АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 11-485/11 Головуючий у 1 й інстанції - Михайлов Доповідач - Чернусь К.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2011 року м. Дніпропетровськ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Чернусь К.П,

суддів: Волошка С.Г., Чебикіна В.П.,

за участю прокурора Грама О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську кримінальну справу за апеляцією захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2010 року щодо ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2010 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, раніше не судимий,

засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 5 (пять) років з відбуванням в кримінально - виконавчому закладі закритого типу з позбавлення права керувати транспортними засобам на строк 3 (три) роки.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за вчинення слідуючого злочину:

20 серпня 2010 року, близько 19 годин 30 хвилин, ОСОБА_1, знаходячись в стані алкогольного спяніння, керуючи, на підставі путьового листка, автомобілем «ВАЗ 21112», державний номер НОМЕР_1, що належить згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Філіпченко С,В., рухався по автодорозі «Синельникове Новогоднє» по території Синельниківського району Дніпропетровської області зі сторони м. Синельникове в напрямку с. Новогоднє. В дорозі, ОСОБА_1 не діяв так, щоб не ставити під загрозу життя і здоровя громадян, на відрізку дороги, розташованому на відстані 200 метрів від дорожнього знаку «Новогоднє», при виявленні слідуючого в попутньому з ним напрямку пішохода ОСОБА_3, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, своєчасно не прийняв мір для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для других учасників дорожнього руху обїзду перешкоди, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, в потім втік з місця вчинення дорожньо транспортної пригоди, тим самим грубо порушив вимоги п. п. 2.9 а; 2.10; 12.3 Правил дорожнього руху України.

Порушення ОСОБА_1 вищевказаних пунктів ПДР України привели до виникнення зазначеної дорожньо транспортної пригоди, в результаті якої потерпілій ОСОБА_3 були спричинені множинні тілесні ушкодження, в тому числі поперечний передом хребта, частковий розрив дуги аорти, розрив селезінки, закритої тупої травми грудини та живота, які знаходяться в прямому причинному звязку з настанням смерті, і як кожне окремо, так і в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляції захисник засудженого ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2, просить вирок щодо ОСОБА_1 змінити, помякшивши призначене йому покарання, та з урахуванням ст. 69 КК України призначити покарання нижче найнижчої межі санкції ст. 286 ч. 2 КК України і обрати його не повязаним з позбавленням волі та звільнити ОСОБА_1 з - під варти. Посилається на те, що суд не врахував, що ОСОБА_1 добровільно зявився в міліцію, написав явку з повинною, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має 2 неповнолітніх дітей, працював, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, мав бажання відшкодувати потерпілим спричинену шкоду, що вчинений злочин, хоч і віднесений до числа тяжких, але являється необережним.

Потерпіла ОСОБА_4 подала заперечення на апеляцію захисника, в якихпросить залишити без зміни вирок суду посилаючись на те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, допустив грубі порушення правил безпеки дорожнього руху, в результаті яких смертельно травмував ОСОБА_5 та втік з місця події, що затрати на похорони засуджений добровільно не відшкодував, а заявляти цивільний позов вона не стала, бо не збирала документів про затрати на поховання ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора Грама О.А. про залишення вироку суду без зміни, а апеляції захисника засудженого без задоволення, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції захисника адвоката ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду стосовно доведеності вини ОСОБА_1 в порушенні правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_3, при викладених у вироку обставинах, підтверджені сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, в тому числі протоколом огляду місця події, висновком судово автотехнічної експертизи № 70,27 493 від 10 вересня 2010 року, яким встановлено невідповідність дій водія ОСОБА_1 п. 12.3 ПДР України, невиконання яких знаходиться в прямому причинному звязку з наставшими наслідками, тобто смертю потерпілої ОСОБА_3, яка наступила в результаті перелому хребта, ребер, тупої травми живота з розривом внутрішніх органів ( а. с. 103 104, 50- 41), показаннями ОСОБА_1 даними ним при відтворенні обстановки та обставин події і в судовому засіданні.

Фактичні обставини справи та кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 286 ч. 2 КК України в апеляції не оскаржується.

Істотних порушень вимог КПК України, які б тягнули за собою скасування вироку, по справі не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд враховував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, та обставини що мають значення для призначення міри покарання, врахувавши при цьому всі обставини, що помякшують покарання і призначив йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, що є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Зазначена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, тому підстав для зниження покарання, для застосування ст. 69 КК України чи для застосування ст. 75 КК України немає.

Доводи апеляції захисника про те, що суд повинен був враховувати не тільки те, що вчинений злочин являється тяжким, а й те що він відноситься до необережних злочинів безпідставні, оскільки сам законодавець врахував цю обставину при визначенні нижньої і верхньої межі покарання, яке істотно менше ніж покарання, визначені за умисні злочини.

Безпідставні і доводи апеляції про те, що суд не врахував наміру засудженого відшкодувати спричинену потерпілій шкоду, оскільки це не передбачено законом.

Підстав для помякшення покарання засудженому ОСОБА_1 не вбачається, тому апеляція захисника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2010 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Апеляцію захисника адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Судді: