АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці 25 вересня 2007 р колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області в
складі:

Головуючого Тарбинського
В.Г.

Суддів: Колотило
О.О., Станковської Г.А.

за
участю прокурора: Хоміцької
Т.Б.

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією ОСОБА_1. на
вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 3 липня 2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель с.
Опрмшени Глибоцького району,
раніше тричі судимий за вчинення злочинів передбачених ст.
ст. 140 ч. 2, 141 ч. 2 КК України (в ред. 1961 p.),
a 16 січня 2007 року був засуджений Шевченківським райсудом м. Чернівці за
ст. 122 ч. 1 КК України на 1 рік
6 місяців обмеження волі,

засуджений
за ст.
121 ч. 1 КК України на п'ять років і один місяць позбавлення волі.

Строк
відбуття покарання засудженому обчислено з 6 лютого 2007 року.

Вирішена по
справі доля речових доказів.

Згідно
вироку суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому,
що він, 5 лютого 2007 року, біля 22 години, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, в ході конфлікту, в будинку ОСОБА_2, ножем наніс ОСОБА_2 удар в живіт спричинивши
йому умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Справа №
11-325 2007 р. Головуючий
у І інстанції

Категорія: ст.
121 ч. 1 Бреславський
О.Г.

КК
України Доповідач:
Тарбинський В.Г.

2

В
апеляції засуджений ОСОБА_1 просить переглянути відносно ньою рішення, правильно кваліфікувати його дії оскільки
він знаходився під час конфлікту з ОСОБА_2 в стані самооборони. ОСОБА_2
намагався вдарити його битою, але він
не дав йому це зробити. Намагався його бити і він був вимушений взяти зі столу
ніж і вдарити потерпілого. Судом, на
думку, апелянта, не взяті до уваги непослідовні показання
свідків, які під час бійки теж були у
нетверезому стані. При призначенні йому покарання суд не в достатній мірі
врахував обставини справи, що
потерпілий до нього претензій не має,
що у нього одна неповнолітня дитина,
стан його здоров'я, що він
розкаявся у вчиненому злочину і інші пом'якшуючі обставини.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення
засудженого, підтримавшого
апеляцію, думку прокурора, яка просила апеляцію залишити без задоволення, розглянувши справу, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція засудженого задоволенню не
підлягає.

Районний
суд повно, всебічно і об'єктивно
розглянувши справу прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1. у вчиненні
умисного заподіяння ОСОБА_2тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в
момент заподіяння і в обґрунтування цього навів у вироку відповідні мотиви.

Дії ОСОБА_1
правильно кваліфіковані за ст. 121 ч. 1 КК України.

Посилання
в апеляції засудженого на те, що він
заподіяв удар ножем потерпілому знаходячись в стані самооборони є
необгрунтованим і спростовується показаннями потерпілого, свідків і зібраними по справі доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_2та свідок ОСОБА_3., як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні (а.с. 154-160) підтвердили, що конфлікт між потерпілим і та засудженим
виник з вини засудженого, який прийшов
в будинок потерпілого, де разом з
потерпілим та іншими особами, розпивав
спиртні напої, а потім, коли потерпілий заснув, почав його штовхати, будити. Такі дії засудженого викликали
відповідну реакцію з боку потерпілого - він почав штовхати ОСОБА_1, намагався вдарити його битою. Свідок ОСОБА_3
забрав у потерпілого биту і виніс її з будинку. Після цього ОСОБА_1 взяв з
столу ніж і наніс потерпілому удар ножем в живіт, а сам вийшов з будинку потерпілого.

Ці
обставини знайшли своє підтвердження при відтворення обстановки і та обставин
події з участю ОСОБА_1 (а.с.
12-17), де він показав як і при
яких обставинах були заподіяні тілесні
ушкодження потерпілому ОСОБА_2.

Згідно
висновку судово-медичного експерта (а.с.
40) потерпілому було заподіяні тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні
для життя в момент заподіяння. До такого висновку експерт прийшов на підставі
протоколу операції з якого видно, що у
ОСОБА_2 проникаюче поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки, яке мало місце 5.02.2007 року.

Крім цих
пошкоджень у ОСОБА_2. були виявлені
легкі тілесні пошкодження - крововилив в ділянці правового ока, садина перенісся.

Посилання
ОСОБА_1 в апеляції на те, що потерпілий
перший напав на нього, наносив йому
удари, бив його битою є надуманими і
спростовується показаннями потерпілого,
свідків та іншими доказами по
справі.

3

По
справі встановлено, що потерпілий дійсно
намагався вдарити битою засудженого, але
цього не зробив оскільки свідок ОСОБА_3 забрав у ОСОБА_2 биту і вийшов з нею з
будинку, а тому в засудженого не було
підстав для застосування ножа з метою захисту від дій потерпілого, оскільки реальної загрози його життю не було.

При
затриманні ОСОБА_1. (а.с . 16) та проведенні інших слідчих дій у засудженого не
було виявлено якихось тілесних ушкоджень і скарг на це у нього теж не
поступало, що спростовує його доводи про
застосування до нього насилля з боку потерпілого.

Таким
чином , районний суд, вірно оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 умисно ножем заподіяв ОСОБА_2
тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння і дії його
вірно кваліфіковані за ст. 121 ч. 1 КК України.

При
призначенні покарання засудженому суд ,
відповідно до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого
злочину, дані про особу
засудженого, який вчинив злочин в період
відбуття покарання за злочин вчинений по
ст. 122 ч. 1 КК України, обставини,
що обтяжують та пом'якшують покарання,
в тому числі і ті, на які є
посилання в апеляції засудженого.

Підстав
для пом'якшення покарання засудженому колегія суддів не знаходить оскільки
призначене покарання є необхідне і достатнє для виправлення засудженого.

З
врахуванням наведеного та керуючись
ст. ст. 365,
366 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

вирок
Глибоцького районного суду Чернівецької області від 3 липня 2007 року щодо
ОСОБА_1 залишити без змін , а апеляцію
ОСОБА_1 - без задоволення.