ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
травня 2008 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Авраменко Л.С.,

за участю прокурора

Каплунського В.Ф.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальну справу щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця м. Зволен Чехословакія, громадянина України,
неодруженого, працюючого ІНФОРМАЦІЯ_2, освіта середня, проживаючого АДРЕСА_1,
судимого

21 грудня 2006 року Шевченківським районним судом м.
Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого від
відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням на 3 роки,

обвинуваченого у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

1 лютого 2008 року близько 12 год.
ОСОБА_1, знаходячись в приміщені будинку адміністрації на площі Шевченка, 1 у
м. Вишгороді, проник до кабінету НОМЕР_1 звідки таємно викрав майно потерпілої
ОСОБА_2: жіночу сумку вартістю 80 грн., косметичку вартістю 10 грн., ліки на
загальну суму 5 грн., шкіряні рукавички вартістю 50 грн., окуляри вартістю 60
грн. та пластиковий футляр вартістю 10 грн., мобільний телефон „Нокіа 1110і”
вартістю 250 грн. із стартовим пакетом „Київстар” вартістю 25 грн. та рахунком
на 50 грн., гроші в сумі 1 300 грн., гаманець вартістю 40 грн., а всього на
загальну суму 1 880 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 визнав свою винуватість і ствердив,
що працюючи ІНФОРМАЦІЯ_2 та реалізуючи продукцію, знаходився в приміщені
будинку адміністрації на площі Шевченка, 1 у м. Вишгороді, де проник у
відкритий кабінет НОМЕР_1 звідки таємно викрав жіночу сумочку із зазначеним
майном потерпілої, яким розпорядився на свій розсуд.

З кваліфікуючими ознаками інкримінованого йому злочину, переліком та
вартістю викраденого майна погодився. У вчиненому щиро покаявся, заподіяну
шкоду відшкодував добровільно.

Виходячи з того, що показання підсудного ОСОБА_1 відповідають фактичним
обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й
не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 299 КПК України, за згодою прокурора та
підсудного, визнав недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового
розгляду не заперечуються.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_1 у таємному викраденні чужого
майна, повторно, поєднаного з проникненням у приміщення, що підтверджується
доказами дослідженими в судовому засіданні, і кваліфікує його злочинні дії за
ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні підсудному покарання, суд враховує конкретні обставини
справи та вчинення ним тяжкого злочину, дані про його особу, який судимий за
вчинення злочину проти власності та новий злочин вчинив протягом іспитового
строку встановленого попереднім вироком, що є підставою до призначення
покарання за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України, шляхом його
часткового складання.

Разом з тим, суд ураховує щире каяття
підсудного, який добровільно відшкодував заподіну шкоду, що відповідно до ст.
66 КК України є пом'якшуючими покарання обставинами, які з огляду на молодий
вік підсудного, його позитивну характеристику та наявність місця роботи, а
також відсутність обставин, що обтяжують покарання, дають підстави вважати
можливим виправлення ОСОБА_1 без відбування покарання за правилами ст. 75 КК
України.

На підставі викладеного і керуючись статтями 323 і 324 КПК України,

засудив:

визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні
злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і за цим законом призначити йому
покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім
вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2006 року і
остаточно ОСОБА_1 визначити покарання - 5 (п'ять) років позбавлення
волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_1
В.М. звільнити з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років не
вчинить нового злочину і виконає обов'язки, передбачені пунктами 2,3 і 4 ст. 76
КК України, зокрема, повідомлятиме органи кримінально - виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з'являтиметься до
зазначених органів для реєстрації, а також не виїде за межі України на постійне
місце проживання без дозволу таких органів.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити
підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного
суду Київської області протягом 15 діб з моменту його проголошення шляхом
подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя:

7/1-288/06

копія

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2006 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Замно Н.М.,

за участю прокурора

Медведської О.Г.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальну справу щодо

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,

уродженця і жителя АДРЕСА_2, громадянина України,
неодруженого, не працюючого, освіта середня,

судимого 21 березня 2006 року вироком цього ж суду за ч.
1 ст. 263 і ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України на 2 роки позбавлення волі,
звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК
України на 2 роки, 26 травня 2006 року постановою цього ж суду направленого для
відбування призначеного покарання,

обвинуваченого у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

в
період з 20 по 22 квітня 2006 року близько 20 год. ОСОБА_3 за попередньою
змовою із особою, кримінальну справу щодо якої закрито на підставі п. 8 ст. 6
КПК України, будучи в стані алкогольного сп'яніння, проникли через вікно до
будинку АДРЕСА_3, звідки таємно викрали майно потерпілої ОСОБА_4, зокрема:
телевізор „ЛЖ” вартістю 1 100 грн., телевізор „Рекорд” - 500 грн.,
електролобзик „Спаркі” - 350 грн., набір сверл - 30 грн., покривало - 70 грн.,
три комплекти білизни на суму 150 грн., чотири рушники на суму 60 грн., пляшку
коньяку „Коктебель” - 30 грн., дві консерви на суму 6 грн., а всього на
загальну суму 2 296 грн.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 визнав свою винуватість і ствердив,
що в стані алкогольного сп'яніння разом із ОСОБА_5, який проник до будинку
потерпілої ОСОБА_4, викрали її майно, яким розпорядилися на власний розсуд.
Підсудний погодився з кваліфікуючими ознаками інкримінованого йому злочину та
визначеними органами досудового слідства переліком та вартістю викраденого
майна, а також способом його викрадення.

Пред'явлений потерпілою позов про відшкодування матеріальної шкоди визнав у
повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_4 ствердила про виявлення 23 квітня 2006 року слідів
проникнення в будинок і викрадення належного їй майна на суму 2 296 грн.,
вчинення такого підсудний заперечував. Пізніше дізналася, що ОСОБА_3 разом із
ОСОБА_5 продавали викрадене в неї майно, яке їй повернуто не було, а тому
просить про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди й уточнює позовні
вимоги на зазначену суму. Також зазначила, що речовий доказ у справі -
телевізор „Рекорд” пошкоджено і такий не придатний до використання, а тому
цінності для неї не має.

Виходячи з того, що показання підсудного ОСОБА_3 відповідають фактичним
обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й
не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 299 КПК України, за згодою прокурора,
потерпілої та підсудного, визнав недоцільним дослідження доказів, які
учасниками судового розгляду не заперечуються.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого
майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, що
підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні, і кваліфікує його
злочинні дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні підсудному покарання, суд враховує конкретні обставини
справи та вчинення ОСОБА_3 тяжкого злочину в стані алкогольного сп'яніння, дані
про його особу, який не працює і негативно характеризується, а до того ж вчинив
рецидив злочинів, протягом іспитового строку призначеного попереднім вироком,
що є підставою до призначення покарання за сукупністю вироків, на підставі ст.
71 КК України, шляхом його часткового складання.

У той же час, слід урахувати, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому, що
обумовлює призначення нижчої межі покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст.
185 КК України.

Цивільний позов заявлений потерпілою про відшкодування матеріальної шкоди
підлягає задоволенню в повному обсязі на суму 2 296 грн.

На підставі викладеного і керуючись статтями 323 і 324 КПК України,

засудив:

визнати винним ОСОБА_3, у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і за цим законом призначити йому
покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім
вироком від 21 березня 2006 року і остаточно ОСОБА_3 визначити покарання
4 (чотири) роки позбавлення волі.

Строк
відбування покарання рахувати з часу затримання ОСОБА_3 відповідно до постанови
Вишгородського районного суду Київської області від 26 травня 2006 року про
направлення ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання за вироком цього ж
суду від 21 березня 2006 року (а.с. 77-78).

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 2
296 грн.

Речові докази по справі - телевізор „Рекорд”, який знаходиться на
зберіганні в кімнаті речових доказів Вишгородського РВ ГУ МВС України в
Київській області, знищити (а.с. 53).

ОСОБА_3
до відправки в місця позбавлення волі утримувати в Київському СІЗО № 13
управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м.
Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного
суду Київської області протягом 15 діб з моменту його проголошення шляхом
подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя: