АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/234/15 Справа № 712/5572/14-к Категорія: ч. 1, 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаря ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника цивільного позивача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузівка Жашківського району Черкаської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, працює генеральним директором концерну «Техновоєнсервіс» Міністерства оборони України, учасника бойових дій, інваліда 2 групи загального захворювання, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано невинуватим, у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, та виправданий,

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 19.08.2011 року у денний період часу, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, використав завідомо підроблений документ архівну довідку № 36889 від 09.04.2007 року, в якій зазначено неправдиві відомості про те, що він з 14.06.1986 року по 14.07.1986 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС в Чорнобильській зоні № 3 в с. Сувіди Гомельської області республіки Білорусь, а згідно з даними трудової книжки він в зазначений період часу працював на посаді водія третього класу Жашківського об`єднання «Райсільгоспхімія» і межі м. Жашків Черкаської області не покидав, і згідно з дійсною довідкою з Галузевого архіву Міністерства оборони України, вказана довідка йому не видавалась, запити до архіву раніше не надходили, і згідно з даними ІНФОРМАЦІЯ_3 він по облікових даних про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС також не значиться. 30.08.2007 року протоколом облдержадміністрації Черкаської області № 180 йому було підтверджено статус ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС та 02.10.2007 року видане посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії. Він звернувся в Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси, що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Хрещатик, 195, де, використовуючи завідомо підроблений документ довідку Галузевого державного архіву МОУ про участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримав право на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», в результаті чого за період з 21.07.2011 року по 31.05.2012 року незаконно отримав пенсію в загальній сумі 1 246, 36 грн., чим завдав матеріальних збитків бюджету держави на вищевказану суму.

Він же, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, в денний період часу звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси, що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Хрещатик, 195, де, використовуючи завідомо підроблену архівну довідку Галузевого державного архіву МОУ про участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримав право на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про Статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», в результаті чого за період з 21.07.2011 року по 31.05.2012 року незаконно отримав пенсію в загальній сумі 1 246, 36 грн., чим завдав матеріальних збитків бюджету держави на вищевказану суму.

Він же, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, в денний період часу звернувся в Управління праці та соціального захисту населення Соснівського району про видачу йому посвідчення 2 категорії, на підставі якої отримав 02.10.2007 року в Черкаській облдержадміністрації посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році (категорія 2), серія НОМЕР_1 , та відповідно до ст. 20-21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», незаконно, умисно, з корисливих мотивів, завідомо знаючи, що до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС жодного відношення не має, отримав компенсацію вартості продуктів харчування, починаючи з липня 2011 року по червень 2012 року в сумі 152, 50 грн. щомісячно, а всього на загальну суму 1 830 грн. Також у вказаний період часу він незаконно отримав відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» щорічні допомоги на оздоровлення по 100 грн. щорічно, в період часу з січня 2011 року по грудень 2012 року, а всього на загальну суму 200 грн. Таким чином, він незаконно, умисно, з корисливих мотивів, повторно заволодів грошовими коштами Держави в особі Управління праці та соціального захисту населення Соснівського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на загальну суму 2 030 грн.

Не погодившись з вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, подавши у судовому засіданні доповнення до неї, у якій просить вирок суду першої інстанції скасувати, повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження; постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання за ч.1 ст. КК України у виді штрафу розміром 850 грн.; за ч. 2 ст. 190 КК України штрафу розміром 1 700 грн; за ч. 4 ст. 358 КК України штрафу розміром 850 грн., й за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1 700 грн.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, і висновки суду, викладені у рішенні, містять істотні суперечності.

Так, оспорюване рішення тримається лише на показах самого обвинуваченого, свідків ОСОБА_10 (знайомого обвинуваченого) та ОСОБА_11 , яка є кумою обвинуваченого та є зацікавленою особою.

Крім того, вказує прокурор, висновки суду, викладені у рішенні, містять істотні суперечності. Так, у рішенні суду спочатку зазначається, що вина обвинуваченого підтверджується показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , даними повідомлення з Пенсійного фонду № 1588/04 від 28.01.2013 року, даними про призначення, перерахування пенсії ОСОБА_7 , даними трудової книжки серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , даними архівної довідки Галузевого архіву МОУ № 36889 від 09.04.2007 на ім`я ОСОБА_7 , даними довідки з Галузевого державного архів) МОУ від 28.04.2014 про те, що відомості щодо участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_7 відсутні; даними довідки з Галузевою архіву МОУ № 25198 від 31.05.2013 про те, що довідка 36889 від 09.04.2007 видавалась не на ОСОБА_7 а на іншу особу; даними архівної довідки № 179/1/72 від 31.05.2013 про те, що підтвердити участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_7 по військовій частині НОМЕР_3 за період з 12.06.1986 по 14.07.1986 не мас можливості; даними протоколу огляду предметів та постановою про визначення предметів речовими доказами від 18.07.2013, відповідно до якого була оглянута пенсійна справа на ім`я ОСОБА_7 ; даними довідки № 9 від 19.02.2014 з ТОВ «Жашків - Райагрохім» про те, що відомості про нарахування заробітної плані по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_7 відсутні, даними довідки № 139/4 від 10.02.2014 з ІНФОРМАЦІЯ_3 , що згідно військово облікових даних Черкаського ОМВК значиться, що ОСОБА_7 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 14.06.1986 по 14.07.1986 року.

