ст. 72 КК України вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2013 року, яким ОСОБА_9 призначено покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді штрафу в розмірі 1 020 грн виконувати самостійно.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з випробуванням з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази особисті речі потерпілого ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили використовувати за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_12