Справа №1-311/12
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2015 року, Житомирський районний суд, Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Житомирі кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дениші, Житомирського району, Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, пенсіонера,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

15 вересня 2011 року близько 17 години ОСОБА_4 , знаходячись на подвір`ї будинку потерпілого ОСОБА_5 , що розташований в АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних стосунків дерев`яною палицею, яка попередньо стояла під хлівом, завдав ОСОБА_5 декілька ударів, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобне-потиличної частини голови справа та садна на правій кисті.

В судовому засіданні підсудний себе винним у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та пояснив, що 15.09.2011 року він знаходився на подвір`ї домоволодіння потерпілого та між ними виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_5 схопив дерев`яний кілок та намагався ним нанести йому удар, але оскільки потерпілий знаходився в стані алкогольного сп`яніння, то завдати удару не зміг, так як під час удару він ухилився, а ОСОБА_5 вказаним кілком влучив у відкриту на той час хвіртку воріт гаражного приміщення, після чого кілок з хвіртки воріт відскочив і потерпілий не втримавши рівноваги впав на землю обличчям до низу, в результаті чого отримав тілесні ушкодження.

У зв`язку з цим підсудний просив суд виправдати його, а у противному випадку останній буде звертатися до люстраційного комітету на дії головуючого щодо ухвалення обвинувального вироку.

Не дивлячись на те, що підсудний не визнав себе винним у заподіянні потерпілому легких тілесних ушкоджень, суд вважає, що вина останнього у вчиненні інкримінуємого йому злочину повністю доведена нижчевикладеними доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зокрема, показами потерпілого, який пояснив, що у вищевказаний день він зі своєю дружиною ОСОБА_6 знаходився на території свого домоволодіння, де згодом між ним та підсудним виник конфлікт під час якого ОСОБА_4 схопив дерев`яну палку, яка знаходилась на подвір`ї та наніс нею йому три удари. Перший удар прийшовся на кисть правої руки, якою він намагався прикрити голову від удару. Другий удар прийшовся йому в область верхньої частини спини, коли він ухилявся головою від цього удару, а третій в чоло з правої сторони.

Покази потерпілого в суді підтвердила свідок ОСОБА_6 , яка була очевидцем вказаних вище подій.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в суді пояснили, що 15 вересня 2011 року близько шостої години вечора в с. Старошийка, Житомирського району, забирали потерпілого ОСОБА_5 і завезли його до травмпункту з травмою голови. Зі слів останнього та свідка ОСОБА_6 їм стало відомо, що його дерев`яною палкою побив ОСОБА_4 .

Окрім цього, вина підсудного у вчиненні даного злочину підтверджується висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи №414/13 від 13.01.2015 року, з якого вбачається, що у потерпілого було виявлене вищеописане тілесне ушкодження, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, оскільки діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мозку» не підтвердився об`єктивними даними. Вказані тілесні ушкодження, з врахуванням їх характеру, локалізації, відсутності ушкоджень на інших ділянках тіла, утворилися від дії тупого предмету, можливо, від ударів палицею в час та за обставин, на які посилається ОСОБА_5 і свідок ОСОБА_6 . Цим же висновком встановлено, що механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого, при обставинах, на які вказує підсудний є вкрай малоймовірним (а.с. 172-181).

Вказані висновки судово-медичної експертизи містять опис процесу дослідження з посиланням на методи та методики, що застосовувались при дослідженні. Також експертизою були враховані результати проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 117-138), в ході проведення яких кожен з учасників підтвердив свої покази та на місці пригоди пояснив і показав яким чином потерпілий ОСОБА_5 отримав 15.09.2011 року вищевказані тілесні ушкодження.

Суд не враховує висновок судово-медичної експертизи від 25 липня 2013 року №63 (а.с. 148-151), на який в своїх доводах щодо невинуватості посилається підсудний, оскільки цей висновок є суперечливим.

Так, згідно другого пункту вказаного висновку вбачається, що ушкодження у ОСОБА_5 відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я, які утворилися від дії твердого тупого з обмеженою контактуючою поверхнею предмета, могли утворитися, як від нанесення одного удару травмуючим предметом, так і при самостійному ударі об нього, під час падіння з вертикального положення, в строк, зазначений потерпілим. Разом з тим, з третього пункту цього висновку вбачається, що більш імовірним є механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого, при обставинах, на які вказує підсудний, тобто внаслідок падіння потерпілого ОСОБА_5 обличчям об землю. Отже, зі змісту цього висновку не зрозуміло, яким чином утворились дані тілесні ушкодження, а саме чи від нанесення потерпілому одного удару травмуючим предметом з тупою, твердою, обмеженою контактуючою поверхнею, якою може бути дерев`яна палка, чи внаслідок падіння потерпілого об землю, яка не є твердою, обмеженою контактуючою поверхнею.

До того ж, згаданий висновок експертизи №63 не містить докладного опису процесу дослідження та всіх виявлених при цьому фактичних даних, з вказівкою на методи і методики, які застосовувались експертами при вирішенні поставлених судом на експертизу питань. Тобто, експерти не зазначили, у зв`язку із чим вони прийняли до уваги, як більш імовірними, доводи підсудного щодо механізму заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень від його падіння обличчям об землю.

Не заслуговують на увагу і доводи підсудного про те, що у зв`язку з відсутністю дерев`яної палки, неможливо довести його винуватість у побитті потерпілого, так як відсутність цієї палки не спростовує висновків судово-медичної експертизи №414/13 від 13.01.2015 року, які вказують на наявність у потерпілого розбитого чола та синця на кисті правої руки, а також пояснення свідка ОСОБА_6 , яка була очевидцем цих подій та покази свідків ОСОБА_9 , яким потерпілий відразу ж після вказаних подій повідомив про те, що його побив підсудний дерев`яною палкою.

З огляду на викладене, провівши аналіз всіх доказів по справі в їх сукупності, суд переконливо дійшов висновку, що ОСОБА_4 під час сварки з ОСОБА_5 , умисно, заподіяв останньому дерев`яною палицею удар по голові та правій кисті, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобне-потиличної частини голови справа та садна на правій кисті.

Суд вважає, що підсудний не визнає своєї вини у заподіянні потерпілому умисних легких тілесних ушкоджень, з метою уникнути відповідальності за вчинений ним злочин.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю, а тому кваліфікує його дії, які виразились в заподіянні потерпілому ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження, за ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу підсудного, який раніше не судимий, відсутність обставин справи, що обтяжують та пом`якшують покарання.

На підставі викладеного, з врахуванням особи підсудного та думки потерпілого, який наполягає на суворості покарання, суд вважає, що підсудному слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді штрафу.

Разом з тим, у відповідності до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності за вчинення нею злочину невеликої тяжкості, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули два роки.

Отже, у зв`язку з тим, що з дня вчинення ОСОБА_4 вказаного злочину, а саме з 15.09.2011 року, минуло більш ніж два роки, останнього, за правилами ч. 6 ст. 7 КПК України (в редакції 1960 року), необхідно звільнити від вищевказаного покарання.

Позовні вимоги потерпілого підлягають до часткового задоволення.
Судом було встановлено, що винними діями підсудного потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження, які спричинили йому моральні страждання у вигляді фізичного болю, негативного душевного ставлення до вказаних подій, витрачання зусиль і часу на відновлення пошкодженого здоров`я та захисту своїх прав в суді, які суд, виходячи з принципу розумності і справедливості, оцінює в грошовому еквіваленті, що дорівнює 2500 грн.
Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України (в редакції 1960 року), суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за вказаний злочин у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят ) грн.

На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного вище покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. на відшкодування моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: