Справа № 712/7785/15-к
Провадження № 1-кс/712/3146/15
У Х В А Л А
м. Черкаси 29 липня 2015 року

Слідчій суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого від 30 червня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000001, -

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого військової прокуратури Черкаського гарнізону від 30 червня 2015 року про закриття кримінального провадження №0000001, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 з даною постановою не погоджується та вважає, що вона є передчасною, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування своєї скарги скаржник зазначає, що 20 січня 2014 року його заяву про вчинення злочину було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідування та розпочато досудове розслідування, за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.370 КК України.

Вказує також на те, що не зважаючи на тривалий час проведення досудового розслідування з моменту внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань його заяви та початку кримінального провадження, слідчим всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено жодної слідчої дії спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.

Зазначив, що в своїй заяві про вчинення злочину службовими особами УСБУ в Черкаській області, так і в поясненнях, які він надавав слідчому, було надано інформацію про те, що в судовому засіданні, під присягою, ОСОБА_5 засвідчив суду, що працівники СБУ кошти йому надали коли по ньому було останнє судове засідання, тобто 27 листопада 2012 року, а на запитання де ж вони знаходилися до 7 грудня 2012 року, він відповів, що в нього в барсетці. А згідно протоколів огляду та вручення грошових коштів вони вручали ОСОБА_5 7 грудня 2012 року. Однак слідчий не перевірив та не встановив, які кошти надавалися ОСОБА_5 працівниками СБУ, з якою метою та під яке провадження вони видавалися.

Крім того, слідчим не витребувано первинні бухгалтерські документи та не перевірено, коли саме видавалися грошові кошти старшому оперуповноваженому в ОВС 1 сектору відділу БКОЗ майору ОСОБА_6 для проведення спеціального слідчого експерименту, контролю за вчиненням злочину, оскільки з наданої СБУ довідки, та пояснень ОСОБА_6 вбачається, що кошти йому видавалися в період з 25 листопада 2012 року по 7 грудня 2012 року. А ОСОБА_5 з заявою про вчинення злочину звернувся лише 5 грудня 2012 року, що вказує на те, що кошти він отримував до подачі ОСОБА_5 заяви про вчинення злочину, та підтверджує пояснення ОСОБА_5 , що кошти він отримав від працівників СБУ 27 листопада 2012 року, тобто до подачі ним заяви, та внесення інформації до Реєстру.

Скаржник вказав, що також не взяті до уваги, не перевірені та не досліджені слідчим вказані ним записи за результатами ОРД, на які він вказував у своїй скарзі, та які підтверджують про інструктування працівниками СБУ ОСОБА_5 , як себе вести з записуючими приладами, так і про те, щоб він звернувся до судді та поспілкувався з ним, а також ті записи, де ОСОБА_5 просить, щоб він пішов до судді, та запитав його скільки необхідно заплатити за позитивний результат по його справі.

Також вказує на те, що слідчий не перевірив викладену в його заяві про вчинення злочину інформацію стосовно провокації ОСОБА_5 слідчого МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7 на прикінці 2012 року, який розслідував справу відносно нього за ч. 3 ст. 204 КК України, та провокував його на те, щоб він сказав скільки необхідно коштів, щоб закрити справу, що він дасть їх, однак слідчий відмовляв йому, вказуючи, що це незаконно, та щоб він такого більше не пропонував. Після закінчення розслідування справи, слідчого МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7 та його начальника викликали до внутрішньої безпеки, де повідомили, що відносно нього проводилося ОРД в зв`язку з подачею ОСОБА_5 заяви, де він вказував, що слідчий вимагає у нього кошти за закриття справи, однак, оскільки вказані в заяві факти не підтвердилися, розшукова справа була закрита. Так, слідчим не було перевірено ці обставини, та не досліджено вказану розшукову справу.

Скаржник вказує на незаконність посилання слідчим у своїй постанові, як на мотивування закриття кримінального провадження, на вирок та ухвалу апеляційного суду відносно нього, оскільки вони не стосуються злочинів, вчинених посадовими особами УСБУ в Черкаській області.

Вважає, що слідчим не з`ясовано яким чином відбувся злочин та не встановлено осіб, які вчинили даний злочин.