Однак, в подальшому в рішенні суду зазначено про відсутність доказів, що підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 9 КПК України суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані неухильно дотримуватись вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимоги інших актів законодавства, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують підозрюваного. обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Проте судом не досліджено в повному обсязі обставини кримінального провадження. Так, рішення суду ґрунтується лише на показах обвинуваченого та свідків, які є зацікавленими особами, та навпаки взагалі не досліджено докази, що підтверджують винуватість обвинуваченого.

Приймаючи до уваги лише показання, які виправдовують обвинуваченого, суд не бере до уваги докази отримані на досудовому розслідуванні, в тому числі покази начальника фондового відділу галузевого державного архіву МОУ ОСОБА_15 та провідного архіватора ГДА МОУ ОСОБА_16 які повідомили, що довідка № 36889 підроблена, оскільки почерк, яким заповнено довідку та підписи від імені ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , їм не належать. Крім того, зверху над гербом розміщений друкований надпис «КОПІЯ», а запити в такій формі не проводяться.

Беручи до уваги викладене прокурор вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, була доведена в ході судового розгляду, а тому вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та через істотні порушення вимог кримінально процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу з доповненнями підтримав з мотивів, які в ній указані. Крім цього, в ході судового розгляду просив задовольнити у повному обсязі цивільні позови прокурора та Управління пенсійного фонду України у м. Черкаси Черкаської області про відшкодування шкоди.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти позиції прокурора, просили залишити вирок суду без змін, вказавши, що, на їхню думку, вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Представник цивільного позивача підтримала позицію прокурора, просила задовольнити цивільний позов пенсійного фонду про відшкодування шкоди.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції за клопотанням прокурора також було проведене часткове судове слідство в частині допиту ОСОБА_7 , а також дослідження окремих матеріалів кримінального провадження.

ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції показав, що він дійсно у 1986 році як доброволець приймав участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС, був водієм вантажівки, про що в його військовому квитку є відповідний запис. В цей час він працював в Жашківському об`єднанні «Райсільгоспхімія», добровільно пішов у військкомат, записався добровольцем. Питання з його відсутністю на роботі не виникало, це вирішував військкомат. Крім цього, він є учасником бойових дій в Афганістані.

До 2007 року він не оформляв документів, пов`язаних зі статусом ліквідатора наслідків на ЧАЕС, оскільки мав статус учасника бойових дій. Однак, стан здоров`я став погіршуватися, й він вирішив оформити пенсію. З цієї метою він звернувся в м. Київ в галузевий архів Міністерства оборони, де замовив довідку щодо його перебування у 1986 році в зоні ЧАЕС. Для цього він подав туди відповідну заяву і копію військового квитка. Приблизно через місяць він приїхав туди ж по довідку й отримав її. Це була довідка № 36889 від 09 квітня 2007 року (Т-1, а.с. 12), де було вказано, що він дійсно у червні і липні 1986 року перебував в зоні ЧАЕС в с. Сувіди й отримав опромінення 9,42 бер. Вказана в довідці інформація цілком відповідає дійсності.

Цю довідку разом з іншими документами він подав в органи пенсійного фонду, і йому нараховувалася пенсія та інші виплати як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС. Також вказану довідку він подав до Черкаської облдержадміністрації, й згодом йому видали посвідчення ліквідатора.

Не може пояснити, чому надалі той же орган, який видав йому довідку, вказав, що йому була видана підробка, адже відомості в довідці достовірні. Захисник ОСОБА_8 з цього приводу пояснив, що за наявною у нього інформацією вказівка відповідному архіву Міністерства оборони видавати документи про те, що попередньо видані довідки є начебто підробними, надійшла свого часу у 2011-2012 роках від вищого керівництва держави з метою штучного створення підстав для зменшення сум виплати чорнобильцям.

