Справа № 606/1002/15-к
і м е н е м У к р а ї н и
28 травня 2015 року м.Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, неодноразово судимого: останній раз 1 жовтня 2009 року Івано-Франківським міським судом за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання 10 липня 2012 року у зв`язку із відбуттям строку покарання
за ч.1 ст.369 КК України, -
З метою встановлення у ОСОБА_4 стану алкогольного сп`яніння та керування у такому стані транспортним засобом, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, представником органу виконавчої влади, та згідно з п.5-1,12 ч.1 ст.10 Закону України «Про міліцію», абз.1 п.1 ч.1 ст.255 КУпАП наділеним правом складати протоколи про адміністративні правопорушення, запропонував ОСОБА_4 пройти у службовий автомобіль, на що останній погодився.
В той час у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на надання службовій особі неправомірної вигоди за те, щоб ОСОБА_7 не складав стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Далі, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_7 із пропозицією надати йому неправомірну вигоду в розмірі 500 грн. за нескладання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння), однак ОСОБА_7 відмовився отримати таку неправомірну вигоду та попередив його про кримінальну відповідальність за вчинення ним таких дій.
Незважаючи на це, ОСОБА_4 28 квітня 2015 року о 13.10 год., діючи умисно, з метою уникнення адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, поклав неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 500 грн. в речовий відсік передньої панелі салону службового автомобіля.
Після надання ОСОБА_4 ОСОБА_7 неправомірної вигоди, останній повідомив про вказану подію Теребовлянський РВ Управління МВС України в Тернопільській області, а стосовно ОСОБА_4 цього ж дня було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення нею в інтересах того, хто надає таку вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища (в редакції Закону від 13 травня 2014 року).
Під час досудового розслідування 25 травня 2015 року між прокурором Теребовлянського району ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 досягнуто угоди про визнання винуватості.
За змістом цієї угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення.
При затвердженні угоди суд враховує відповідність її вимогам ч.4 ст.469, 470, 472, 474 КПК України.
Крім того, суд вважає, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, оскільки підтверджено ОСОБА_4 у судовому засіданні, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Також суд вважає, що погоджене прокурором та ОСОБА_4 покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченими ст.65 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є рецидив злочинів.
Таким чином, вивчивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, позитивно характеризується, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, а взяті на себе обвинуваченим зобов`язання можуть бути реально виконані, встановивши, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК та КК України, а підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, роз`яснивши обвинуваченому наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд затверджує угоду про визнання винуватості, укладену між сторонами кримінального провадження 25 травня 2015 року та ухвалює обвинувальний вирок.
Керуючись ст. 370,371,373-375 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, та призначити йому покарання:
Стягнути із ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України 307.20 грн. вартості проведеної НДЕКЦ при Управлінні МВС України в Тернопільській області дактилоскопічної експертизи від 8 травня 2015 року № 13-110/15.
Стягнути із ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України 307.20 грн. вартості проведеної НДЕКЦ при Управлінні МВС України в Тернопільській області технічної експертизи документів від 6 травня 2015 року № 13-97/15.
Стягнути із ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України 307.20 грн. вартості проведеної НДЕКЦ при Управлінні МВС України в Тернопільській області дактилоскопічної експертизи від 6 травня 2015 року № 13-96/15.
Речовий доказ у провадженні: грошову купюру номіналом 500 грн. серії ЛЗ 9042840, яка зберігається у матеріалах кримінального провадження, конфіскувати.
Скасувати арешт, накладений грошову купюру номіналом 500 грн. серії ЛЗ 9042840.
На вирок може бути апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.