Рівненський міський суд Рівненської області
Справа №1-593/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у складі:

головуючого Цвіркуна О.С.,

при секретарі - Власюк О.В.,

за участю державного обвинувача старшого помічника прокурор міста Рівне ОСОБА_1, захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, засудженого 8 липня 2009 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі, із застосуванням ст..104, з випробувальним терміном строком на один рік, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Судовим слідством суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, 5 лютого 2010 року о 13 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, перебуваючи на території речового ринку, що на вул.. Замковій, 34 в м.Рівне, шляхом вільного доступу, до кіоску №22 торгового комплексу №10, що на території ЗАТ «Речовий ринок», таємно викрав утеплені спортивні штани торгової марки «Nike Fitdri», вартістю 210 грн. які належать ОСОБА_4 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 210,00 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 винним себе у предявленому йому обвинуваченні визнав повністю і, підтвердивши вищевикладене, пояснив, що здійснив крадіжку з метою отримання грошей, у звязку з тяжким матеріальним становищем.

Суд, зясувавши думку прокурора та підсудного також інших учасників судового засідання щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд зясував, чи правильно розуміють учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності та істинності їх позицій, а також розяснив їм, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3, 5 лютого 2010 року, таємно, повторно, здійснив викрадення чужого майна, у громадянки ОСОБА_4 на загальну суму 210,00 грн., а тому дані дії підсудного, суд, кваліфікує за ч.2ст.185 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3, суд в якості обставини, що помякшує покарання підсудного, визнає явку з каяттям, щире каяття у скоєному, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину, відшкодування завданого збитку потерпілій, а також приймає до уваги, позитивну характеристику по місцю проживання, тяжкі матеріально-побутові умови проживання підсудного, який проживає з матірю та малолітнім братом, невелику вартість викраденої речі.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів та приймаючи до уваги наявність у ОСОБА_3, декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують тяжкість вчиненого ним злочину, з урахуванням особи винного, суд рахує за необхідне, на підставі ст.69 КК України, перейти до іншого, більш мякого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті у виді - штрафу.

Крім того, судом встановлено, що органами досудового слідства заявлено судові витрати за проведення дактилоскопічної експертизи в сумі 300,48 грн.

Однак дані, які б давали підстави для стягнення вищезазначеної суми з підсудного, суд з матеріалів справи не вбачає.

За ст..91 КПК України судовими витратами є витрати зроблені при провадженні справи органом дізнання, органом досудового слідства та судом. Стягнення безпосередньо із засудженого коштів на користь експертної установи законодавством не передбачено і є недопустимим. Порядок фінансування експертних установ встановлений ст..15 Закону України «Про судову експертизу»- проведення судових експертиз у кримінальних та адміністративних справах державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 322, 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3, визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі якої, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 60 (шістдесят ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (тисячу двадцять ) гривень.

Вирок від 18 травня 2010 року відносно ОСОБА_3 складанню з вироком від 8 липня 2009 року Рівненського районного суду Рівненської області на підставі ст..71 КК України - не підлягає і виконується самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 - підписку про невиїзд після набрання вироком законної сили, відмінити.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили :

- спортивні штани марки «Nike Fitdri», які передані на відповідальне збереження потерпілій ОСОБА_4 - рахувати повернутими по належності.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 15 діб.

Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя підпис

Копія вірна

Суддя Рівненського міського суду О.С. Цвіркун