Дата документу Справа № 226/2647/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/305/15 Головуючий в 1-й інстанції:
ОСОБА_1
Доповідач в 2-й інстанції:
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2015 року м.Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_2 , розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області на вирок Димитровського міського суду Донецької області від 18 листопада 2014 року,

встановила:
20.01.2015р. на підставі Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №27/0/38-14 від 02.09.2014р. до Апеляційного суду Запорізької області надійшла та була передана судді-доповідачу 21.01.2015р. апеляційна скарга заступника прокурора Донецької області на вирок Димитровського міського суду Донецької області від 18 листопада 2014 року, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ст.309 ч.2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23.01.2015р. апеляційна скарга прокурора була залишена без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.396 КПК України, а прокурору було надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до ст.7 КПК України однією із засад кримінального провадження є змагальність сторін, яка згідно ст.22 КПК України передбачає самостійне обстоювання як стороною обвинувачення, так і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Однак з тексту поданої апеляційної скарги, яка була передана судді-доповідачу 14.02.2015р., вбачається, що зазначені в ухвалі недоліки так і не були усунені прокурором.

Посилаючись в апеляційній скарзі на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону як на підставу скасування вироку, прокурор так і не навів в скарзі жодної норми процесуального закону, яка була порушена судом при розгляді справи чи при ухвалені судового рішення, а також не навів обґрунтування того, яким чином порушення кримінального процесуального закону могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З тексту апеляційної скарги вбачається, що прокурор не оскаржуючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, в той же час, просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, за обставин, викладених у вироку.

Крім того, прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок лише в частині призначеного покарання, а в іншій частині просить залишити вирок без змін, при цьому просить ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.2 ст.309 КК України покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, незважаючи на те, що згідно вироку обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.2 ст.309 КК України призначено те ж саме покарання.

Зазначені обставини свідчать про те, що правова позиція прокурора, викладена в апеляційній скарзі в цій частині, нічим не відрізняється від рішення суду у цій же частині, при цьому прокурор в скарзі не навів будь-яких підстав та мотивів, з яких вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання.

Відповідно до положень кримінального закону питання про призначення покарання регулюється розділом ХІ КК України, а питання про звільнення від відбування покарання розділом ХІІ КК України.

Враховуючи зазначене та виходячи з положень ст.374 КПК України питання про призначення покарання та питання про звільнення від відбування покарання є окремими питаннями, щодо яких, ухвалюючи вирок, суд повинен прийняти окреме рішення по кожному з цих питань.

Незважаючи на положення кримінального та кримінального процесуального закону прокурор, вказуючи в скарзі про необґрунтованість висновків суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, в той же час, в резолютивній частині скарги не ставить питання про скасування вироку суду в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Зазначене свідчить про те, що прокурор так і не усунув недоліки апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.399 КПК України, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк, апеляційна скарга повертається апелянту.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.399 КПК України,

ухвалила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області на вирок Димитровського міського суду Донецької області від 18 листопада 2014 року повернути апелянту.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою надіслати заступнику прокурора Донецької області.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Суддя: ОСОБА_2