Ухвала іменем україни 21 серпня 2014 року

м. Київ Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Лагнюка М. М.,

суддів: Літвінова
Є. В., Суржка А. В.,

з участю прокурора Голюги В. В.,

засудженого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника

потерпілих ОСОБА_5

розглянула в судовому засіданні
кримінальну справу за касаційною
скаргою прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом апеляційної
інстанції на ухвалу Апеляційного суду
Кіровоградської області від 30 січня 2014
року стосовно ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 23 жовтня 2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, раніше не судимого,

засуджено за ст. 118 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 2 (два) роки.

Вироком вирішено
питання про стягнення моральної шкоди,
про судові витрати та щодо речових
доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано
винним і засуджено за скоєння злочину
за таких обставин.

У ніч на 11.06.2000 року, в приміщенні клубу
«Кольт», розташованого по вул.
Преображенській, 2 на площі Богдана
Хмельницького в м. Кіровограді,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння ОСОБА_7, на ґрунті раптово
виниклих неприязних відносин,
запропонував ОСОБА_1 вийти на вулицю
поговорити, на що останній погодився.

На сходах, біля приміщення клубу
«Кольт», ОСОБА_7 розпочав сварку,
погрожуючи ОСОБА_1 вбивством,
запропонував у бійці з'ясувати між ними
стосунки. На відмову ОСОБА_1 ОСОБА_7
кулаком лівої руки наніс йому удар в
праву нижню частину щелепи. Побачивши в
правій руці ОСОБА_7 ніж, ОСОБА_1 схопив
останнього обома руками за зап'ястя рук
та утримував їх. Проте

ОСОБА_7, вирвавши руки, почав
розмахувати ножем та вчинивши напад,
завдав ОСОБА_1 три удари в живіт і один
удар в ліве зап'ястя руки, спричинивши
останньому легкі тілесні ушкодження.

Захищаючись від ударів, ОСОБА_1 вибив
ніж у ОСОБА_7, який упав на другу чи
третю сходинку, після чого обидва
кинулися за ним, проте першим схопив
його ОСОБА_1 Коли ОСОБА_1 розгинався,
ОСОБА_7 схопив його руками за шию і
почав душити. Лівою рукою ОСОБА_1
потягнув ОСОБА_7, а ногою наніс йому
удар, після чого вони впали на сходи,
при цьому ОСОБА_7 продовжував руками
душити ОСОБА_1 за шию.

Усвідомлюючи реальну загрозу власному
життю і здоров'ю, захищаючись від
протиправних дій ОСОБА_7, з метою
запобігти отриманню інших тілесних
ушкоджень, ОСОБА_1 діючи з перевищенням
меж необхідної оборони, допускаючи
можливість настання смерті, умисно
наніс ОСОБА_7 ножем кілька ударів у
життєво важливі органи, спричинивши
тілесні ушкодження у вигляді:
колото-різаного поранення грудної
клітини і живота, що проникають у
плевральну і черевну порожнину з
пошкодженням серця, легені, печінки,
які утворились від не менше 7-ми
травматичних впливів та відносяться до
тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних
для життя в момент заподіяння та
тілесні ушкодження у вигляді рани
обличчя, рани передньої поверхні
правого плечового суглоба та правого
передпліччя, що супроводжувались
кровотечею, та в сукупності з іншими
ранами були один з факторів, що
призвели до розвитку геморагічного
шоку.

Доставлений 11.06.2000 року до відділення
інтенсивної терапії Кіровоградської
обласної лікарні, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2
року помер. Смерть ОСОБА_7 настала
внаслідок набряку головного мозку з
вклиненням стволових структур у
великий потиличний отвір, в результаті
геморагічного шоку, що розвинувся
внаслідок проникаючих поранень
грудної клітини і черевної порожнини з
пошкодженням серця, легені, печінки,
які перебувають у прямому причинного
зв'язку з отриманими тілесними
ушкодженнями.

Ухвалою Апеляційного суду
Кіровоградської області від 30 січня 2014
року вирок місцевого суду в порядку ст.
365 КПК України 1960 року змінено.
Резолютивну частину стосовно
обчислення строку відбуття ОСОБА_1
покарання викладено у такій редакції.

«Початок строку відбуття ОСОБА_1
покарання, призначеного вироком
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 23 жовтня 2013 року,
рахувати з 10.10.2012 року. Відповідно до ст.
455 КПК України (1960 року) у строк відбуття
покарання зарахувати час тримання

ОСОБА_1 під вартою на території
іноземної держави, а також час його
етапування, з 04.05.2012 року по 09.10.2012 року
включно, із розрахунку день на день».

В решті вирок місцевого суду залишено
без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить
ухвалу апеляційного суду скасувати, у
зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону та
невідповідністю призначеного
покарання тяжкості злочину та особі
засудженого, внаслідок м'якості, а
справу направити на новий апеляційний
розгляд.

Прокурор зазначає, що місцевий суд
необґрунтовано перекваліфікував дії
ОСОБА_1 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК
України. Вважає, що суд виносячи
рішення на підставі показань
обвинуваченого та прийняття його
позиції захисту, яка не
підтверджується жодними доказами у
справі, не врахував показання
потерпілих, логічні та послідовні
показання свідків; кількість, характер
та локалізацію тілесних ушкоджень
спричинених потерпілому, а саме,
нанесення ОСОБА_1 потерпілому семи
травматичних впливів. Крім того,
вказує, що апеляційним судом
безпідставно залишено поза увагою
показання свідка ОСОБА_8, який був
присутній під час бійки.

Зазначає, що при призначенні покарання
судами не повною мірою враховано
поведінку ОСОБА_1, який після нанесення
чисельних тілесних ушкоджень
потерпілому покинув місце вчинення
злочину, не цікавився станом здоров'я
останнього, виїхав за межі України та
тривалий час проживав на території
іноземної держави, тому призначене
ОСОБА_1 покарання за своїм розміром є
явно несправедливим унаслідок своєї
м'якості.

Заслухавши доповідь судді, прокурора,
яка підтримала касаційну скаргу,
просила ухвалу апеляційного суду
скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд; представника
потерпілих, яка підтримала касаційну
скаргу, просила справу направити на
новий апеляційний розгляд; потерпілих,
які підтримали касаційну скаргу,
просили скасувати ухвалу апеляційного
суду скасувати, справу направити на
новий апеляційний розгляд, оскільки
кваліфікація дій засудженого є
неправильною, в його діях наявний склад
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК
України; засудженого, який заперечував
проти задоволення касаційної скарги,
просив судові рішення залишити без
зміни, оскільки вони законні та
обґрунтовані; захисника засудженого,
який просив судові рішення залишити
без зміни, а касаційну скаргу прокурора
залишити без задоволення, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Доводи прокурора про те, що суд
неправильно перекваліфікував дії
засудженого з ч. 1 ст. 115 КК України на ст.
118 КК України є непереконливими.

Згідно зі статтею 36 КК України
необхідною обороною визнаються дії,
вчинені з метою захисту охоронюваних
законом прав та інтересів особи, яка
захищається, від суспільно
небезпечного посягання шляхом
заподіяння тому, хто посягає, шкоди,
необхідної і достатньої в даній
обстановці для негайного відвернення
чи припинення посягання.

Перевищенням меж необхідної оборони
визнається умисне заподіяння тому, хто
посягає, тяжкої шкоди, яка явно не
відповідає небезпечності посягання
або обстановці захисту.

Висновок суду про те, що ОСОБА_1 вчинив
умисне вбивство ОСОБА_7 з метою
відвернення реальної загрози своєму
життю і здоров'ю відповідає фактичним
обставинам і ґрунтується на аналізі
зібраних у справі доказів, досліджених
судом з достатньою повнотою, їм дана
об'єктивна оцінка, зокрема:

- показанням ОСОБА_1 з яких убачається,
що він знаходився в ніч на 11.06.2000 року в
нічному клубі, де до нього підійшов

ОСОБА_7, який перебував у стані
алкогольного сп'яніння, був збуджений,
знервований та запропонував йому
вийти на вулицю і з'ясувати відносини.
Вийшовши на вулицю, ОСОБА_7 розпочав
сварку, висказуючи погрози вбивством,
наніс кулаком лівої руки йому удар в
щелепу. Побачивши ніж в руках ОСОБА_7,
захищаючи своє життя і здоров'я він
вибив ніж з рук останнього, але при
цьому йому було нанесено три удари в
живіт та один удар в ліве зап'ястя. Він
та

ОСОБА_7 намагалися підняти ніж, але
першим схопив ножа він. Коли він
розгинався ОСОБА_7 руками схватив і
душив його за шию. Усвідомлюючи
небезпеку для життя і здоров'я, з метою
самозахисту, а не умисного вбивства він
відбивався від ОСОБА_7 рукою, в якій
тримав ніж, при цьому наносив йому
удари по тілу. Підвівшись після сутички
він побачив кров у себе на тілі та на
одязі ОСОБА_7 Після цього він пішов з
місця пригоди, по дорозі викинув ніж;

