Ухвала

іменем україни

03 лютого 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_17,
суддів:ОСОБА_18, ОСОБА_19,,
за участю секретарясудового засідання ОСОБА_20,
прокурора ОСОБА_21,
потерпілого ОСОБА_6,
представника потерпілого ОСОБА_7,
захисника ОСОБА_8,
засудженого ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000931 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 червня 2014 року щодо

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

у с т а н о в и в:

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування судових рішень і про призначення нового розгляду в суді першої інстанції. На думку захисника, слідчий та суд не перевірили того, чи міг потерпілий ОСОБА_6 отримати перелам руки при падінні з висоти власного зросту саме на держак лопати, і безпідставно відмовили в задоволенні клопотання про допит експерта ОСОБА_10, що призвело до неповноти і необ'єктивності досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження. Суд фактично побудував обвинувальний вирок лише на показаннях потерпілого та його дружини, безпідставно не врахувавши показань свідків та інших доказів, які повністю виправдовують ОСОБА_9

У запереченнях потерпілий ОСОБА_6, посилаючись на безпідставність доводів захисника ОСОБА_8, у касаційній скарзі, поданій в інтересах засудженого ОСОБА_9, просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без зміни.

За вироком суду першої інстанції, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 цього Кодексу ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 зазначеного Кодексу.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_6 535,95 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн - моральної.

ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що він 05 лютого 2012 року близько 14.00 год., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1, під час сварки із ОСОБА_6, яка виникла на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, умисно держаком від лопати заподіяв останньому тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримання доводів касаційної скарги, потерпілого, представника потерпілого, прокурора про залишення касаційних вимог захисника без задоволення, а судових рішень - без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені у скарзі, суд касаційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Згідно зі ст. 434 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Відповідно до вимог статей 410-411 КПК України доводи щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження є предметом перевірки судом апеляційної інстанції, який згідно зі ст. 409 КПК України має право на скасування вироку з зазначених підстав.

Доводи щодо безпідставності засудження ОСОБА_9, невідповідність висновків суд, викладених у вироку суду першої інстанції, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що потягло за собою порушення права засудженого на захист, аналогічні викладеним у касаційній скарзі, було перевірено судом апеляційної інстанції, який визнав їх такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження. Апеляційний суд проаналізував такі доводи, дав на них вичерпні відповіді та, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8, відповідно до вимог ст. 419 КПК України зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою.

Як убачається з оскаржуваного вироку, він постановлений з дотриманням вимог статей 370, 373, 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Крім іншого, в ньому належним чином наведено формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_9 і визнаного судом доведеним, висновки суду про винуватість засудженого у вчиненні злочину обґрунтовано на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Так, місцевий суд установив, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому діяння, за яке його засуджено, за наведених у вироку обставин підтверджено послідовними показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, даними протоколів слідчих дій та іншими матеріалами у провадженні.

У судовому засіданні ОСОБА_9, хоч і не визнавав факту заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, проте не заперечував, що між ними відбулася штовханина.

Також судом досліджені висновки судово-медичних експертиз, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця лівого стегна, уламкового перелому нижньої третини правої ліктьової кістки. У висновках також зазначено, що виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету, яким міг бути дерев'яний держак та виключено виникнення зазначених ушкоджень при падінні з висоти власного зросту та ударі об тверду пласку поверхню.

Ці висновки судово-медичних експертиз є повними, об'єктивними, і надані з урахуванням матеріалів провадження та медичної документації.

З достатньою повнотою суд перевірив доводи засудженого в судовому засіданні, його критичний аналіз окремих доказів належним чином мотивований. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви за яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Підстав вважати, що потерпілий й свідки обмовили засудженого, а матеріали кримінального провадження сфальсифіковано, у суду немає.

Доводи про незаконність засудження, неналежну оцінку доказів, неврахування показань свідків ОСОБА_16, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та інших, належним чином перевірялися судом, апеляційної інстанцій, та визнані такими, що суперечать сукупності досліджених у судовому засіданні доказам.

Безпідставні і доводи захисника про порушення прав сторони захисту, оскільки суд дотримався вимог статей 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов'язків і здійснення наданих їм прав.

Доводи захисника про безпідставне відхилення слідчим та судом його клопотань про виклик та допит експерта ОСОБА_10 фактично стосується неповноти досудового розслідування й судового розгляду, що відповідно до вимог ст. 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 356 КПК України, за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз'яснення висновку. Тобто, відповідно до зазначеної норми, суд може викликати експерта до суду для допиту з приводу роз'яснень (уточнення та доповнення) висновку. Допит експерта спрямований на роз'яснення термінології, окремих формулювань, з'ясування методу дослідження, уточнення компетенції експерта, пояснення розбіжностей між обсягом поставлених питань і висновками експерта, на з'ясування суперечностей між висновком та іншими доказами або між декількома висновками, які проводились щодо одного й того ж предмету чи питання дослідження.

Разом із тим, як убачається з матеріалів кримінального провадження, відповідні клопотання захисника належним чином не обґрунтовані, не зазначено, які питання що стосуються достовірності судово-медичних висновків необхідно з'ясувати в суді допитавши експерта. А отже, слідчим та судом відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотань (т. 1, а.п. 201-203, 232-239, т. 2, а.п. 117-120, 158-161).

Та обставина, що судом було відмовлено у виклику у судове засідання експерта для роз'яснення та доповнення висновків не призвело до порушення передбачених законом процесуальних прав ОСОБА_9 і не могло перешкодити ухваленню законного й обґрунтованого судового рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які могли вплинути на законність і обґрунтованість судових рішень, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 433, 436-438 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 червня 2014 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_17ОСОБА_18ОСОБА_19