Колегія суддів також дослідила окремі матеріали кримінального провадження, зокрема:

- дані довідки № 36889 від 09 квітня 2007 року Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, де вказано, що ОСОБА_7 з 14 червня по 14 липня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Дислокувався у с. Сувіди й отримав дозу опромінення 9,42 бер (Т-1, а.с. 12);

- дані копії посвідчення ОСОБА_7 серії НОМЕР_1 учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році (категорія 2), виданого Черкаською обласною державною адміністрацією 02 жовтня 2007 року (Т-1, а.с. 11);

- дані копії військово квитка ОСОБА_7 серія НОМЕР_4 від 17 жовтня 1983 року, де вказано, що він з 14 червня по 14 липня 1986 року виконував важливе урядове завдання в зоні ЧАЕС. Отримав дозу опромінення 9,42 бер. Підпис командира військової частини № НОМЕР_3 ОСОБА_17 (Т-1, а.с. 10);

- дані копії трудової книжки ОСОБА_7 серія НОМЕР_5 від 10 жовтня 1983 року, де вказано, що він з 31 березня по 18 серпня 1986 року працював водієм в Жашківському об`єднанні «Райсільгоспхімія» (Т-1, а.с. 9);

- дані документів щодо нарахування та перерахунку пенсії ОСОБА_7 (Т-1, а.с. 6-8);

- дані листа №179/1/80 від 28 квітня 2012 року начальника відділу обробки звернень Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про те, що довідка, видана ОСОБА_7 , ксерокопія якої направлена на їх адресу, не видавалася та є підробкою;

- дані архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/72 від 31 травня 2013 року про те, що в наказах командира військової частини № НОМЕР_3 з місцем дислокації в АДРЕСА_2 за період з 14 червня по 14 липня 1986 року значиться такий керівний склад частини: командир ОСОБА_18 , начальник штаба ОСОБА_19 , в.о. начальника штаб ОСОБА_20 (командира ОСОБА_17 немає)(Т-1, а.с. 70);

- дані листа з Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 25198 від 31 травня 2013 року про те, що архівом надавалася довідка на ОСОБА_7 щодо його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за запитом СВ Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області. На цей запит була надана довідка про те, що підтвердити участь ОСОБА_7 в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС по військовій частині № НОМЕР_6 за період з 14 червня по 14 липня 1986 року немає можливості, оскільки в наказах командира цієї частини ОСОБА_7 не значиться (Т-1, а.с. 45-47).

Заслухавши доповідача, прокурора, ОСОБА_7 , захисника, представника цивільного позивача, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вбачає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції в цілому вірно встановив обставини діяння, яке ставиться у вину ОСОБА_7 ; надав їм правильну оцінку та обґрунтовано виправдав останнього за вказаним вище обвинуваченням.

Колегія суддів, дослідивши самостійно в ході судового слідства окремі матеріали кримінального провадження, а також покази ОСОБА_7 , аналогічно приходить до висновку про недоведеність наявності в діяннях ОСОБА_7 складу поставлених йому у вину правопорушень. Колегія суддів приходить до вказаного висновку, зважаючи на таке.

Суд першої інстанції вірно визначив, що злочини, вчинення яких ставиться у вину ОСОБА_7 , а саме шахрайство і використання завідомо підробленого документу, для своєї належної кваліфікації можуть бути вчинені лише з прямим умислом. Тобто вже на момент вчинення певної дії як шахрайства, умисел особи має бути спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману. В даному випадку обман полягає в тому, що особа, знаючи це, подає відповідному органу для нарахування пенсії підроблений документ. Так само й щодо використання завідомо підробленого документу: на момент його використання особа має усвідомлювати, що цей документ є підробним, й свідомо використовувати його як підробку. З точки зору обвинувачення має місце ідеальна сукупність злочинів, коли особа одним діянням одразу вчиняє два різнорідних злочини.

Однак, досліджені судом як першої, так і апеляційної інстанції, обставини вказану завідомість в діяння ОСОБА_7 жодним чином не підтверджують. Стороною обвинувачення жодним чином не доведено те, що:

- відображені в довідці № 36889 від 09 квітня 2007 року Галузевого державного архіву Міністерства оборони України відомості не відповідають дійсності. Є лише дані про те, що вказаний архів не володіє такою інформацією;

- ОСОБА_7 отримав вказану довідку в інший спосіб, ніж він це указує у своїх показах (безпосередньо отримав у галузевому архіві);

- на час подання довідки до органів пенсійного фонду та облдержадміністрації ОСОБА_7 знав про проблеми, які були пов`язані з її оформленням та видачею.

Дійсно, відповідно до досліджених судом матеріалів кримінального провадження, встановлено, що у 1986 році ОСОБА_7 працював водієм в Жашківському об`єднанні «Райсільгоспхімія» в період, який відповідає періоду його перебування в зоні ЧАЕС, однак це підтвердження ґрунтується лише на даних трудової книжки, де вказано, що в певний час особа була прийнята на роботу й в певний час особа була звільнена з роботи. Жодних даних про фактичну присутність на роботі в Жашкові ОСОБА_7 у червні-липні 1986 року суду першої чи апеляційної інстанції надано не було.

Той факт, що у 2012-2013 роках з`явилися дані, що вказана вище довідка згідно з даними архіву ОСОБА_7 не видавалася; довідка з відповідними реквізитами виписувалася на ім`я іншої особи, а також те, що згідно з архівними даними такого командира військової частини № НОМЕР_3 як ОСОБА_21 не було, достеменно підтверджують лише наявність вказаних протиріч у документах, однак не можуть достовірно вказувати на прямий умисел ОСОБА_7 в його діянні та завідомість щодо обману держави з метою заволодіння її коштами чи на використання ним саме завідомо для нього підробленого документа.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що зазначена вище довідка не є обов`язковим документом, який подається для нарахування відповідної пенсії до органів пенсійного фонду, а є лише одним з документів, за допомогою яких може бути підтверджений факт перебування особи у відповідний час в зоні ЧАЕС, наряду з іншими документами, зокрема військовим квитком.

Також суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи сторони захисту щодо неналежності підпису командира військової частини № НОМЕР_3 ОСОБА_17 у військовому квиткові ОСОБА_7 . Сторона обвинувачення виходить з того, що згідно з наявним листом з архіву (Т-1, а.с. 70) такого командира як ОСОБА_21 у період з 14 червня по 14 липня 1986 року у зазначеній вище військовій частині не було. Однак, у військовому квиткові ОСОБА_7 не вказана конкретна дата внесення запису щодо його перебування у зоні ЧАЕС. Тому такий запис міг бути внесений й пізніше, тобто С. Орловський міг бути командиром вказаної військової частини пізніше, що стороною обвинувачення не перевірялося.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що представлені суду докази у їх сукупності не підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні поставлених йому у вину злочинів. Суд обґрунтовано взяв до уваги досліджені в суді першої інстанції покази свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які підтверджували факт перебування ОСОБА_7 в зоні ЧАЕС у 1986 році, й ці покази нічим не спростовані.

Суд першої інстанції обґрунтовано вийшов з принципу презумпції невинуватості в оцінці сукупності наявних у кримінальному провадженні доказів, вказавши, що:

- сам факт підробки указаної вище довідки (час, спосіб, знаряддя, винна особа) залишається невстановленим, й висновок про це сторона обвинувачення робить лише зі змісту інших, більш пізніх документів з цього ж архіву, які мають такий самий статус щодо своєї достовірності як і зазначена довідка;

- оригінал цієї довідки у матеріалах кримінального провадження відсутній, що унеможливлює встановлення зазначених вище обставин щодо її підробки. В цьому контексті колегія суддів відхиляє доводи прокурора в апеляції про те, що суд першої інстанції мав взяти до уваги покази начальника архіву ОСОБА_15 та архіваріуса ОСОБА_16 , що почерк, яким заповнена довідка, та підписи їм не належать. Такі факти можуть бути достовірно встановлені лише експертним шляхом, що є неможливим за відсутності оригіналу довідки;

- факт причетності ОСОБА_7 до підробки документів як доказ того, що він знав про підробку самого документу на час його подання до відповідних органів, жодним чином не підтверджений.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо наявності достатніх доказів винуватості ОСОБА_7 колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Також колегія суддів відхиляє доводи прокурора щодо неповноти судового розгляду в суді першої інстанції та наявності протиріч у вироку суду. На думку колегії суддів, суд першої інстанції повно та всебічно провів судовий розгляд, надав оцінку всім представленим доказам; висновки суду у вироку викладені логічно і послідовно, носять чіткий характер переконливих тверджень. Вирок в цілому відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні двох цивільних позовів, оскільки відповідно до положень ч. 3 ст. 129 КПК України за вказаних обставин суд мав залишити ці позови без розгляду. Тому колегія суддів вбачає, що цей недолік має бути усунутий шляхом зміни вироку, а апеляція прокурора, який просив у судовому засіданні задовольнити вказані позови повністю, має бути задоволена частково.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 370, 404, 405, 408 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині відмови у задоволенні цивільних позовів прокурора та Управління пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, і вважати вказані позови такими, що залишені без розгляду.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :