ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
_______________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого - судді Верещак В.М.

суддів Гошовської
Т.В., Пошви Б.М.

за участю прокурора
Опанасюка О.В.

розглянула в судовому засіданні 01 березня 2007 року в м. Києві
кримінальну справу за касаційним поданням в.о. прокурора Чернівецької області
на вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 17 жовтня 2005
року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 31 січня 2006 року.

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

неодноразово судимого, останнього разу

23.09.1999 року за ч. 2 ст. 140 КК України на 3 роки позбавлення волі;
звільнився умовно - достроково 14.11.2001 року;

за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

За ст.ст. 289 ч. 3, 357 ч. 3 КК України ОСОБА_1 виправдано.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 31 січня 2006 року,
вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 17 жовтня 2005 року
відносно ОСОБА_1 змінено, виключена з резолютивної частини вказівка про те, що
частину майна ОСОБА_1 залишити на зберігання у СВ УМВС України в Чернівецькій
області для вирішення питання щодо забезпечення цивільного позову в порядку
цивільного судочинства.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він, 25 лютого 2004 року, біля 1-ої години,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, сів за кермо автомобіля марки БМВ
-320 д/н НОМЕР_1, який був припаркованим у АДРЕСА_1, та, в порушення п.п. 10.1,
10.9, 12.1, 12.3 Правил дорожнього

Категорія КК: ч. 2 ст. 286

Головуючий у першій інстанції Ефтемійи С.М..

Доповідач Гошовська
Т.В.

руху України, перед початком руху,
не переконавшись у його безпечності, почав рух заднім ходом, не врахувавши
дорожню обстановку та стан транспортного засобу, а також не звернувся за допомогою до інших
осіб і не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу, в результаті чого скоїв наїзд на ОСОБА_2, внаслідок чого
останньому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у виді закритого зламу
кісток основи черепу з розвитком субдуральної гематоми, яка призвела до
стискання речовини головного мозку з дислокацією стовбурових структур головного
мозку на фоні чисельних зламів ребер та грудини з пошкодженням пристінкової
плеври. Від отриманих ушкоджень
потерпілий помер на місці події.

Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 у порушення п. 2.10
“а-е” Правил дорожнього руху України, не вжив всіх можливих заходів для
збереження слідів пригоди, не повідомив про це органам міліції, а поклав труп
ОСОБА_2 на переднє сидіння автомобіля марки БМВ-320 та виїхав до с. Котилево
Новоселицького району, де на полі СВК “Росія” закопав труп ОСОБА_2

У касаційному поданні прокурор просить постановлені щодо ОСОБА_1 судові
рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на
невідповідність висновків суду першої та апеляційної інстанції фактичним
обставинам справи, що призвело до необґрунтованого виправдання, засудженого за
ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України. Крім цього, прокурор, не оспорюючи
доведеності винуватості ОСОБА_1 та правильності кваліфікації його дій за ч. 2
ст. 286 КК України, вказує на невідповідність призначеного судом покарання
ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, який
підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та, обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання
підлягає задоволенню частково.

Доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2
ст. 286 КК України у касаційному поданні не заперечуються.

Разом із тим, при призначенні покарання ОСОБА_1 суд недостатньо врахував
конкретні обставини вчиненого злочину, те, що зазначений злочин відноситься до
категорії тяжких, дані про особу винного, із яких убачається, що він раніше
тричі притягався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується
за місцем проживання як особа схильна до крадіжок та протиправних дій, вчинив
злочин у стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_1 покарання є
м'яким.

Крім цього, апеляційний суд, погодившись із висновками суду першої
інстанції про виправдання ОСОБА_1 за ст.
ст. 289 ч. 3, 357 ч. 3 КК України, в ухвалі не навів переконливих доводів із
цього питання та не вказав, чому відкинуто докази, якими органи досудового
слідства обґрунтовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначених злочинів.

Зокрема, послідовні показання свідка
ОСОБА_3, з яких убачається, що 24 лютого 2004 року загиблий ОСОБА_2 придбав у
нього автомобіль БМВ - 320 д/н НОМЕР_1 за 4 700 доларів США. При укладенні
угоди разом із ОСОБА_2 був і ОСОБА_1. Приблизно в середині березня 2004 року
йому почав телефонувати ОСОБА_1 та, посилаючись на бажання ОСОБА_2, просив
забрати назад автомобіль та документи на нього, а гроші віддати йому - ОСОБА_1.

Ці обставини підтвердив і брат загиблого - свідок ОСОБА_4

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що з кінця лютого до середини
березня 2004 року за проханням ОСОБА_1 тримали у своїх гаражах автомобіль БМВ -
320 д/н НОМЕР_1.

Крім цього, із матеріалів справи вбачається, що загиблий ОСОБА_2 дійсно дав
ОСОБА_1 згоду сісти за кермо автомобіля для суспільної поїздки до бару, але це
було до того, як засуджений скоїв наїзд на потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_2
одразу ж помер на місці події.

Наведеним доказам, а також діям засудженого після скоєння ДТП апеляційний суд оцінки не дав, а тому,
колегія суддів вважає, що доводи прокурора про невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи є обґрунтованими.

Оскільки з матеріалів справи видно, що на вирок суду першої інстанції була
подана апеляція прокурором про скасування вироку у зв'язку з безпідставним
виправданням ОСОБА_1 за ст.ст. 289 ч. 3. 357 ч. 3 КК України та м'якістю
призначеного засудженому покарання, яку апеляційний суд залишив без задоволення
і не дав належної оцінки наведеним обставинам, то колегія суддів вважає
правильним скасувати ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий
апеляційний розгляд.

Під час цього розгляду апеляційному суду слід, із використанням при
необхідності передбачених законом процесуальних можливостей, розглянути подану
на вирок апеляцію прокурора і прийняти законне та обґрунтоване рішення з
викладенням в ухвалі аналізу доказів та мотивів прийняття такого рішення.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання в.о. прокурора Чернівецької області задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 31 січня 2006 року щодо
ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

Верещак В.М. Гошовська
Т.В. Пошва Б.М.