Справа № 589/1237/13-к р.
Провадження № 1-кп/589/81/13 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2013 р.
Шосткинський міськрайонний суд
Сумської області у складі:

головуючого судді
Євдокімової О.П.,

секретаря Юрочко Л.М.,

прокурора Тимченко А.А.

обвинуваченого ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому
засіданні обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Українське С-Будського району Сумської
області; українця, громадянина України,
освіта вища, сімейний стан одруженого;
пенсіонера; раніше не судимого;
зареєстрованого та фактично
проживаючого в АДРЕСА_1, -

повідомленого про підозру у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 365 ч.2
КК України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 згідно наказу № 7 о/с по УМВС
України в Сумській області від 1 лютого
2001 року був призначений на посаду
старшого оперуповноваженого ВКР
Шосткинського МРВ УМВС України в
Сумській області.

Відповідно до наданих
повноважень, викладених в Конституції
України , КПК України, Законі України
«Про міліцію», інших нормативних актів,
а також прямих функціональних
обов'язків старшого
оперуповноваженого карного розшуку
Шосткинського МРВ УМВС України в
Сумській області, ОСОБА_1 був наділений
повноваженнями та обов'язками:
проводити роботу по розкриттю
злочинів, здійснювати зональне
обслуговування, організовувати та
проводити оперативно-розшукові заходи
по попередженню і розкриттю злочинів
на зоні обслуговування, здійснювати
підбір і вербування агентури,
забезпечувати оперативне
спостереження за особами, схильними до
здійснення злочинів, вести картотеку
на таких осіб, та інше.

Так, згідно Конституції України:

Стаття 3. Людина, її життя і здоров'я,
честь і гідність, недоторканість і
безпека визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх
гарантії визнають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Стаття 8. В Україні визнається і діє
принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Норми Конституції є нормами прямої
дії.

Стаття 19. …Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи повинні діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Стаття 21. Усі люди є вільні і рівні у
своїй гідності та правах. Права і
свободи людини є невідчужуваними та
непорушними.

Стаття 22. Права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.

Стаття 28. Кожен має право на повагу
до його гідності.

Ніхто не може бути підданий
катуванню, жорсткому, нелюдському або
такому, що принижує його гідність,
поводженню чи покаранню.

Стаття 64. Конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.

Стаття 68. Кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції
України та законів України, не посягати
на права і свободи, честь і гідність
інших людей.

Згідно Закону України «Про
міліцію»:

Стаття 1. Міліція в Україні

Міліція в Україні - державний
озброєний орган виконавчої влади, який
захищає життя, здоров'я, права і свободи
громадян, власність, природне
середовище, інтереси суспільства і
держави від протиправних посягань.

Стаття 2. Основні завдання
міліції

Основними завданнями міліції є:

Забезпечення особистої безпеки
громадян, захист їх прав і свобод,
законних інтересів;

Запобігання правопорушенням та
їх припинення;

Виявлення і розкриття злочинів,
розшук осіб, які їх вчинили.

Стаття 3. Принципи діяльності
міліції

Діяльність міліції будується на
принципах законності, гуманізму,
поваги до особи, соціальної
справедливості, взаємодії з трудовими
колективами, громадськими
організаціями й населенням.

Стаття 4. Правова основа
діяльності міліції

Правовою основою діяльності
міліції є: Конституція України, цей
Закон, інші законодавчі акти України,
постанови Верховної Ради України,
укази Президента України, постанови
Кабінету Міністрів України, нормативні
акти Міністерства внутрішніх справ
України, Загальна декларація прав
людини, міжнародні правові норми,
ратифіковані у встановленому порядку.

Стаття 5. Діяльність міліції та
права громадян

Міліція виконує свої завдання
неупереджено, у точній відповідності з
законом. Ніякі виняткові обставини або
вказівки службових осіб не можуть бути
підставою для будь-яких незаконних дій
або бездіяльності міліції.

Міліція поважає гідність особи і
виявляє до неї гуманне ставлення,
захищає права людини незалежно від її
соціального походження, майнового та
іншого стану, расової та національної
належності, громадянства, віку, мови та
освіти, ставлення до релігії, статі,
політичних та інших переконань.

У взаємовідносинах з громадянами
працівник міліції повинен виявляти
високу культуру і такт.

Стаття 10. основні обов'язки
міліції

Міліція відповідно до своїх
завдань зобов'язана:

1) забезпечувати безпеку громадян
і громадський порядок;

2) виявляти, запобігати, припиняти
та розкривати злочини, вживати з цією
метою оперативно-розшукових та
профілактичних заходів, передбачених
чинним законодавством.

Стаття 11. Права міліції

- Міліції для виконання покладених на
неї обов'язків надається право:
вимагати від громадян і службових осіб,
які порушують громадський порядок,
припинення правопорушень та дій, що
перешкоджають здійсненню повноважень
міліції, виносити на місці усне
попередження особам, які допустили
малозначні адміністративні порушення,
а вразі невиконання зазначених вимог
застосовувати передбачені цим Законом
заходи примусу;

- у разі опору, вчинення протидії
працівник міліції може вжити заходів
до їх подолання, передбачених цим
Законом.

Стаття 12. Умови і межі застосування
заходів фізичного впливу, спеціальних
засобів і вогнепальної зброї

Міліція має право застосовувати заходи
фізичного впливу, спеціальні засоби і
вогнепальну зброю у випадках і в
порядку, передбачених цим Законом.

Застосуванню сили, спеціальних засобів
і вогнепальної зброї повинно
передувати попередженню про намір їх
використання, якщо дозволяють
обставини. Без попередження фізична
сила, спеціальні засоби і зброя можуть
застосовуватись, якщо виникла
безпосередня загроза життю або
здоров'ю громадян чи працівників
міліції.

У разі неможливості уникнути
застосування сили вона не повинна
перевищувати міри, необхідної для
виконання покладених на міліцію
обов'язків і має зводитись до мінімуму
можливості завдання шкоди здоров'ю
правопорушників та інших громадян. При
завданні шкоди міліція забезпечує
подання необхідної допомоги
потерпілим в найкоротший строк.

Про застосування фізичної сили,
спеціальних засобів примусу, працівник
міліції рапортом доводить до відома
безпосереднього начальника.

Перевищення повноважень по
застосуванню сили, в тому числі
спеціальних засобів і зброї, тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Стаття 13. Застосування заходів
фізичного впливу

Працівники міліції мають право
застосовувати заходи фізичного впливу,
в тому числі прийоми рукопашного бою,
для припинення правопорушень,
подолання протидії законним вимогам
міліції, якщо інші способи не
забезпечили виконання покладених на
неї обов'язків.

Згідно дисциплінарного статуту МВС:

1. Дисципліна осіб рядового і
начальницького в органах внутрішніх
справ полягає в додержанні порядку і
правил, установлених законодавством
України, присягою, статутами,
нормативними актами Міністерства
внутрішніх справ України, що видаються
в межах їх повноважень, і наказами
начальників органів внутрішніх справ.

Дисциплінарний статут поширюється на
всіх осіб рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ
України.

2. Дисципліна в органах внутрішніх
справ зобов'язує кожну особу рядового і
начальницького складу:

додержувати законодавство, виконувати
вимоги присяги, статутів і наказів
начальників;

захищати життя, здоров'я, права і
свободи громадян, власність, природне
середовище, інтереси суспільства і
держави від протиправних посягань;

поважати людську гідність, проявляти
турботу про людей і бути готовою у
будь-який час подати їм допомогу.

Таким чином, ОСОБА_1 займаючи посаду
старшого оперуповноваженого ВКР
Шосткінського МРВ УМВС України в
Сумській області та виконуючи функції
представника влади, був наділений у
межах своєї компетенції пред'являти
вимоги та приймати рішення, обов'язкові
для виконання фізичними та юридичними
особами незалежно від їх відомчої
належності і повинен був суворо
дотримуватись вимог чинного
законодавства, викладених у зазначених
Законах та інших нормативних актах.

Проте, всупереч викладеним нормам
законів, інших нормативних актів,
Дисциплінарного статуту, своїм
функціональним обов'язкам, ОСОБА_1
вчинив умисний тяжкий злочин що
супроводжувався насильством відносно
потерпілого за наступних обставин:

28.09.2006 року о 8 годині в Шосткинський МРВ
УМВС, розташований в м. Шостка, вул.
Карла Маркса, 67, співробітниками
міліції було доставлено мешканця м.
Шостка ОСОБА_2 для допиту його в якості
свідка про відомі йому обставини
вбивства громадянина ОСОБА_5, що мало
місце в м. Шостка на початку вересня 2006
року.

Після доставляння ОСОБА_2 супроводжено
до адміністративного приміщення
Шосткинського МВР УМВС України в
Сумській області, розташованого в м.
Шостка, вул. Карла Маркса, 67.

Під час перебування ОСОБА_2 у
Шосткинському МРВ УМВС України в
Сумській області близько 9 години 30
хвилин, старший оперуповноважений ВКР
Шосткинського МРВ УМВС ОСОБА_1,
перевищуючи свої владні повноваження,
діючи умисно та спільно з ОСОБА_6 (який
засуджений за цей злочин вироком
Ямпільського районного суду від 29.07.2009
за ст. 365 ч.2 КК України), а також ОСОБА_7,
(який засуджений за цей злочин вироком
Глухівського міжрайонного суду від
07.07.2011 за ст. 365 ч.2 КК України),
застосовуючи фізичне насильство, яке
не мав права застосовувати, підійшов до
ОСОБА_2, та маючи намір на заподіяння
йому фізичного болю та тілесних
ушкоджень з метою полегшення одержання
від ОСОБА_2 можливої інформації про
убивство громадянина ОСОБА_8,
перевищуючи надані йому службові
повноваження, діючи умисно, завдав йому
декілька ударів долонями руки в
область лівого вуха ОСОБА_2

Внаслідок протиправних дій
співробітників ВКР Шосткінського МРВ
УМВС ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_1,
потерпілому ОСОБА_2 згідно висновку
судово-медичної експертизи № 62 від
16.05.2008 р. були заподіяні тілесні
ушкодження: поверхневі садна
поперекової ділянки зліва та в правій
завушній ділянці, розрив лівої
барабанної перетинки, які
кваліфікується як легкі тілесні
ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

Таким чином, ОСОБА_1 працюючи на посаді
старшого оперуповноваженого ВКР
Шосткінського МРВ УМВС України в
Сумській області, будучи представником
влади та службовою особою
правоохоронного органу (міліції) 28.09.2006
року, близько 9 години 30 хвилин в
приміщенні Шосткінського МРВ УМВС з
застосування заходів фізичного впливу,
явно виходячи за межі наданих йому
владних прав і повноважень, умисно, в
порушення вимог Конституції України,
Закону України "Про міліцію",
Дисциплінарного статуту ОВС України,
своїх функціональних обов'язків в
частині умов і меж застосовування
заходів фізичного впливу, з особистої
неприязні, разом з іншими працівниками
міліції спричинив потерпілому ОСОБА_2
тілесні ушкодження, тим самим заподіяв
істотної шкоди охоронюваним законом
державним і громадським інтересам у
вигляді підриву авторитету
правоохоронних органів та створення у
громадськості та інших працівників
правоохоронних органів хибного
уявлення про неспроможність службових
осіб органів міліції гідно та сумлінно
виконувати свої обов'язки, і порушення
службових обов'язків для них не тягне
за собою ніякої відповідальності та
дій.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним
себе визнав повністю , так пояснив, що
28.09.2006 року, близько 9 години 30 хвилин в
приміщенні Шосткінського МРВ УМВС він
образившись на потерпілого, в
приміщенні Шосткінського МРВ УМВС, з
особистої неприязні, разом з іншими
працівниками міліції , перевищуючи
службові повноваження завдав ОСОБА_2
декілька ударів долонями руки в
область лівого вуха з метою
спричинення болю потерпілому, для
полегшення одержання від нього
можливої інформації про убивство
громадянина ОСОБА_8

Таким чином суд вважає що винність
ОСОБА_1 доведена і кваліфікує його дії
за ст.365 ч.2 КК України як перевищення
влади та службових повноважень, тобто
умисне вчинення службовою особою дій,
які явно виходять за межі наданих їй
прав та повноважень, які заподіяли
істотну шкоду охоронюваним законом
правам та інтересам окремих громадян, а
також державним та громадським
інтересам, що супроводжувалось
насильством.

В той же час, суд вважає необхідним
виключити із обвинувачення підсудного
ОСОБА_1 таку кваліфікуючу ознаку ст.365
ч.2 КК України як перевищення влади та
службових повноважень, що
супроводжувалось болісними і такими,
що ображали особисту гідність
потерпілого, діями.