- показанням свідка ОСОБА_9, з яких
убачається, що він знаходячись на
вулиці бачив як ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на
сходах нічного клубу сваряться між
собою. При цьому ОСОБА_7 наносив ОСОБА_1
удари, один з яких ножем в живіт. В
подальшому

ОСОБА_1 вибив з рук ОСОБА_7 ніж, який
покотився по сходах, вони побігли за
ножем, ОСОБА_1 просив ОСОБА_7
заспокоїтись;

- показанням свідка ОСОБА_10, з яких
убачається, що він кілька разів виходив
на вулицю, бачив, як ОСОБА_1 та ОСОБА_7
сваряться, бійки між ними не було. Потім
побачив ОСОБА_7, який зігнувся, він
подумав, що той перебуває у стані
алкогольного сп'яніння, підійшовши до
нього побачив кров;

- показанням свідка ОСОБА_12, з яких
убачається, що виходячи з нічного клубу
вона побачила двох хлопців, які між
собою голосно розмовляли, при цьому
ОСОБА_7 в руках тримав ніж, яким
замахнувся на ОСОБА_1 і вдарив його;

- протоколу відтворення обстановки та
обставин події, згідно якого свідок
ОСОБА_10 вказав місце, де виявив
потерпілого з ножовим пораненням;

- висновку судово-медичної експертизи,
з якого вбачається, що у на тілі ОСОБА_1
маються рубці, які є наслідком різаних
ран і орієнтовно відповідають давності
більш як півтора роки та заподіяні
предметом з гостро заточеним ріжучим
краєм, відносяться до легких тілесних
ушкоджень;

- висновку судово-медичної експертизи,
з якого вбачається, що у потерпілого
ОСОБА_7 мали місце пошкодження грудної
клітини та живота, що проникають у
плевральну та брюшну порожнину з
пошкодженням серця, легені, печінки,
рани кінцівок, рани обличчя, які
відносяться до тяжких тілесних
ушкоджень, як небезпечних для життя в
момент заподіяння.

Таким чином, фактичні обставини
свідчать про протиправність дій
потерпілого, який створив умови, за
яких засуджений перебував у стані
необхідної оборони, межі якої він
перевищив. Тому кваліфікація дій
ОСОБА_1 за ст. 118 КК України є
правильною.

Доказів, які б давали підстави
кваліфікувати дії засудженого за ч. 1
ст. 115 КК у справі не встановлено, а
тому доводи прокурора є
безпідставними.

Покарання засудженому призначено
відповідно до вимог ст. 65 КК України в
межах максимальної санкції ст. 118 КК
України та з урахуванням ступеня
тяжкості вчиненого злочину, особи
винного, обставин, що пом'якшують і
обтяжують покарання.

Не погоджуючись з вироком суду
прокурором та представником
потерпілих подані апеляції, в яких
наводились доводи, у тому числі і
аналогічні доводам касаційної скарги
прокурора.

Апеляційний суд в межах повноважень та
в порядку визначеному ст. 365 КПК
України 1960 року розглянув у повному
обсязі доводи апеляцій, визнав ці
доводи, з наведенням в ухвалі
відповідних мотивів, безпідставними.

Висновки апеляційного суду належним
чином мотивовані. Вважати ці висновки
необґрунтованими чи сумнівним підстав
немає. Ухвала апеляційного суду
відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960
року.

Твердження прокурора про те, що
апеляційним судом залишено поза увагою
показання свідка ОСОБА_8, який був
очевидцем події, спростовуються
матеріалами справи. Як убачається з
ухвали, суд апеляційної інстанції
надав вказаним показанням належну
оцінку, вони проаналізовані, взяті до
уваги і суд обґрунтовано дійшов до
висновку, що такі показання суперечать
показанням свідків ОСОБА_9,

ОСОБА_12 і ОСОБА_13, які є послідовними,
доповнюють один одного та узгоджуються
з іншими доказами по справі.

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону або
неправильного застосування
кримінального закону при розгляді
справи судами першої та апеляційної
інстанцій, судом касаційної інстанції
не виявлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, пунктами
11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення»
КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції залишити без
задоволення, ухвалу Апеляційного суду
Кіровоградської області від 30 січня 2014
року стосовно ОСОБА_1 залишити без
зміни.

Судді:

Лагнюк М. М. Літвінов Є.
В. Суржок А. В.