В судовому засідання скаржник скаргу підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та надав в судовому засіданні письмове заперечення з копією постанови про закриття кримінального провадження №0000001 від 30 червня 2015 року, копією вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 29 липня 2012 року, копіями ухвал апеляційного суду Черкаської області від 11 березня 2014 року та 29 квітня 2015 року, а також копією відповіді УСБУ від 24 грудня 2014 року на запит слідчого ОСОБА_8 , які приєднанні до матеріалів справи.

В заперечення скарги прокурор в судовому засіданні вказав, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 29 липня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 369 КК України. При прийнятті рішення суд оцінював докази, які слугували підставою для винесення вироку, та визнав належними. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 березня 2014 року вказаний вирок залишений без змін. Посилається на п.4 ст. 61 ЦПК України стосовно того, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вважає, що відсутня необхідність перевіряти записи про результати ОРД, оскільки їм дана оцінка при винесенні вироку відносно ОСОБА_4 .. Прокурор просив суд відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Слідчий військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, оскільки перебуває у відпустці.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 303 КПК Україна на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 246 КПК України передбачено, що виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину. А ч. 2 ст. 41 КПК України вказує на те, що співробітники оперативних підрозділів не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатися з клопотаннями до слідчого судді чи прокурора.

Виходячи з аналізу вказаних норм підставою проведення спеціального слідчого експерименту контролю за вчиненням злочину, є лише постанова прокурора (як керівника органу прокуратури), яка повинна відповідати вимогам ст. 251 КПК України.

Однак судом встановлено, що надані для ознайомлення матеріали кримінального провадження, не містять такої постанови прокурора, та на неї відсутні посилання в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 КПК України під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем.

З протоколу огляду та вручення грошових коштів від 07 грудня 2012 року, який наявний в матеріалах кримінального провадження вбачається, що гроші ОСОБА_5 передавалися саме 07 грудня 2012 року. Однак, оскільки покази ОСОБА_5 щодо дати отримання коштів, на які й посилається суд у вироку відносно ОСОБА_4 , та протоколи огляду та вручення коштів не співпадають по датах, слідство мало принаймні перевірити коли, та на проведення якої слідчої дії передавалися фінансовою частиною кошти співробітнику УСБУ в Черкаській області ОСОБА_6 ..

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 5 лютого 2008 року, у справі «Раманаускас проти Литви», встановлено, що заявник протягом усього провадження у справі стверджував про підбурювання його до вчинення злочину. Відповідно, органи державної влади та суди повинні були принаймні ретельно перевірити, чи перевищили правоохоронні органи межі, визначені у зв`язку з використанням моделі симулювання, тобто чи підбурювали вони заявника до вчинення злочину.
Оскільки слідство не усунуло розбіжностей у показах свідка ОСОБА_5 з іншими матеріалами кримінального провадження, суд не може вважати проведене слідство повним та об`єктивним.

Прокурор в своїх поясненнях та посиланнях на матеріали кримінального провадження №0000001 не спростував зазначених в скарзі ОСОБА_4 посилань на неповне та необ`єктивне розслідування. Так, ним не доведено суду факту перевірки наявності постанови прокурора про проведення спеціального слідчого експерименту контролю за вчиненням злочину відносно ОСОБА_4 , не з`ясовано коли саме були передані співробітнику УСБУ ОСОБА_6 фінансовою частиною СБУ грошові кошти для проведення спеціального слідчого експерименту контролю за вчиненням злочину відносно ОСОБА_4 та не досліджені фінансові документи, які підтверджують факт передачі коштів, не підтверджено проведення перевірки заяви ОСОБА_4 щодо провокації ОСОБА_5 слідчого МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7 на прикінці 2012 року.

Враховуючи те, що оскаржувана постанова про закриття кримінальної справи не відповідає вимогам законодавства, оскільки винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження даних, на які скаржник посилався у скарзі, а тому суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, а постанова про закриття кримінального провадження №0000001 від 30.06.2015р. до скасування.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_8 від 30 червня 2015 року про закриття кримінального провадження №0000001 - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_8 від 30 червня 2015 року про закриття кримінального провадження №0000001.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1