Справа № 165/2811/14-к Провадження №11-кп/773/204/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого- ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 18 березня 2015 року щодо ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Амбуків Володимир- Волинського району Волинської області, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, працюючого інструктором фітнес- клубу «Актив», мешканця АДРЕСА_1 не судимого, засудженого за ч. 2 ст. 125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 710,11 грн. матеріальної та 2500 грн. моральної шкоди, 330, 84 грн. витрат за надання правової допомоги та 243, 60 грн., судового збору.

ВСТАНОВИВ:
Цим вироком ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він 18 вресня 2014 року близько 09.45 год. біля входу в магазин « Євродизайн», що в м. Нововолинську, на вул. Святого Володимира, 15 під час словесного конфлікту, який раптово виник на грунті особистих неприязних стосунків, наніс ОСОБА_7 руками удари в ділянку голови, заподіявши останньому умисні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя у вигляді забитої рани на волосяній частині голови в потиличній ділянці, струс головного мозку, а також гематоми на лівій і правій щоках, які відносяться до умисним легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вказує на незаконність рішення суду у зв`язку з тим, що судом не застосовано до нього ст. 45 КК України, на суперечливість показань потерпілого та свідка ОСОБА_10 , а також на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з не приведенням до присяги потерпілого, задоволенням судом клопотань потерпілого та витребування доказів, які останній мав подати як позивач та сторона обвинувачення до початку судового розгляду. Вказує на безпідставність стягнення з нього матеріальної і моральної шкоди, вважаючи що дана шкода ним повністю відшкодована в добровільному порядку.
Просить скасувати вирок суду першої інстанції, закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги обвинуваченого, думку апелянта та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, потерпілого та прокурора, про законність вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення і його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9 у заподіянні ОСОБА_7 умисного легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, яким суд дав належну оцінку.
Як показав потерпілий ОСОБА_7 , що 18 вересня 2014 року, приблизно о 09 год. 45 хв., вийшовши з магазину «Євродизайн», втратив свідомість, оскільки його побив обвинувачений. До свідомості прийшов у Нововолинській міській лікарні, де знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні по 31 вересня 2014 року та на амбулаторному лікуванні в неврологічному відділенні по 30.10.2014 року. В результаті побиття його ОСОБА_9 в нього була рана на потиличній ділянці голови, струс головного мозку та гематоми на обличчі.
Про нанесення ударів ОСОБА_9 в голову потерпілому ОСОБА_7 18.09.2014 року біля магазину «Євродизайн» підтвердила в суді і свідок ОСОБА_10 .
Об`єктивність показань потерпілого і свідко ОСОБА_10 стверджується висновком судово медичної експертизи № 249 від 08.10.2014 року, з якої видно, що ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у виді забитої рани на волосяній частині голови в потиличній ділянці, струс головного мозку, які відносяться до умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та гематоми на лівій та правій щоках, які відносяться до умисних легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, вони утворились від ударної травмувальної, ударно -сотрясаючої дії( відносно струсу головного мозку) тупих предметів з обмеженою поверхнею ( а.п. 9-10).
Про нанесення ударів ОСОБА_7 і заподіяння останньому умисних легких тілесних ушкоджень як з розладом здоров`я, так і без розладу підтвердив під час розгляду провадження судом і сам ОСОБА_9 .
Враховуючи вищенаведене, дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно не звільнив його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 45 КК України та пункту третього постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, щиро покаялася та активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду може бути звільнена від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.
Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття

виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 вчинив злочин невеликої тяжкості та визнав себе винним у скоєному, однак, як видно з матеріалів кримінального провадження, зокрема, технічного носія звукозапису судового засідання потерпілий ОСОБА_7 , зменшивши позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_9 в його користь відшкодування майнової шкоди в сумі 1105,29 грн., 5158,04 гнр. моральної шкоди, 243,60 грн. судових витрат та 600 грн. витрат на правову допомогу.
ОСОБА_9 не визнав заявлених позовних вимог та частково відшкодував матеріальну шкоду, сплативши потерпілому 658, 04 грн. та 841, 96 грн. моральної шкоди.

Оскільки, ОСОБА_9 частко визнав позовні вимоги потерпілого, не в повній мірі відшкодував потерпілому обгрунтовану матеріальну та моральну шкоду, не вибачився перед потерпілим ні під час досудового слідства, ні на час розгляду справи судом, не цікавився станом здоров`я останнього, тому суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відсутність дієвого каяття обвинуваченого ОСОБА_9 і підставно не застосував положення ст. 45 КК України.
Немає підстав для застосування цього закону і в суду апеляційної інстанції.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на порушення судом процесуального законодавства під час розгляду провадження, а саме: на те, що потерпілого не було попереджено судом по про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і не приведено останнього до присяги, не є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.
Є безпідставними, також і доводи ОСОБА_9 в апеляції про незаконне витребування судом підтверджуючих матеріалів з лікарні щодо проходження лікування потерпілого, оскільки ці докази визнані судом належними. Інші порушення процесуального законодавства, на які посилається обвинувачений, теж не є підставою для скасування вироку суду.
Правильно судом стягнуто із обвинуваченого 710,11 грн. із розрахунку 1368,15 грн. ( за мінусом добровільно відшкодованих 658,04 грн.) на відшкодування майнової шкоди потерпілому, оскільки ці витрати підтверджуються фіскальними чеками ( т. 1 а.п. 44-47), згідно яких були придбані медичні препарати на лікування ОСОБА_7 після заподіяння останньому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.
Моральна шкода визначена судом в сумі 2500 грн. відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України, а саме з урахуванням тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень, глибини фізичного болю та душевних страждань потерпілого, тривалого періоду його лікування та реабілітації.
Отже, розмір матеріальної і моральної шкоди визначений судом відповідно до вимог ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України і обґрунтовано заподіяна шкода стягнута з обвинуваченого. Підстав для зменшення розміру матеріальної та моральної шкоди апеляційний суд не вбачає.
Призначене покарання ОСОБА_9 відповідає вимогам ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості скоєного ним злочину, даним про його особу та обставинам, що пом`якшують покарання.
Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
З вищенаведених підстав апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 18 березня 2015 року, щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4