Справа №477/723/15-к 23.06.2015 23.06.2015 23.06.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/459/15 Головуюча у суді першої інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч.2 ст. 307 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000126 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
- визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 ,
- визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 , ,

обвинувачений ОСОБА_6

захисники: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .
Просить вирок в частині призначеного покарання змінити та, застосувавши ст. 69 КК України, пом`якшити його.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.
Цим же вироком
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.
Постановлено стягнути з ОСОБА_11 та ОСОБА_7 процесуальні витрати по справі в сумі 3114 грн. 96 коп., тобто з кожного по 1557 грн. 48 коп. на користь держави в особі науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Миколаївській області
Вирішене питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .
Вважає призначене покарання занадто суворим.

Вказує, що призначаючи покарання суд врахував його щире каяття, позитивну характеристику з місця проживання, а також наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, але при цьому, всупереч вимогам ч. 2 ст. 66 КК України, не визнав ці обставини, як такі, що пом`якшують покарання.

Зазначає, що судом не враховано його активне сприяння розкриттю злочину, добровільну видачу ним наркотичних засобів з гаражу при обшуку.

Вказує, що його важким сімейним та матеріальним обставинам, які спонукали його до скоєння злочину, суд взагалі не дав ніякої оцінки.

Посилається на притягнення до кримінальної відповідальності вперше.

На думку апелянта, суд порушив принцип індивідуалізації покарання, оскільки призначив однакове покарання йому та співучаснику ОСОБА_7 , коли останній має кваліфікуючу ознаку злочину повторність, засуджений за скоєння двох епізодів збуту наркотичних засобів, а йому органами досудового слідства пред`явлена підозра тільки по одному епізоду збуту наркотичних засобів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
За вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 28 лютого 2015 року об 11 годині 30 хвилин, діючи згідно раніше досягнутої домовленості з ОСОБА_7 , маючи єдиний умисел направлений на незаконний збут особливо небезпечного засобу - канабіс, знаходячись на заздалегідь обумовленому місці по вул. Гончарова в м. Миколаєві, з корисливих мотивів, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 200 гривень для придбання наркотичного засобу з метою його подальшого збуту іншій особі, та збув ОСОБА_7 особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 9 грам.

В цей же день, приблизно о 12 годині 20 хвилин, біля магазину «Марія» по вул. Садова в с. Мішкове-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області ОСОБА_7 незаконно збув ОСОБА_12 вищевказаний небезпечний наркотичний засіб, масою 9 грам.

Крім цього, 28 лютого 2015 року в період часу з 13 годин 5 хвилин до 14 години 20 хвилин в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні гаражу, що розташований на території домоволодіння останнього було виявлено та вилучено наступні предмети: скляну банку об`ємом 2 літри, всередині якої знаходилась подрібнена речовина рослинного походження; два металевих сита із залишками речовини рослинного проходження; паперовий згорток із подробленою, сухою речовиною рослинного походження з характерним запахом канабісу; гілки рослини в сухому не подробленому стані з характерним запахом канабісу; паперовий згорток з насінням; пакет із рослиною речовиною, зеленого кольору в сухому стані з характерним запахом канабісу; паперовий згорток з сухою рослинною речовиною; картонну коробку в середині якої знаходилась речовина рослинного походження із характерним запахом канабісу; листя з характерним запахом канабісу; два фрагмента від пластмасових пляшок із нашаруванням зеленого кольору.

Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не оскаржений.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення, доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, яка просила залишити без задоволення апеляційну скаргу, а вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину суд у вироку обґрунтував дослідженими в судовому засіданні доказами, яким надав належну оцінку, що, як і кваліфікація дій за ч. 2 ст. 307 КК України, апелянтом не оспорюється.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то воно визначене у межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України, у відповідності з вимогами ст.ст. 65-66 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, з урахуванням його щирого каяття, позитивної характеристики за місцем проживання та наявності на утриманні неповнолітньої дитини.

Посилання апелянта на неврахування судом його каяття, визнання вини, позитивної характеристики, наявності на утриманні неповнолітньої дитини та невизнання їх обставинами, які пом`якшують покарання, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції, хоч і не визнав їх обставинами, які пом`якшують покарання, однак, в повній мірі врахував їх при постановленні вироку і призначив ОСОБА_6 покарання у нижчій межі санкції кримінального закону.

Факт активного сприяння ОСОБА_6 розкриттю злочину матеріалами справи не підтверджений.

Доводи апелянта про добровільність видачі ним під час обшуку наркотичних засобів не в повній мірі відповідають дійсності.

Так, як видно із даних протоколу обшуку від 28 лютого 2015 року (а.п. 175 183), ОСОБА_6 добровільно видав із приміщення гаража лише: 2 літрову банку із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, 2 сита, паперовий згорток із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, 2 гілки рослини.

Згідно висновку експерта хімічної експертизи № 414 від 5 березня 2015 року (а.п. 143 150), виявлені та вилучені вказані речовини рослинного походження є канабісом, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів. Загальна маса канабісу у перерахунку на висушену речовину становить 202,87 грам.

В той же час, відповідно до цього ж протоколу обшуку від 28 лютого 2015 року (а.п. 175 183), слідчим також виявлено в гаражі: в тумбочці пакет із рослиною сухою зеленого кольору з характерним запахом коноплі; в шафі два фрагменти пластикових пляшок із нашаруванням; в тумбочці паперовий згорток із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, з характерним запахом коноплі; на шафі картонну коробку із речовиною рослинного походження, з характерним запахом коноплі; в дерев`яній шухляді шафи листки речовини рослинного походження, з характерним запахом коноплі.

Згідно висновків експертів хімічних експертиз: № 413 від 3 березня 2015 року (а.п. 155 159), № № 419, 418, 417, 415 від 4 березня 2015 року (а.п. 98 104, 110 116, 122 126, 132 136), виявлені слідчим в приміщенні гаража речовини рослинного походження, які були надані на експертизу, є канабісом, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів. Загальна маса канабісу, виявленого слідчим в приміщенні гаража, у перерахунку на суху речовину становить 178,363 грам та 2,36 грам нашарування смоли на фрагментах пляшок.

Посилання на відсутність заробітку, важкий сімейний і матеріальний стан, що на думку апелянта було причиною вчинення ним злочину, не є обставинами, які істотно знижують суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину.

Твердження апелянта про перше притягнення до кримінальної відповідальності, є також безпідставними, оскільки, як свідчать матеріали кримінального провадження, ОСОБА_6 в 2011 році притягувався до кримінальної відповідальності, хоча судимість за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2011 року за ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 185 КК України, враховуючи положення ст. 89 КК України, є погашеною.

Є безпідставними і доводи апелянта щодо порушення судом принципу індивідуалізації призначення покарання, оскільки, суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , окремо зазначив мотиви призначеного кожному з них виду та розміру покарання. При цьому, окремо було враховано ступінь тяжкості вчинених ними злочину, дані про них, як винних осіб, характер та ступінь участі кожного співучасника у вчиненні злочину, а також обставини вчинення кожного з обвинувачених злочину, в тому числі обставини, на які посилається апелянт.

Зважаючи на викладені обставини, суд першої інстанції вірно визнав, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів йому має бути призначено покарання у межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 2 ст. 307 КК України, за якою кваліфіковано його дії.

Підстави для пом`якшення покарання, шляхом застосування положень ст. 69 КК України, про що просить апелянт, на переконання суду апеляційної інстанції, по справі відсутні.

З урахуванням наведеного, вирок суду першої інстанції зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 424, 425, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 квітня 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримаються під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий

Судді: