Справа № 191/1765/15-к
Провадження № 1-кп/191/242/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000789 від 24 квітня 2015 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою (9кл.), одруженого, відбуваючого покарання в Синельниківській виправній колонії №94, раніше судимого: 06.10.2009 р. Орджонікідзіївським міським судом за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позб/волі; 26.04.2012 р. тим же судом за ч.2 ст.263, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.391 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 , суд, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 будучи засудженим 26.04.2012 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.263, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, відбуваючи покарання в Синельниківській виправній колонії № 94, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин при наступних обставинах.

Так, після вступу вироку в законну силу, ОСОБА_5 прибув для відбування покарання 03.09.2012 року до Синельниківської виправної колонії № 94 (далі СВК-94), яка розташована у сел. Шахтарське Синельниківського району, Дніпропетровської області, де систематично порушував встановлений режим відбування покарання, не підкорявся законним вимогам представників адміністрації установи виконання покарань, на виховні та профілактичні заходи адміністрації СВК -94 не реагував.

За час відбування покарання в СВК-94, засуджений за різні порушення режиму відбування покарання має 22 (двадцять два) стягнення, з яких 7 (сім) разів поміщався в дисциплінарний ізолятор, 1 (один) раз був переведений до приміщення камерного типу.

Незважаючи на застосовані дисциплінарні стягнення засуджений на шлях виправлення не став, знову допустив порушення режиму утримання в установі виконання покарань, виявив злісну непокору законним вимогам представників адміністрації установи Синельниківської ВК - 94 за таких обставин:

24.04.2015 року о 8-ОО годині начальник дільниці посиленого контролю - старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_7 якого призначено на посаду наказом начальника СВК - 94 № 464 від 23.10.2014 року «Про закріплення начальників відділень соціально - психологічної служби за конкретними відділеннями», перебуваючи у своєму службовому кабінеті, ознайомлювався з графіком чергувань засуджених ДПК, де виявив, що 24.04.2015 року черговими з виконання робіт щодо поліпшення житлово-побутових умов засуджених - є ОСОБА_5 . Близько 09-00 годин ОСОБА_7 прийшов до камери № 4 ДПК в якій утримується засуджений та повідомив ОСОБА_5 , що він є черговим з виконання робіт по

благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, указавши засудженому територію для прибирання, забезпечивши його усім необхідним господарчим інвентарем. Однак, засуджений в порушення законних вимог адміністрації установи, приступити до прибирання території визначеної адміністрацією установи, відкрито, неодноразово, в категоричній формі відмовився, хоча за станом здоров`я був придатний до виконання таких робіт, звільнення не мав, про що свідчить медична довідка від 24.04.2015 року, чим висловив злісну непокору законним вимогам адміністрації Синельниківської виправної колонії №94.
24.04.2015 року о 09-20 годині начальник дільниці посиленого контролю, старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_7 провів із засудженим профілактичну бесіду в ході якої роз`яснив йому положення та вимоги ст. 118 КВК України, ст.391 КК України, і попередив його про кримінальну відповідальність за невиконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань. Всупереч цьому засуджений, продовжуючи свої злочинні дії, відкрито, умисно в присутності інших представників адміністрації СВК № 94, з суб' єктивних причин знову відмовився виконати законні вимоги адміністрації СВК №94 щодо виконання робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, згідно графіку чергування засуджених.

21 травня 2015 року між прокурором Синельниківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.391 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_5 .

Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст.391 КК України. Обвинувачений визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, сторони узгоджують вид і розмір покарання у вигляді 1 року позбавлення волі і обвинувачений згоден на призначення названого виду та розміру покарання.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинуваченого суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання.

В судовому засіданні встановлено, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ст.391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань

особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночну камеру).

Даний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості. Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України. Сторони уклали угоду про визнання винуватості добровільно, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, що є підставою для її затвердження та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

При призначені покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, негативно характеризується за місцем відбування покарання, раніше неодноразово судимий, свою вину визнав, у скоєному розкаявся.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, які обтяжують покарання є рецидив злочинів.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Таким чином, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26.04.2012 року. Строк відбування покарання рахувати змоменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 314, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В
Затвердити угоду, укладену 21.05.2015 року між прокурором Синельниківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_9 про визнання винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.391 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупності вироків до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26.04.2012 року і остаточно призначити до відбування ОСОБА_5 покарання у вигляді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі з ізоляцією засудженого та поміщенням його до кримінально-виковнавчої установи закритого типу.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 07.05.2015 року, тобто з дня фактичного утримання його під вартою.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же час і в тому ж порядку з моменту вручення йому копії цього вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1