Провадження № 11-кп/779/141/2015
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

номер кримінального провадження, внесеного 18.07.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0002770,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 , .

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2015 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и л а :
В апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини, апелянти вважають вирок суду незаконним в частині призначеного покарання, яке, на їх думку, є надто суворим. Так, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що хворіє туберкульозом і потребує медичного лікування, просить пом`якшити йому покарання.

Захисник ОСОБА_10 в апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_7 вказує, що судом не в повній мірі враховано обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому, молодий вік обвинуваченого. Просить вирок Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2015 року стосовно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, застосувавши ст. 69 КК України.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

ОСОБА_7 три роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України із врахуванням вироку Івано-Франківського міського суду від 20.10.2014 року, яким призначено покарання 4 місяці арешту, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання 3 роки позбавлення волі.

ОСОБА_8 , із застосуванням ст. 69 КК України, два роки позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 обрано тримання під вартою, строк відбуття покарання постановлено рахувати з 20 жовтня 2014 року, з моменту затримання, зарахувавши в строк відбуття покарання перебування під вартою за попереднім вироком від 20.10.2014 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишено без змін тримання під вартою до вступу вироку в законну силу. Стягнуто в солідарному порядку з обвинувачених на користь держави 1277 грн. витрат за проведення судових експертиз, вирішено питання речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб, повторно, за таких обставин. 06.09.2014 року о 22 год. обвинувачені шляхом віджиму дверей холодильника в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 , проникли всередину, звідки таємно викрали продуктів та напоїв, які належали на праві власності потерпілому ОСОБА_11 , на загальну суму 982,1 грн.

11.09.2014 року, біля 04 год., обвинувачені, за попередньою змовою, шляхом віджиму дверей холодильника в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_1 , повторно, проникли всередину, звідки таємно викрали напоїв, які належали на праві власності потерпілому ОСОБА_12 , на загальну суму 883 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги з наведених в них мотивів, прокурора, який заперечив доводам апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційних скарг з таких підстав.

Призначаючи обвинуваченим покарання, суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, обставини справи, дані про особи обвинувачених, думку потерпілих, які не мають претензій до обвинувачених.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, повне визнання вини та його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також врахував незадовільний стан його здоров`я, що він є інвалідом другої групи, тобто врахував ті обставини, що вказані в апеляційній скарзі, та прийшов до висновку про необхідність застосування ст. 69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст. 185 КК України. Тому підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та на підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначив остаточне покарання - три роки позбавлення волі, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 про необхідність застосування ст. 69 КК України при призначенні йому покарання не ґрунтуються на законі та матеріалах провадження.

Стаття 69 КК України передбачає, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Законом передбачено можливість призначення більш м`якого покарання за наявності декількох пом`якшуючих обставин з урахуванням особи винного. При цьому пом`якшуючі обставини можуть стосуватися лише події злочину та особи винного.

Судом було враховано ряд пом`якшуючих обставин, які, разом із даними про його молодий вік, та наявністю обтяжуючої обставини, не є достатніми для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_7 та пом`якшення призначеного їм покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Вирок Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2015 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4