АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/686/15 Справа № 200/6671/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника скаржника, адвоката ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2015 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого СВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0000502, внесеного до ЄРДР 17 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя дійшов висновку, про те, що прийняття вищевказаної постанови ґрунтується на підставі зібраних даних, їх повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження, аналізу доказів, тому слідчий обґрунтовано та вмотивовано прийшов до правильного висновку про закриття кримінального провадження з підстав, вказаних у п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та не обґрунтовану і постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування своєї скарги, ОСОБА_8 посилається на те, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, а з самої ухвали суду вбачається упередженість слідчого судді при розгляді його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, крім того зазначає, що при постановленні ухвали, суддя прийшов до хибного висновку, що він придбав транспортні засоби на законних підставах на підставі договорів купівлі продажу, оскільки громадяни ОСОБА_9 та ОСОБА_10 давали свідчення, що ніколи йому не продавали належні їм автомобілі та взагалі добровільно не здійснювали відчуження майна, тому вважає, що проведене слідчим досудове розслідування не було ретельним, все стороннім та сумлінним. Слідчий взагалі не допитав ряд осіб, які мають відношення до подій, про які він зазначав у своїй заяві, не вжив усіх можливих заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події злочину, а також усіх необхідних процесуальних дій.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_7 , які кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі і просили її задовольнити, думку прокурора, який вказував про законність ухвали суду першої інстанції і відсутність підстав для задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження надані прокурором, матеріали судового розгляду та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст. 2 КПК України, - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, - прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, у разі якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення та в інших випадках, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що слідчим СУ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000502 від 17 грудня 2012 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

26 березня 2015 року слідчим СУ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області була винесена постанова про закриття зазначеного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Вважаючи незаконною та необґрунтованою постанову слідчого СУ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 26 березня 2015 року про закриття кримінального провадження, ОСОБА_8 подав скаргу до суду першої інстанції, в якій просив скасувати постанову органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження, а матеріали кримінального провадження направити для проведення досудового розслідування.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчий суддя районного суду відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого СУ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 26 березня 2015 року про закриття кримінального провадження, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Слід зазначити, що суд першої інстанції, розглядаючи скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, не звернув увагу на те, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком слідчого судді, оскільки доводи ОСОБА_8 , викладені в апеляційній скарзі про невідповідність висновків в судовому рішенні суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, оскільки вони знайшли своє підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Слід зазначити, що постанова слідчого, прокурора має відповідати вимогам, передбаченим ст.110 КПК України, якою встановлено, що постанова складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанов їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Разом з тим, апеляційним переглядом встановлено, що кримінальне провадження за № 0000502 внесено до ЄРДР 17.12.2012 року. З того часу, лише 16.03.2015 року слідчим допитано потерпілого ОСОБА_8 . Протоколи про проведення інших слідчих і процесуальних дій у провадженні відсутні, тобто не допитані навіть ті особи, прізвища яких вказував ОСОБА_8 у своїй заяві та в протоколі допиту. Таким чином, з наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000502 взагалі не проводилось.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий посилається на показання свідків, які були допитані у іншому провадженні, що є недопустимим, оскільки у відповідності до ст. 84 КПК України, - доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

А ст. 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Таким чином, прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження не можна вважати таким, що ґрунтується на належних доказах.

Так, слідчий СУ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області під час досудового розслідування, попри доручення та вказівки процесуального керівника, обмежився лише оглядом фотокопій допиту свідків та фотокопій експертиз у іншому кримінальному провадженні, тобто слідчим допущено суперечливі висновки під час закриття кримінального провадження, оскільки висновки ґрунтуються виключно на протоколі допиту потерпілого.

Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, який з невідомих причин обмежився дослідженням лише постанови слідчого від 26.03.2015 року і не дослідив матеріали кримінального провадження № 0000502.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується із доводами скарги ОСОБА_8 щодо винесення постанови про закриття кримінального провадження з недотриманням норм кримінального процесуального закону.

За таких обставин постанову слідчого СУ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 26 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000502 не можна визнати законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню через порушення вимог ст. ст. 110, 284 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_8 слідчий суддя помилково прийшов до висновку про об`єктивність, обґрунтованість та законність прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 є обґрунтованими, а тому ця апеляційна скарга і скарга на постанову про закриття кримінального провадження підлягають задоволенню з постановленням нової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2015 року, якою було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого СВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0000502, внесеного до ЄРДР 17 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою постанову слідчого СВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0000502, внесеного до ЄРДР 17 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України від 26 березня 2015 року скасувати.

Матеріали кримінального провадження направити до СУ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області для здійснення досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду: