АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11-кп/791/353/13 р.
Головуючий у 1-й інстанції Скригун В.В.
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
Доповідач Бугрименко В.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року листопада місяця « 21» дня

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Бугрименка
В.Г.Суддів:Вороненко Т.В., Післєгіної
Л.М.При секретаріФокіній Є.В.З участю
прокурораШабуняєва
К.С.ОбвинуваченогоОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Херсоні матеріали
кримінального провадження, внесеного
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000212, за
апеляційною скаргою прокурора і
обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок
Каланчацького районного суду
Херсонської області від 20 вересня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, уродженця і
жителя

АДРЕСА_2,

раніше судимого 18.01.2013 р.
Каланчацьким районним

судом Херсонської області за ч. 2
ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК

України до позбавлення волі на
п'ять років і на підставі ст.. 75

КК України звільненого від
відбування покарання з випробуванням

на іспитовий строк два роки,

засуджено

за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення
волі на чотири роки,

за ч. 1 ст. 162 КК України до обмеження
волі на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинання
менш суворого покарання більш суворим
- до позбавлення волі на чотири роки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК
України за сукупністю вироків частково
приєднано не відбуту частину покарання
за вироком Каланчацького районного
суду Херсонської області від 18 січня 2013
року остаточно призначено покарання у
виді позбавлення волі на п'ять років
шість місяців в кримінально-виконавчій
установі.

Запобіжний захід - тримання під
вартою з 20 вересня 2013 року та
зараховано в час відбування покарання
час тримання під вартою з 01.07.2013 р. по
19.09. 2013 р..

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6
визнано винним і засуджено за вчинення
ряд злочинів в с.м.т. Каланчак
Херсонської області. Зокрема, він 10
березня 2013 року близько вісімнадцятої
години проник до підвального
приміщення будинку АДРЕСА_4 і вчинив
крадіжку майна ОСОБА_7 на суму 590
гривень.

Крім того, ОСОБА_6 неодноразово
порушував недоторканність житла
громадян. Так20 березня 2013 року ОСОБА_6
близько чотирнадцятої години через
вікно проник до квартири АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_8, 26 березня 2013 року
обвинувачений близько сімнадцятої
години десяти хвилин через вікно
проник до будинку АДРЕСА_3, що належить
ОСОБА_9

На вирок суду прокурор подав
апеляційну скаргу, в якій покликається
на незаконність вироку внаслідок
неправильного застосування
кримінального закону, зокрема
призначення обвинуваченому ОСОБА_6 за
ч. 1 ст. 162 КК України покарання у виді
обмеження волі. В обґрунтування
доводів прокурор вказує, що при
призначенні обвинуваченому покарання
у виді обмеження волі суд не врахував,
що ОСОБА_6 є неповнолітнім, а тому таке
покарання не може бути йому призначене
як і інші види покарання, передбачені
санкцією ч. 1 ст. 162 КК України у виді
штрафу та виправних робіт. На думку
прокурора при таких обставинах суд
зобов'язаний був визнати ОСОБА_6
винуватим у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та не
призначати йому покарання. З цих
підстав просить вирок суду першо
інстанції змінити. Визнати ОСОБА_6
винним за ч. 1 ст. 162 КК України без
призначення покарання, виключити
вказівку суду на призначення
обвинуваченому покарання на підставі
ст.. 70 КК України , а в решті вирок
залишити без зміни.

У поданій обвинуваченим ОСОБА_6
апеляційній скарзі ставить питання про
скасування постановленого щодо нього
вироку та пом'якшення призначеного
покарання. Обгрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, обвинувачений
вказує, що суд першої інстанції не
допитав всіх осіб, визнаних
потерпілими у цьому провадженні та
залучених як свідків. Крім того судом
призначене йому покарання є суворим
так як він вину визнав і покаявся.

Заслухавши міркування прокурора про
необхідність задоволення поданої на
вирок апеляційної скарги прокурором,
обвинуваченого ОСОБА_6, який підтримав
подану ним апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали кримінального
провадження та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга прокурора підлягає
задоволенню, а підстав для задоволення
апеляційної скарги обвинуваченого
колегія суддів не вбачає.

Висновок суду першої інстанції про
винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочинів
за зазначених у вироку обставин у
апеляційних скаргах не заперечується і
такий висновок не суперечить
матеріалам кримінального провадження.
Суд правильно кваліфікував дії
обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги
обвинуваченого щодо неповноти
судового слідства, а саме розгляду
кримінального провадження без допиту
потерпілих і свідків не можуть бути
прийняті до уваги і переглянуті в
апеляційному порядку так як це
кримінальне провадження судом першої
інстанції розглянуте у відповідності
до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, тобто
у так званому спрощеному порядку,
обвинувачений дав згоду на розгляд
справи саме в такому порядку, а тому він
позбавлений права оскаржувати ці
обставини в апеляційному порядку.

Що стосується призначеного
обвинуваченому ОСОБА_6 покарання то
достатніх підстав вважати його
суворим, як це стверджується у
апеляційній скарзі обвинуваченого
немає. Колегія суддів вважає, що
призначене ОСОБА_6 покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України
щодо його необхідності, достатності та
справедливості. Як встановив суд
першої інстанції обвинувачений раніше
був засуджений до покарання у виді
позбавлення волі на п'ять років, від
відбування якого був звільнений з
випробуванням і в період іспитового
строку знову вчинив ряд злочинів, один
із яких є тяжким. При цьому судом були
враховані і такі обставини, що
пом'якшують покарання обвинуваченого
як визнання вини і каяття. Колегія
суддів вважає, що призначене судом
першої інстанції ОСОБА_6 покарання як
за ч. 3 ст. 185 КК України так і за
сукупністю вироків є необхідним та
достатнім для його виправлення і
попередження нових злочинів. Підстав
для пом'якшення призначеного
обвинуваченому покарання та
задоволення його апеляційної скарги
немає. Разом з тим, призначивши
обвинуваченому покарання у виді
позбавлення волі, суд не звернув уваги,
що ОСОБА_6 є неповнолітнім та в
порушення ч. 1 ст. 102 КК України
призначив відбувати ним покарання в
кримінально-виконавчій установі.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги
прокурора, колегія суддів вважає їх
такими, що заслуговують уваги.
Обвинувачений ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
час вчинення злочинів і на час розгляду
справи в суді першої інстанції був
неповнолітнім. Відповідно до положень
Розділу ХV і ст. 98 КК України такий вид
покарання як обмеження волі не
передбачений для осіб, які вчинили
злочини у неповнолітньому віці.
Санкція ч. 1 ст. 162 КК України передбачає
покарання, крім обмеження волі, штраф і
виправні роботи. Разом з тим, і ці види
покарання не могли бути призначені
обвинуваченому ОСОБА_6 так як він не має
самостійного доходу, власних коштів та
майна і не працевлаштований. При таких
обставинах суд зобов'язаний був при
визнанні винуватості ОСОБА_6 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК
України, не призначати йому покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляція прокурора підлягає
задоволенню, а вирок суду першої
інстанції необхідно змінити у зв'язку з
неправильним застосуванням місцевим
судом закону України про кримінальну
відповідальність у відповідності до
положень ст. 413 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора
задовольнити, а апеляцію
обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без
задоволення.

Вирок Каланчацького районного суду
Херсонської області від 20 вересня 2013
року щодо обвинуваченого ОСОБА_6
змінити.

Виключити з резолютивної частини
вироку вказівку суду про призначення
ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 162 КК України
у виді обмеження волі та призначення
обвинуваченому покарання на підставі
ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 162
КК України без призначення покарання і
за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення
волі на чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за
сукупністю вироків частково приєднати
до покарання, призначеного цим вироком
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді
позбавлення волі на чотири роки, не
відбуте покарання - один рік шість
місяців позбавлення волі, призначене
вироком Каланчацького районного суду
Херсонської області від 18 січня 2013
року, і остаточно призначити покарання
у виді позбавлення волі на п'ять років
шість місяців з поміщенням до
спеціальної виховної установи.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід -
тримання під вартою вважати таким, що
втратив чинність після вступу вироку в
законну силу.

Ухвала набирає законної сили негайно і
може бути оскаржена учасниками
судового розгляду на протязі трьох
місяців з моменту її проголошення, а
засудженим, - в той самий строк з дня
вручення йому копії цієї ухвали шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно

Суддя