Справа № 11кп/775/963/2013
Головуючий в 1 інстанції: Філь О.Є.
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у кримінальних справах
апеляційного суду Донецької області

в складі:

головуючої
Смірнової В.В.

суддів
Огурецького В.П., Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання
Борлова Д.В.

за участю:

прокурора
Саєнка М.М.

обвинуваченої
ОСОБА_1

захисника
ОСОБА_2

потерпілої
ОСОБА_3

представника потерпілої
ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
обвинуваченої ОСОБА_1 на вирок
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 17 вересня 2013
року, яким

ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.
Родинське Донецької області, українка,
громадянка України, з
середньою-спеціальною освітою, не
одружена, має неповнолітню дитину,
раніше не судима, не працює,
зареєстрована та мешкає за адресою:
АДРЕСА_1

визнана винуватою у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України та
призначено покарання у вигляді 8 років 6
місяців позбавлення волі з ізоляцією
та поміщенням до
кримінально-виконавчої установи
закритого типу.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 було скоєно кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121
КК України за наступних обставин.

31.03.2013 року ОСОБА_3 знаходився у
квартирі за місцем свого проживання,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1, разом
із своєю співмешканкою ОСОБА_1, де
протягом дня вживав спиртні напої.
Приблизно о 19.00 годині між вказаними
особами, коли вони знаходились у кухні
вказаної квартири, на ґрунті особистих
неприязних стосунків сталася сварка,
під час якої ОСОБА_3 один раз вдарив
ОСОБА_1 кулаком в область голови,
спричинивши їй кровонабряк лівої
лобно-скроневої області голови, який за
ступенем тяжкості відноситься до
легких тілесних ушкоджень. Внаслідок
вказаних дій ОСОБА_3, у ОСОБА_1 виник
умисел на спричинення йому тілесних
ушкоджень. З цією метою, вона пішла до
ванної кімнати, де взяла молоток, після
чого повернулась до кухні, де на той
момент знаходився ОСОБА_3, та
реалізуючи свій злочинний умисел
спрямований на спричинення ОСОБА_3
тілесних ушкоджень, не маючи наміру на
протиправне позбавлення його життя, на
грунті особистих неприязних стосунків,
умисно завдала йому вказаним молотком
два удари по голові, після чого,
продовжуючи свої протиправні дії,
взявши на столі у кухні ніж, умисно
нанесла їм удар ОСОБА_3 у праве стегно, а
також схопивши рукою за шию
відштовхнула від себе.

Внаслідок нанесення ОСОБА_1
вищезазначених ударів ОСОБА_3,
останньому було спричинено наступні
тілесні ушкодження: закриту
черепно-мозкову травму - крововиливи
під тверду мозкову оболонку в передній,
середній та задній черепних ямках
зліва (об'ємом 100 мл), очаг забиття
речовини мозку основи лівої скроневої
долі з пошкодженням м'яких мозкових
оболонок, венозної судини, по одному
очаговому крововиливу під м'які
мозкові оболонки у тьмяній області
справа та основі скроневих долей
правої та лівої півкулі головного
мозку, домішок крові у шлуночках
головного мозку, крововиливи у м'які
покрови голови в проекції переднього
краю правого тьмяного бугра (у проекції
рани) та в проекції задньо-зовнішнього
краю лівого тім'яного бугра (в проекції
садна), забита рана м'яких тканин
тім'яної області справа по передньому
краю правого тім'яного бугра, садно
шкіри тім'яно-потиличної області зліва
по задньо-зовнішньому краю лівого
тім'яного бугра, які у своїй сукупності
мають ознаки тяжких тілесних
ушкоджень, як небезпечні для життя в
момент заподіяння, колото-різане
поранення правого стегна у верхній
третині та по одній ділянці осадження
шкіри правої бокової поверхні шиї у
верхній і середній третинах, лівої
бокової поверхні в середній третині,
які за ступенем тяжкості відносяться
до легких тілесних ушкоджень.

Отримані ОСОБА_3 тілесні ушкодження,
внаслідок нанесення йому ОСОБА_1 двох
ударів по голові, призвели до смерті,
яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 21.52 год. від
закритої черепно-мозкової травми з
крововиливами під тверду та м'які
мозкові оболонки, в речовину головного
мозку, очагами забиття та розтрощення
головного мозку з розвиненням набряку
та набухання головного мозку з
ущемленням стволу мозку у великому
потиличному отворі.

У апеляційній скарзі обвинуваченої
ставиться питання про зміну вироку із
перекваліфікуванням дій на ст. 123 КК
України; в обґрунтування апелянт
вказує, що тілесні ушкодження ОСОБА_3
нею було заподіяно у стані сильного
душевного хвилювання, яке було
викликано знущаннями і застосуванням
сили ОСОБА_3 щодо неї і її доньки. Крім
того, судом не взято до уваги, що у неї
на утриманні знаходиться неповнолітня
донька, вона щиро розкаялася і
співпрацювала із слідством, а крім того
судом необґрунтовано не задоволено її
клопотання щодо виклику свідків і
призначення судово-психіатричної
експертизи.

