ВИРОК №1-315/08р.

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

20 листопада 2008 року
м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в
складі:

Головуючого
судді: Галича А.І.

При
секретарі: Волошиній
А.В.

За
участю прокурора: Михайлової О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Прилуки кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя
АДРЕСА_1, українця,
гр.України, з середньою освітою ,
не
працюючого, одруженого, раніше
не судимого

за ч.2 ст.185 КК України;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.Тимки, Оржицького району, Полтавської
області , жителя АДРЕСА_2,
українця, гр.України, з середньою
освітою , одруженого, не працюючого,
раніше не судимого за ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2008 року
близько 22 години на перегоні Линовиця-Прилуки з приміського дизель потягу НОМЕР_1 сполученням
Гребінка-Прилуки , машиніст
ОСОБА_1. за попередньою змовою з
помічником машиніста ОСОБА_2., за
допомогою саморобного пристрою , який
виготовив гр.ОСОБА_1., таємно викрали
200л. дизельного пального,
вартість якого становить 1052
грн.

Як на досудовому,
так і під час судового слідств, підсудні
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. визнали себе
винними за пред'явленим кожному з них обвинуваченні в повному обсязі. При цьому підсудний ОСОБА_1. суду
пояснив, що проживає в м.Пирятин, Полтавської області. Працюючи
машиністом дизельного потягу локомотивного депо Гребінка
Південної залізниці , вирішив
викрасти дизельне томливо щоб
потім продати чоловіку на
ім'я ОСОБА_3, з яким познайомився в
м.Ніжин.

Попередньо виготовивши
саморобний пристрій для зливу
дизельного пального з локомотиву потягу,
16 липня 2008 року, прийшовши на роботу, запропонував своєму помічнику ОСОБА_2.
злити та продати 200л. пального ,
на що останній погодився.

Домовившись по
телефону з ОСОБА_3. про
місце та продаж
дизельного пального , на
перегоні Линовиця-Прилуки , по 746 км. ,
ОСОБА_2 злив за допомогою саморобного пристрою пальне , а потім
разом з ним скинув чотири бочки по 50л. кожна
пального. В цей час вони були
затримані працівниками міліції.

В скоєному розкається, просить суд суворо його не
карати.

Підсудний
ОСОБА_2. суду пояснив, що
проживає в м.Пирятин, Полтавської області, працював помічником
машиніста дизель-поїзда
локомотивного депо Гребінка Південної залізниці.

16 липня 2008 року,
вийшовши на роботу,
машиніст локомотива ОСОБА_1.
запропонував йому злити
дизельне пальне за допомогою саморобного пристрою щоб продати, на що він
погодився. На перегоні Линовиця-Прилуки , коли ОСОБА_1
керував потягом, він за допомогою саморобного пристрою, з
локомотива наповнив чотири бочки по 50
л. кожна дизельного пального, а потім по 746 км. разом з ОСОБА_1м почали скидати наповнені бочки в обумовленому місці , але в цей час були
затримані працівниками міліції.

В скоєному розкається , просить суд суворо його не
карати.

Відповідно до ч.3 ст.299 КПК України в судовому
засіданні визнано недоцільним дослідження
інших доказів по справі, обмежившись
допитами підсудних та дослідження
матеріалів справи, які характеризують їх особи,
оскільки ОСОБА_1. та ОСОБА_2 винними
себе повністю визнали та фактичні обставини справи ніким не
оспорюються , їх зміст вірно
розуміється підсудними та іншим учасникам судового процесу та не має сумнівів стосовно добровільності та істинності
позиції підсудних.

Таким чином
суд вважає, що органи досудового
слідства правильно кваліфікували дії
підсудного ОСОБА_1. за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна,
вчинена за попередньою змовою
групою осіб;

дії
підсудного ОСОБА_2. за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна,
вчинена за попередньою змовою
групою осіб.

Все це знайшло своє підтвердження у судовому засіданні за
що підсудні і повинні нести кримінальну
відповідальність.

Переходячи до вибору міри покарання підсудному ОСОБА_1., суд враховує, що він вперше притягується до кримінальної
відповідальності , щиро розкається у скоєному, сприяв розкриттю
злочину , характеризується за місцем проживання позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину , а тому
вважає за можливе вибрати
покарання в межах санкції
інкримінованого йому злочину , у вигляді
обмеження волі.

Переходячи до вибору міри покарання підсудному ОСОБА_2., суд враховує, що він вперше притягується до кримінальної
відповідальності , щиро розкається у скоєному, сприяв розкриттю
злочину , характеризується за місцем проживання позитивно ,
має на утриманні неповнолітню
дитину , а тому вважає за можливе
вибрати йому покарання
в межах санкції інкримінованого йому злочину , у вигляді обмеження
волі.

Цивільний позов по справі залишити без розгляду .

Керуючись ст.ст.299, 323, 324 КПК
України , суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ч.2 ст.185 КК України і
призначити йому покарання у вигляді
1(одного) року обмеження волі.

ОСОБА_2 визнати винними за ч.2 ст.185 КК України і призначити йому
покарання у вигляді 1(одного) року
обмеження волі.

На
підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити засуджених ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. від відбування покарання
за даним вироком, встановивши кожному з
них іспитовий строк на 1
(один) рік, зобов'язавши кожного з
них повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи.

Цивільний позов по справі залишити без розгляду.

Запобіжні
міри , обрані відносно підсудних, до вступу вироку в законну силу залишити
попередніми - підписки про невиїзд.

Речові
докази по справі: саморобний пристрій
, що складається із гайок та перехідників
і 1 метру шлангу, що знаходиться
на зберіганні у камері речових доказів ЛВ на ст.Гребінка УМВС України на залізничному транспорті - знищити;

200літрів
дизельного пального , що знаходиться на зберіганні у
камері речових доказів ЛВ на
ст.Гребінка УМВС України на залізничному
транспорті - передати локомотивному депо Гребінка.

На вирок
суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області
через Прилуцький міськрайонний суд на
протязі п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення .

ГОЛОВУЮЧИЙ: