АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/681/14 Справа № 711/5675/14-к Категорія: п. «в» ст. 8 Закону України «Про амністію в 2014 році»; п. «в» ст.4 Закон України «Про застосування амністії в Україні» від 1.10.1996 року; ст. 539 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаря ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в порядку апеляції кримінальне провадження за апеляцією засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2014 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року зі змінами згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амінстії в Україні» від 06.05.2014 року,-

в с т а н о в и л а :

4.06., 14.07. та 17.07.2014 року ОСОБА_7 , засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2013 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190,70 КК України до 5 років позбавлення волі (а.с.7-8) звертався з заявами до Придніпровського районного суду м. Черкаси про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2014 році» (а.с.1; 14; 15).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2014 році в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2014 році» відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався на те, що в період іспитового строку за попереднім вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2011 року про засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст.309, 75,76 КК України, що складав 1 рік, він знову вчинив два умисних тяжких злочинів, за які він був засуджений спершу вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2012 року за ч.2,3 ст.185,ч.2 ст.190,70,71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, а вдруге вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2013 року за ч.2 ст.186,ч.2 ст.190,70 КК України до 5 років позбавлення волі. А згідно п. «в» ст.8 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили хоча б один умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин (ухвала, друк. текст а.с.18).

На вказану ухвалу суду ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року. При цьому, як на підставу для застосування до нього амністії він посилається на те, що за місцем відбування покарання він характеризується позитивно, сумлінно працює для забезпечення благоустрою виправної колонії, неодноразово заохочувався подяками за сумлінну працю, має сім`ю, яка на даний час потребує його допомоги, тощо. На явці в суд апеляційної інстанції не наполягає. (а.с.21).

Письмових заперечень на апеляцію до суду не надходило; змін чи доповнень до неї теж.

Кримінальне провадження разом із апеляцією засудженого ОСОБА_7 надійшло на апеляційну перевірку до апеляційного суду області 26.08.2014 року.

29.08.2014 року по матеріалам даного кримінального провадження було відкрите апеляційне провадження та учасникам судового провадження надано строк до 08 вересня 2014 року для подання заперечень на апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , а при бажанні ознайомитися з матеріалами справи (ст.398 КПК України).

08.09.2014 року підготовку до апеляційного розгляду у кримінальному провадженні за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 було закінчено і справу призначено до апеляційного розгляду на 22 вересня 2014 року в приміщенні апеляційного суду Черкаської області, про що своєчасно і належним чином були повідомлені всі учасники процесу (ст.401 КПК України). У вказаний день та час апеляційний розгляд справи відбувся за участі сторони обвинувачення; інші учасники процесу, зокрема засуджений ОСОБА_7 , робити цього не забажали, участь їх в судовому засіданні не є обов`язковою, а відсутність - не є перепоною для апеляційного розгляду кримінального провадження.

Перебіг судового розгляду справи фіксувався за допомогою технічних засобів (ст.107 КПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних вимог засудженого ОСОБА_7 та просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши відповідно до вимог ст.ст.404,393 КПК України матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення через наступне.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 1.10.1996 року амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно п. «в» ст.8 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 в період іспитового строку за попереднім вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2011 року про засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст.309, 75,76 КК України, що складав 1 рік, знову вчинив два умисних тяжких злочинів, за які він був засуджений спершу вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2012 року за ч.2,3 ст.185,ч.2 ст.190,70,71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, а вдруге вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2013 року за ч.2 ст.186,ч.2 ст.190,70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Оскільки засуджений ОСОБА_7 вчинив два нових умисних тяжких злочини в період іспитового строку за попереднім вироком суду, то місцевий суд посилаючись на вказану обставину дійшов до вірного висновку про неможливість застосування до нього Закону України «Про амністію в 2014 році», а тому - правомірно відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування щодо нього амністії.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_7 на сьогоднішній день має дві не зняті та непогашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів за вироками Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2012 року про його засудження за ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.190, 70,71 КК України та від 17 січня 2013 року про його засудження за ч.2 ст.186,ч.2 ст.190, 70 КК України. Відповідно ж до п. «в» ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 1.10.1996 року амністія не застосовується також до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів, не переоцінюючи даних про особу ОСОБА_7 , на які він також посилається у власній апеляції, вважає, що вони самі по собі не можуть служити підставою для застосування до нього амністії, а решта - є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Тому, виходячи з наведеного і керуючись ст.44 КК України, ст. 404,407,537 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року № 1185 - VII, ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 1.10.1996 року № 392/96 - ВР, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2014 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього амністії - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :