А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.11.2014 місто Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2014 року, якою кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця

громадянина України,-
у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України направлено Тячівському районному прокурору для організації проведення додаткового розслідування.
Органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що вироком Смілянського районного суду Черкаської області від 27 березня 2003 року його засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки.
Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2004 році щодо нього встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік.
ОСОБА_5 звільнився з місця позбавлення волі 08 січня 2005 року і мав прибути на місце свого проживання в АДРЕСА_1 , однак порушив встановлений щодо нього адміністративний нагляд, оскільки не прибув без поважних причин у встановлений строк до обраного місця проживання.
Повертаючи кримінальну справу прокурору на додаткове розслідування, суд у постанові зазначив, що органом досудового слідства не з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу підсудного ОСОБА_5 , зокрема, дані про його місце проживання.
Вказана неповнота досудового слідства призвела до того, що суд першої інстанції позбавлений можливості розглянути кримінальну справу щодо ОСОБА_5 по суті з жовтня 2005 року, тобто більше восьми років, незважаючи на те, що вживав всіх передбачених кримінально-процесуальним законом заходів для встановлення місця проживання підсудного ОСОБА_5 та доставку його в судове засідання.
У апеляції прокурор порушує питання про скасування вказаної постанови і направлення кримінальної справи до суду першої інстанції посилаючись на те, що судом допущені у справі істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора, який підтримав подану апеляцію, дослідивши матеріали кримінальної справи, доводи, викладені у апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляція не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно ст. 365 КПК України (1960 року) вирок, ухвала чи постанова суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.
Відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КПК України (1960 року) суд першої інстанції при розгляді справи повинен безпосередньо дослідити докази в справі: допитати підсудних, потерпілих, свідків, заслухати висновки експертів, оглянути речові докази, оголосити протоколи та інші документи.
Розгляд справи в засіданні суду першої інстанції відбувається з участю підсудного, явка якого до суду є обов`язкова.
Виконуючи наведені вказівки кримінально - процесуального закону, суд першої інстанції, неодноразово, призначаючи кримінальну справу до розгляду надсилав повідомлення підсудному ОСОБА_5 за адресою, зазначеною в обвинувальному висновку.
В зв`язку з повторною неявкою підсудного ОСОБА_5 в судове засідання, постановою від 24 травня 2006 року останнього оголошено у розшук (а.с.114).
24 травня 2006 року постанова суду першої інстанції направлена на виконання до Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області (а.с. 115).
Оскільки постанова Тячівського районного суду від 24 травня 2006 року органом внутрішніх справ не виконувалася, 29 травня 2007 року, 29 січня 2007 року, 28 лютого 2007 року, 28 березня 2007 року, 27 квітня 2007 року, 27 червня 2007 року, 27 серпня 2007 року, 28 вересня 2007 року, 29 жовтня 2007 року, 30 листопада 2007 року, 29 грудня 2007 року, 28 січня 2008 року,29 лютого 2008 року, 31 березня 2008 року, 30 квітня 2008 року, 31 травня 2008 року, 30 червня 2008 року, 31 липня 2008 року, 31 серпня 2008 року, 31 вересня 2008 року, 31 жовтня 2008 року, 14 листопада 2008 року, 31 грудня 2008 року, 31 лютого 2008 року, 11 березня 2009 року, 17 березня 2009 року, 14 квітня 2009 року, 23 червня 2009 року, 24 липня 2009 року, 25 серпня 2009 року, 25 вересня 2009 року, 26 жовтня 2009 року, 25 листопада 2009 року, 25 грудня 2009 року, 25 січня 2010 року, 26 лютого 2010 року, 26 березня 2010 року, 26 квітня 2010 року, 28 червня 2010 року28 липня 2010 року, 27 серпня 2010 року, 29 вересня 2010 року, 29 жовтня 2010 року, 29 листопада 2010 року, 28 січня 2011 року, 28 лютого 2011 року, 31 березня 2011 року, 29 квітня 2011 року, 31 травня 2011 року,30 червня 2011 року,31 серпня 2011 року,30 вересня 2011 року,31 жовтня 2011 року, 30 листопада 2011 року, 30 грудня 2011 року, 30 січня 2012 року, 28 лютого 2012 року, 29 березня 2012 року, 30 квітня 2012, 31 травня 2012 року, 28 червня 2012 року, 30 серпня 2012 року, 28 вересня 2012 року, 31 жовтня 2012 року, 29 листопада 2012 року, 13 грудня 2012 року,30 січня 2013 року, 28 лютого 2013 року, 29 березня 2013 року, 30 квітня 2013 року, 31 травня 2013 року, 28 червня 2013 року, 31 липня 2013 року, 30 вересня 2013 року, 17 жовтня 2013 року, 12 листопада 2013 року, 27 грудня 2013 року, 30 січня 2014 року, 28 лютого 2014 року, 28 березня 2014 року, 29 квітня 2014 року, 16 травня 2014 року Тячівський районний суд надсилав вказаному органу нагадування про необхідність виконання судового рішення (а.с., а.с. 115-182 184-199).
Не з`явився підсудний ОСОБА_5 і в судове засідання суду першої інстанції на 19 вересня 2014 року (а.с.282).
Відповідно до вимог ст. 281 КПК України (1960 року), роз`яснення, даного в п.8 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення справ на додаткове розслідування - повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження, всупереч вимогам ст.ст. 22, 64 КПК України, не були досліджені або були поверхово чи однобічно дослідженні обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, зокрема, не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого тощо.
Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органом досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийняття процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що органом досудового слідства допущені у даній справі така неповнота, неправильність досудового слідства, які, незважаючи на вжиті судом заходи, не можуть бути усунуті в судовому засіданні, оскільки для їх усунення необхідні, процесуальні дії, провадження дій в такому обсязі, виконання яких неможливе з додержанням специфіки процесуальної форми судового розгляду.
Відповідно до вимог ст. 16-1 КПК України (1960 року) розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності. На суд кримінально-процесуальним законом покладається лише функція розгляду справи і недопустимим є покладання на суд функції, які йому не властиві.
Посилання прокурора у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції допущені у справі істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки прокурором не вказано, які саме порушення кримінально-процесуального закону допущені судом і в чому вони полягали.
Посилання прокурора на те, що судом не вказано в чому полягає допущена неповнота, неправильність досудового слідства, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в оскарженому судовому рішенні зазначено ту обставину, що органом досудового слідства не з`ясовані дані про особу обвинуваченого, зокрема, не встановлено місце його проживання.
Твердження прокурора про те, що суд мав можливість усунути наведені недоліки досудового слідства також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з матеріалів кримінальної справи убачається, що протягом восьми років суд вживав передбачені законом заходи для встановлення місця проживання підсудного ОСОБА_5 і його доставки в судове засідання, однак ні постанови суду першої інстанції про привід підсудного, ні постанова про його розшук органом внутрішніх справ не виконувалися.
І в цьому суду не сприяв ні орган досудового слідства, ні прокурор.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (1960 року), апеляційний суд,-
У Х В А Л И В :
Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення,а постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2014 року щодо ОСОБА_5 без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: