Справа № 361/8689/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/134/15 Доповідач у 2 інстанції Габрієль
Категорія 19 11.02.2015

УХВАЛА
Іменем України
11 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

1)
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , уродженку с. Загальці, Бородянського району, Київської області, українку, громадянку України, не одружену, має неповнолітню дитину 2009 р.н., з середньою спеціальною освітою, не працюючу, яка проживає: АДРЕСА_1 , раніше судиму: 30.01.1997 р. Броварським районним судом в Київській області за ст. 140 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі; 11.07.2001 р. Броварським районним судом в Київській області за ст. 229-6 ч. 1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 01.04.2003 р. Броварським міським судом в Київській області за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки; 19.12.2005 р. Броварським міським судом в Київській області за ст. 309 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі, 28.07.2010 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.З ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України (2 роки іспитового строку), 01.04.2011 Броварським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 30.04.2014 звільнена з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, -

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Ухвалено обрати обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши її під варту із зали суду та утримувати її до набрання вироком законної сили в Київському СІЗО.

Вирішено цивільний позов та питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України вчиненого за наступних обставин.

24.08.2014, приблизно о 16 годині, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 з метою пошуку матері, ОСОБА_7 увійшла до однієї з кімнат, побачила наглядно знайому ОСОБА_9 із золотими сережками у вухах, яка сиділа на дивані, після чого підбігла до неї, сіла їй на коліна зверху, при цьому зажавши її руки собі під ноги, та почала застосувати до неї фізичне насильство, яке полягало у нанесенні ударів кулаками обох рук по обличчю та голові ОСОБА_9 , з метою припинення опору та заволодіння майном, чим завдала ОСОБА_9 наступні тілесні ушкодження: розлиті синці та підшкірні гематоми на повіках лівого ока, біля зовнішнього краю правої брови, в проекції правої та лівої гілок нижньої щелепи, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Потім ОСОБА_7 за допомогою фізичної сили рук зняла 2 пари золотих сережок з вух ОСОБА_9 загальною вартістю 1322 грн., та покинула місце вчинення кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, просить вирок суду першої інстанції змінити, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, призначеного ОСОБА_7 зазначеним вироком, застосувати положення ст.. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання із випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду підлягає зміні через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченої в частині призначеного покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною частиною статті закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм розміром є несправедливим через суворість. Так, судом не враховано обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Судом не наведено доказів суспільної небезпечності особи ОСОБА_7 та не надано належного обґрунтування причин для ізоляції від суспільства. Крім того, судом не враховано, що на утриманні ОСОБА_7 перебуває малолітній син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 186 КК України, є тяжким.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття.

Обставинами, передбаченими ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченій, суд визнав рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , міськрайонний суд врахував те, що вона посередньо характеризується по місцю проживання, раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення корисливих злочинів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для її виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Таким чином доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 щодо суворості призначеного обвинуваченій ОСОБА_11 покарання є необґрунтованими та безпідставними, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2014 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

.
Головуючий /підпис/
Судді /підписи/
Копія вірна: суддя Апеляційного суду
Київської області ОСОБА_2