Заслухавши доповідача по справі,
обвинувачену і захисника, якими було
підтримано апеляційну скаргу,
потерпілу і її представника, які
заперечували проти апеляційної скарги,
прокурора, який наполягав на залишенні
вироку без змін, перевіривши матеріали
судової справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а вирок суду слід залишити
без змін за наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно
встановив фактичні обставини
кримінального провадження, які
підтверджуються доказами,
дослідженими судом і наведеними у
вироку, дав діям обвинуваченої
правильну юридичну оцінку.

Так, обвинувачена у суді першої
інстанції показала, що 31.03.2013 року,
знаходячись у кухні квартири, на ґрунті
особистих неприязних стосунків між нею
і ОСОБА_3 сталася сварка. Потерпілий
вдарив її кулаком по голові, а також
нецензурно висловився на адресу її
неповнолітньої дочки. Потім вона пішла
до ванної кімнати, де взяла молоток,
повернулась до кухні, де знаходився
ОСОБА_3, та завдала йому вказаним
молотком два удари по голові, в той час,
як він сидів на підлозі. Після цього,
узявши ніж, нанесла їм удар ОСОБА_3 у
праве стегно, а також схопивши рукою за
шию відштовхнула від себе. Наносячи
удари ножем та молотком, обвинувачена
не мала наміру вбити потерпілого, лише
бажала завдати йому тілесних
ушкоджень. Після цього, з нанесеними
тілесними ушкодженнями до 02.04.2013 року
ОСОБА_3 знаходився в квартирі на кухні,
вона змивала йому кров на стегні, на
голові кров не змивала, так як він
казав, що йому боляче. 02.04.2013 року його
забрала швидка допомога до лікарні.

Показання обвинуваченої носили
стабільний характер, були підтверджені
і в ході слідчого експерименту (а.с.д.р.
73-76).

Вина ОСОБА_1 також підтверджується
висновком судово-медичної експертизи
від 30.04.2013 року, згідно з яким у ОСОБА_3
виявлені наступні тілесні ушкодження:
закриту черепно-мозкову травму -
крововиливи під тверду мозкову
оболонку в передній, середній та задній
черепних ямках зліва (об'ємом 100 мл),
очаг забиття речовини мозку основи
лівої скроневої долі з пошкодженням
м'яких мозкових оболонок, венозної
судини, по одному очаговому
крововиливу під м'які мозкові оболонки
у тім'яній області справа та основі
скроневих долів правої та лівої
півкулі головного мозку, домішок крові
у шлуночках головного мозку,
крововиливи у м'які покрови голови в
проекції переднього краю правого
тім'яного бугра (у проекції рани) та в
проекції задньо-зовнішнього краю
лівого тім'яного бугра (в проекції
садна), забита рана м'яких тканин
тім'яної області справа по передньому
краю правого тім'яного бугра, садно
шкіри тім'яно-потиличної області зліва
по задньо-зовнішньому краю лівого
тім'яного бугра, які у своїй сукупності
мають ознаки тяжких тілесних
ушкоджень, небезпечних для життя в
момент заподіяння, і знаходяться в
прямому причинному зв'язку із
настанням смерті; причиною смерті
ОСОБА_3 стала закрита черепно-мозкова
травма з крововиливами під тверду та
м'які мозкові оболонки, в речовину
головного мозку, очагами забиття та
розтрощення головного мозку з
розвиненням набряку та набухання
головного мозку з ущемленням стволу
мозку у великому потиличному отворі
(а.м.д.р. 15-20).

Вина обвинуваченої підтверджується і
висновком додаткової експертизі від
20.05.2013 року, згідно з якою виявлені у
ОСОБА_3 тілесні ушкодження могли
статися за обставин, які зазначені
ОСОБА_1 при проведенні слідчого
експерименту з її участю (а.м.д.р. 78-81).

Крім того, вина обвинуваченої
підтверджується і протоколом огляду
місця події від 04.04.2013 р., у ході якого
було оглянуто приміщення квартири за
адресою: АДРЕСА_1 та було виявлено та
вилучено молоток у ванній кімнаті, ніж
на столі в кухні та одяг ОСОБА_1 з
накладеннями речовини бурого кольору
(а.м.д.р. 22-26); висновком експерта № 1542
від 19.04.2013 року, відповідно до якого
пляма на фрагменті тканини, на гардині,
на футболці, на бриджах, в змиві, на
молотку виявлена кров людини, яка могла
належати потерпілому (а.м.д.р. 55-58).

