У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Шевченко Т.В., Кузьменко О.Т.

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.

розглянула
в судовому засіданні в м.Києві 11 жовтня
2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на
ухвалу і вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 21 травня 2007 року
щодо нього.

Вироком Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 12 лютого 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Прибузьке Жовтневого

району Миколаївської області, громадянина України, не судимого

засуджено
за ч.1 ст.126 КК України до штрафу у сумі 765 грн.

Цим вироком ОСОБА_1 виправдано за
ч.1, 2 ст.162, ч.1 ст.163, ч.1, 2 ст.152, ч.1 ст.296, ст.386 КК України за
відсутністю складу злочину.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнаний
винним у тому, що 26 березня 2006 року близько 21 години знаходячись у дворі
будинку його колишньої дружини ОСОБА_2став вимагати, щоб вона поїхала з ним до
бару для з`ясування стосунків, а коли вона відмовилася, двічі вдарив її у
грудну клітку, заподіявши фізичний біль.

Ухвалою Апеляційного суду
Миколаївської області від 21 травня 2007 року вирок у цій частині залишено без
зміни.

Вироком Апеляційного суду
Миколаївської області від 21 травня 2007 року цей вирок в частині виправдання
ОСОБА_1 за ч.1, 2 ст.162, ст.386 КК України скасовано. Він визнаний винним у
вчиненні названих злочинів і йому призначено покарання за ч.1 ст.162 КК України
у виді 1 року обмеження волі; за ч.2 ст.162 КК України у виді 2-х років
позбавлення волі: за ст.386 КК України у виді штрафу в сумі 850 грн. На
підставі ч.1 ст.70 КК України покарання за сукупністю цих злочинів та злочину,
передбаченого ч.1 ст.126 КК України, призначено покарання у виді 2-х років
позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України засудженого від відбування
покарання звільнено з випробуванням та іспитовим строком 1 рік і покладено
обов`язки, передбачені п.п.2, 4 ст.76 КК України.

Скасовуючи виправдувальний вирок,
апеляційний суд послався на те, що в справі достатньо доказів на підтвердження
винності ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 2 ст.162 і ст.386 КК
України.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1просить вирок та ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу закрити.
Посилається на необгрунтованість залишення без зміни вироку суду першої
інстанції в частині його засудження за ч.1 ст.126 КК України, оскільки скоєння
ним цього злочину не доведено. Також вважає, що суд безпідставно засудив його
за ст.162 КК України, оскільки у нього не було умислу на порушення
недоторканності житла ОСОБА_2, насильство він до неї не застосовував. За ст.386
його винність також не доведено. Крім того, в обвинуваченні не зазначено
обов`язкової ознаки цього складу злочину, а саме - вчинення вказаних у диспозиції цієї норми дій із
помсти.

Заслухавши доповідь судді Шевченко
Т.В., думку прокурора Ковтун Н.Я., яка вважала, що вирок необхідно залишити без
зміни, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, а вирок суду зміні з
таких підстав.

Висновок апеляційного суду про
вчинення ОСОБА_1 злочинів за які він засуджений, ґрунтується на доказах, що
були досліджені в судовому засіданні. Так
сам ОСОБА_1 не заперечував, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_2
неодноразово без її згоди заходив до двору та будинку, в якому вона мешкала.
Потерпіла ОСОБА_2 пояснила про неодноразові проникнення ОСОБА_1 до її будинку
без її згоди із зламом запорів на дверях. Також пояснила, що 18 березня близько
00 годин він зайшов до її будинку, відштовхнувши її, хоча вона просила його
піти. Крім того, потерпіла зазначила, що неодноразово зверталася до
правоохоронних органів із заявами про протиправну поведінку ОСОБА_1, зо що йому
було зроблено офіційне попередження. За це він неодноразово висловлював на її
адресу погрози вбивством, зґвалтуванням, спалюванням будинку та інші.

Показання потерпілої підтверджуються
її заявами до правоохоронних органів (т.1 а.с.8, 17, 22, 29), протоколом огляду
місця події від 25 квітня 2006 року (т.1 а.с.93-97), показаннями свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Таким чином, вище зазначені докази
повністю підтверджують винність ОСОБА_1 у незаконному проникненні до житла, в
тому числі і із застосуванням насильства, а також висловлювання погроз
убивством відносно потерпілої, знищення її майна з помсти за раніше дані нею
показання та спростовують доводи касаційної скарги про безпідставність
засудження. Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1, ч.2 ст.162, ст.386 КК
України. Доводи засудженого у скарзі про те, що у його обвинуваченні не було
зазначено ознаки злочину передбаченого ст.386 КК України - вчинення зазначених
в ній дій із помсти, спростовуються текстом постанови про притягнення його в
якості обвинувачення, із якої убачається, що в ній присутнє посилання на цей
мотив дій ОСОБА_1 (т.2 а.с.9, 10).

Що стосується ухвали апеляційного
суду про залишення вироку суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_1 за
ч.1 ст.126 КК України без зміни, то вона також є законною і обґрунтованою,
оскільки винність ОСОБА_1 у вчиненні цього злочину підтверджується дослідженими
в суді доказами. Сам ОСОБА_1 не
заперечував, що 26 березня 2006 року у нього був черговий конфлікт із ОСОБА_2,
з якою вони з`ясовували стосунки. Потерпіла ОСОБА_1 також пояснила про
наявність такого конфлікту, під час якого ОСОБА_1 двічі вдарив її у грудну
клітку, на її крик прибігла сусідка ОСОБА_3. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3
підтвердили ці показання ОСОБА_2. Крім того, ці ж обставини зазначені у заяві
ОСОБА_2 на ім`я прокурора Жовтневого району
Миколаївської області від 27.03.2006 року (т.1 а.с.17).

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за
ч.1 ст.126 КК України.

Покарання засудженому як за вироком
суду першої інстанції, так і за вироком суду апеляційної інстанції відповідає
вимогам ст.65 КК України і обрано з урахуванням ступеню тяжкості вчинених
злочинів, даних про особу винного, всіх обставин справи. Підстав для його
пом`якшення не убачається.

Керуючись ст.ст.395, 396
КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок та ухвалу Апеляційного суду
Миколаївської області від 21 травня 2007 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни,
а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 - без задоволення.

Судді:

Шевченко Т.В. Пивовар В.Ф. Кузьменко О.Т.