АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/542/15 Справа № 206/7406/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

представника ІВЦ №133 ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

24 березня 2015 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2014 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, раніше судимий:

-17 квітня 2002 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. ст. 309, 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком в 1 рік;

-17 липня 2003 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-10 лютого 2005 року Автозаводським районним судом м. Кременчуга Полтавської області за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу 1000 гривень;

-26 жовтня 2005 року АНД районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.

Засудженого :05 квітня 2012 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. 07 червня 2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Згідно постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2014 року невідбутий строк 01 рік 11 місяців 28 дня позбавлення волі змінено на обмеження волі, на підставі ст. 82 КК України.

якою відмовлено в задоволенні клопотання за сумісним поданням ІВЦ -133 та міської спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Як вбачається з матеріалів провадження, ІВЦ -133 та міська спостережна комісія звернулись до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із поданням про звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України. Своє подання адміністрації установ обґрунтовують тим, що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення. При цьому зазначаючи, що ОСОБА_8 під час перебування в СІЗО м. Дніпропетровська режим утримання порушував. Заохочень не мав та мав 1 стягнення. З 02 серпня 2012 року відбував покарання на ВК-21. Режим утримання порушував. Мав 2 заохочення та 2 стягнення. З 18 квітня 2014 року відбуває покарання в Ігренському ВЦ №133. Має наступну характеристику: до праці з благоустрою установи ставиться сумлінно, у роботі проявляє ініціативу, допомагає іншим засудженим. Вимог режиму утримання дотримується свідомо, заохочень та стягнень не має. Приймає участь у програмі диференційного виховного впливу Повернення. Провину у скоєному злочині визнав повністю і щиросердечно кається в ньому. Позову не має.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська клопотання за сумісним поданням ІВЦ-133 та міської спостережної комісії було залишено без задоволення.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що враховуючи особу засудженого, наявність умовно-дострокового звільнення від відбування покарання від 19 лютого 2004 року та 26 травня 2009 року, а також порушення порядку та режиму утримання, у суду відсутні підстави вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_8 під час відбування покарання являється зразковою та свідчить про його повне виправлення.

На зазначену ухвалу суду засудженим ОСОБА_8 було подано апеляцію, в якій він просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього положення ст. 81 КК України. Свої апеляційні вимоги засуджений обґрунтовує тим, що суд не прийняв до уваги, що адміністрація ІВЦ-133 надала до суду позитивну характеристику. Зазначає, що він довів своє виправлення, має ряд заохочень, хронічне захворювання гепатит С-Д
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції засуджений просив задовольнити його апеляцію та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Прокурор та представник ІВЦ-133 висловили думку, що рішення суду законне та обґрунтоване, просили залишити його без змін.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, перевіривши матеріали за поданням та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Останньої умови вимог закону не було дотримано в повному обсязі. Як правильно зазначив суд першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та відношенням до праці не довів своє виправлення. Так, сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливо умовно-дострокове звільнення.

Відмовляючи в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції в повній мірі врахував вищезазначені обставини, зокрема те, що ОСОБА_8 під час відбування покарання в Ігренському ВЦ (133) характеризується позитивно, має 2 заохочення та 3 погашені стягнення. Згідно наданої характеристики на засудженого ОСОБА_8 , під час відбування покарання у СІЗО м. Дніпропетровська, режим утримання порушував, мав 1 стягнення, заохочень не мав. З 02 серпня 2012 року під час перебування у ВК №21 характеризувався посередньо, мав 2 заохочення та 2 стягнення. Також, судом враховано, що ОСОБА_8 , раніше звільнявся умовно-достроково двічі, а саме: 19 лютого 2004 року та 26 травня 2009 року, але належних висновків для себе не зробив.

Таким чином, колегія судів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням норм кримінального процесуального та кримінального закону прийняв законне рішення, яке належно мотивував, тому підстав для його скасування колегія судів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404,405,407 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання за сумісним поданням ІВЦ-133 та міської спостережної комісії про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення їй копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4