Так, дана кваліфікуюча ознака
передбачає вчинення винною особою дій,
які заподіюють потерпілому особливий
фізичний біль та моральні страждання.
При цьому, відповідно до пункту 3.2
„Правил судово-медичного визначення
ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ",
затверджених Наказом МОЗ від 17.01.1995
року № 6, під болісними слід розуміти
дії, спрямовані на тривале позбавлення
людини їжі, питва або тепла, залишення
її у шкідливих для здоров'я умовах та
інші подібні дії. Болісні дії можуть
бути пов'язані і з незаконним
застосуванням спеціальних засобів
-наручників, гумових кийків,
сльозоточивих газів тощо. У даному ж
випадку такі дії щодо потерпілого
ОСОБА_2 не вчинялись.

Обставинами, що пом'якшують
покарання ОСОБА_1, є щире каяття,
активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання
ОСОБА_1, - не виявлено.

Вирішуючи питання про вид та міру
покарання обвинуваченому, суд вважає
необхідним призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі. Однак
зважаючи на обставини, що пом'якшують
та обтяжують покарання, ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, його
бездоганні характеристики за місцем
роботи та проживання, що він має ряд
нагород та заохочень за сумлінну працю
під час проходження служби в УМВС
України, є учасником бойових дій, а з
часу вчинення ним злочину минуло майже
7 років і тяжких наслідків від скоєного
не настало, то за таких обставин суд
приходить до висновку, що виправлення
та перевиховання обвинуваченого
ОСОБА_1 можливе без відбування
покарання, а тому його можливо
звільнити від відбування покарання з
випробуванням, застосувавши ст.75 КК
України, якщо він якщо він протягом
визначеного судом іспитового строку
не вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов'язки.

При цьому, враховуючи ті обставини, що
обвинувачений ОСОБА_1 скоїв тяжкий
злочин у сфері службової діяльності, то
у відповідності до ст.54 КК України суд
визнає за необхідне в порядку
призначення підсудному додаткового
покарання позбавити його спеціального
звання «майор міліції».

Заявлений потерпілим ОСОБА_2 цивільний
позов про стягнення з підсудного
ОСОБА_1 15000 грн. моральної шкоди,
спричиненої злочином підлягає повному
задоволенню з наступних підсав:

Так, судом встановлено, що внаслідок
дій обвинуваченого ОСОБА_1 потерпілому
ОСОБА_2 був спричинений фізичний біль,
були принижені його честь та гідність,
що призвело до моральних та душевних
страждань і потребувало від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Тобто суд приходить до
висновку, що внаслідок дій підсудного,
потерпілому дійсно була спричинена
моральна шкода. При цьому враховуючи
характер скоєного підсудним злочину,
глибину фізичних та моральних
страждань потерпілого, суд приходить
до висновку, що розмір заявленого
потерпілим ОСОБА_2 позову про
відшкодування моральної шкоди
повністю відповідає засадам
розумності та справедливості, а тому
він підлягає повному задоволенню
відповідно до вимог ст.1167 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні
злочину, передбаченого ст. 365 ч.2 КК
України і призначити йому покрання у
вигляді 4 ( чотирьох) років позбавлення
волі з позбавленням права обіймати
службові посади в правоохоронних
органах України строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України
звільнити ОСОБА_1 від відбування
основного покарання з випробуванням,
протягом іспитового строку 3 (три) роки.

В період іспитового строку в
відповідності з ст.76 КК України на
ОСОБА_1 покласти виконання слідуючих
обов'язків: 1) Не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої
системи; 2)Повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи або
навчання; 3)Періодично з'являтися для
реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Відповідно до ст.54 КК України ОСОБА_1
позбавити спеціального звання «майор
міліції».

Запобіжний захід у відношенні
ОСОБА_1, до набрання вироком законної
сили, залишити раніше встановлений -
застава.

Після набрання вироком законної сили
розмір застави у сумі 23000 грн повернути
заставодавцю- ОСОБА_9.

Стягнути із засудженого ОСОБА_1 на
користь потерпілого ОСОБА_2 15000 грн.
спричиненої злочином моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція
до апеляційного суду Сумської області
протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Суддя Шосткинського
міськрайонного суду

Сумської області
О.П.Євдокімова