Разом з цим, потерпіла ОСОБА_3 у суді
показала, що 02.04.2013 року вона прийшла на
квартиру, де проживав її син - ОСОБА_3
разом з ОСОБА_1, і побачила лежачого на
підлозі в кухні сина, голова його була в
крові, вона викликали швидку допомогу.
В лікарні він сказав їй, що його побила
обвинувачена.

З огляду на це, колегія суддів вважає,
що смерть ОСОБА_3 знаходиться у прямому
причинно-наслідковому зв'язку з
неправомірними діями ОСОБА_1, які
полягали у нанесенні тілесних
ушкоджень.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі
обвинуваченої стосовно знаходження її
у стані сильного душевного хвилювання
не є обґрунтованими, тому що стан
сильного душевного хвилювання - це стан
фізіологічного афекту, що являє собою
короткочасну інтенсивну емоцію, яка
домінує в свідомості людини, яка
значною мірою втрачає контроль над
своїми діями і здатністю керувати ними.
При цьому, слід мати на увазі що
будь-який афект припускає не взагалі
стан хвилювання, який у багатьох
випадках присутній під час вчинення
злочинів проти особи на грунті
особистих неприязних стосунків, а стан
сильного душевного хвилювання.

З огляду на докази по судовій справі, в
діях ОСОБА_1 не вбачається
короткочасної інтенсивної емоції, в
результаті якої вона би втратила
контроль над своїми діями, оскільки
після того, як ОСОБА_3 завдав їй ударів,
обвинувачена пішла до ванної кімнати,
взяла молоток, повернулася до кухні і
вже після цього нанесла 2 удари
молотком по голові потерпілого,
вказані дії потребують певного часу і
виключають короткочасність
інтенсивної емоції, що є станом
сильного душевного хвилювання. Крім
того, після вказаних дій, ОСОБА_1
нанесла ОСОБА_3 удар ножем у стегно, що
також спростовує посилання
обвинуваченої на знаходження її у
стані сильного душевного хвилювання.
Разом з цим, вказані дії були детально
описані ОСОБА_1, що також свідчить про
відсутність у неї стану сильного
душевного хвилювання.

У зв'язку з цим дії обвинуваченої
правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК
України.

Не є такими, що заслуговують на увагу і
доводи обвинуваченої стосовно
неналежного надання медичної допомоги
потерпілому працівниками
Красноармійської ЦРЛ, тому що постає
питання про своєчасність надання
медичної допомоги, оскільки
обвинуваченою було завдано ОСОБА_3
тілесних ушкоджень 31.03.2013 року, а швидку
медичну допомогу було викликано лише
02.04.2013 року матір'ю потерпілого, тобто
ОСОБА_1 не вчиняла дій для надання
потерпілому своєчасної і
кваліфікованої медичної допомоги.

На думку судової колегії, порушень
права на захист ОСОБА_1 не було, їй як в
ході досудового розслідування, так і в
суді першої інстанції роз'яснювалось
право мати захисника.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК
України, за клопотанням учасників
судового провадження суд апеляційної
інстанції зобов'язаний повторно
дослідити обставини, встановлені під
час кримінального провадження, за
умови, що вони досліджені судом першої
інстанції не повністю або з
порушеннями, та може дослідити докази,
які не досліджувалися судом першої
інстанції, виключно якщо про
дослідження таких доказів учасники
судового провадження заявляли
клопотання під час розгляду в суді
першої інстанції або якщо вони стали
відомі після ухвалення судового
рішення, що оскаржується.

З огляду на зазначене вище, відповідно
до технічного запису, не є
обґрунтованими посилання ОСОБА_1 на те,
що судом не було призначено
судово-психіатричної експертизи і не
допитано свідків, тому в судовому
засіданні клопотання про призначення
вказаної експертизи обвинуваченою
заявлено не було, а під час з'ясування
думки сторін щодо необхідності виклику
свідків, остання відповіла негативно,
після чого їй було роз'яснено, що з цієї
підстави вирок не може бути оскаржений
у апеляційному порядку.

Також є необґрунтованими і посилання
стосовно відсутності даних щодо особи
ОСОБА_3, оскільки в матеріалах судової
справи такі дані присутні.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
порушень кримінального процесуального
законодавства допущено не було.

Крім того, колегія суддів вважає, що
покарання, призначене ОСОБА_1
відповідає вимогам ст. 65 КК України,
визначене в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК
України, відповідно до положень
Загальної частини КК України, з
урахуванням ступеня тяжкості
вчиненого кримінального
правопорушення, конкретних обставин
даної судової справи, особи винної, яка
раніше не судима, перебуває на обліку у
нарколога, за місцем проживання
характеризується негативно, має на
утриманні неповнолітню дитину.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 17 вересня 2013 року щодо ОСОБА_1
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 3 місяців з дня її
проголошення.

Судді: