АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/803/2012 Номер провадження 11/1690/803/2012Головуючий у 1-й інстанції Гудков Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2012 року м. Полтава

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - Гонтар А.А.

Суддів Голубенко Н.В., Юренко Л.А.

з участю прокурора - Акулової С.М.

захисника адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією прокурора Лубенської міжрайонної прокуратури Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.06.2012 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою суд звільнив ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.263 КК України, закривши провадження по справі.

Судом встановлено, що в серпні 2002 року ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, за допомогою ножівки розпиляв деревяний держак від дитячої лопатки, вирізавши два, круглої форми стержні довжиною 310 мм кожний, які зєднав між собою за допомогою паралельно розташованих капронових ниток, які в сукупності утворили мотузку, довжиною 175 мм. Після цього, ОСОБА_3 обидва стержні обмотав ізоляційною плівкою синього кольору, попередньо на вільних від зєднання сторонах, закріпив металеві вставки.

Таким чином, ОСОБА_3 Д,Є. саморобним способом власним інструментом та із знайденого вдома підсобного матеріалу виготовив для тренування нунчаку, який зберігав за місцем проживання.

17.03.2012 року близько 08.00 год. ОСОБА_3 за місцем проживання, обмотав раніше виготовлений нунчаку газетами, котрі з обох боків обвязав липкою стрічкою та помістивши їх до сумки, близько 11 год. 17.03.2012 року вирушив в напрямку Комсомольського парку м. Лубни, для того, щоб потренуватись даним нунчаку. Близько 11.15 год. неподалік кафе Мрія, що по вул. Монастирській, 5 в м. Лубни, працівники міліції в ході проведення огляду особистих речей ОСОБА_3, зокрема, належної йому сумки, виявили та вилучили газетний згорток в середині якого знаходився предмет, який згідно висновку експертизи № 47 від 25.03.2012 року відноситься до категорії холодної зброї, ударно-подрібнюючої дії, виготовлений по типу нунчаку саморобним способом, який ОСОБА_3 носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 326 від 17.05.2012 року, ОСОБА_3 підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України та на підставі ч.2 ст.94 КК України потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

До суду справа надійшла для вирішення питання про застосування щодо ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру.

Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_3 хоча формально і містять склад злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, але відповідно до ч.2 ст.11 КК України є малозначними, оскільки останній виготував, носив та застосовував нунчаку лише для тренування, переносив нунчаку до Комсомольського парку м. Лубни в газетному згортку, який був щільно завязаний скотчем і ОСОБА_4 не мав можливості швидко розмотати нунчаку та завдати тілесні ушкодження іншій особі. Тобто, дії ОСОБА_3 не становили суспільної небезпеки, він не заподіяв і не міг заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству, державі. Крім цього, ОСОБА_3 має виключно позитивні характеристики з місця проживання та роботи.

Прокурор подав апеляцію, в якій просить скасувати постанову суду в звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням кримінального закону. Апелянт не погоджується з висновками суду щодо малозначності вчиненого ОСОБА_3 діяння. Крім того, наголошує на тому, що звільнити від кримінальної відповідальності можливо лише особу, яка вчинила злочин, а не суспільно-небезпечне діяння.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду; прокурора Акулову С.М., яка підтримала апеляцію прокурора, що приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції; заперечення проти апеляції захисника-адвоката ОСОБА_2; перевіривши матеріали справи та доводи апеляції вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно ст.420 КПК України, у справах про застосування примусових заходів медичного характеру, суд вирішує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, з приводу якого порушена справа; 2) чи вчинено це діяння особою, щодо якої розглядається справа; 3) чи вчинила особа зазначене діяння в стані неосудності або обмеженої осудності, чи захворіла вона після вчинення злочину на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 4) чи слід застосовувати до цієї особи заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Як вбачається з матеріалів справи, вона розглянута судом у відкритому судовому засіданні у повній відповідності до вимог ст.419 КПК України.

В ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_3 перебуваючи в стані неосудності дійсно вчинив діяння, яке формально містить ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України з приводу якого порушена кримінальна справа.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні цього діяння підтверджується доказами, зазначеними в оскаржуваній постанові, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються в апеляційному порядку. А саме, показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7; протоколом огляду місця події від 17.03.2012 року (а.с.8-10); протоколом відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_3 (а.с.42-45); висновком криміналістичної експертизи від 17.05.2012 року (а.с.28-29). Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 326 від 17.05.2012 року, ОСОБА_3 підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України та на підставі ч.2 ст.94 КК України потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання (а.с.53-58).

Суд вірно врахував вище викладене, а також конкретні обставини справи згідно яких вбачається, що виготовляючи ще в 2002 року саморобним способом нунчаку ОСОБА_3 (який не є фахівцем в даній області) не знав, що виготовлене ним знаряддя є холодною зброєю, а використовував їх лише зі спортивно-тренувальною метою. Даних про використання ОСОБА_3 нунчаку з іншою метою в матеріалах справи немає. В матеріалах справи немає будь-яких даних про особливості поведінки ОСОБА_3, які свідчать про його суспільну небезпечність. Навпаки, згідно наявних в справі характеристик ОСОБА_3 порядна, спокійна, ввічлива людина (а.с.68,69). Крім того, незважаючи на наявне захворювання та інвалідність 2 групи по психічному захворюванню, він не перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра в поліклініці за місцем проживання (а.с.84), що також свідчить про те, що незважаючи на свій хворобливий стан, ОСОБА_3 не є суспільно небезпечним. Згідно інформації, що міститься в виписці від 11.04.2012 року з медичної карти Остерської РП, де ОСОБА_3 починаючи з 2006 року щорічно проходить обстеження з ціллю проходження медичного огляду для облпсих МСЕК для продовження групи інвалідності, ОСОБА_3 активні маячні ідеї не висловлює, в поведінці спокійний (а.с.72).

У відповідності до ч.2 ст.416 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними. За змістом ст.421 КПК України, коли суд визнає непотрібним застосовувати примусові заходи медичного характеру, він виносить постанову про закриття справи.

В даному випадку, суд належним чином мотивував своє рішення про закриття кримінальної справи стосовно неосудної особи, яка хоча і вчинила суспільно-небезпечне діяння яке формально містить ознаки злочину, однак сама ця особа не є суспільно небезпечною.

В той же час, закриваючи справу, в резолютивній частині оскаржуваної постанови суд допустив помилку, вказавши що звільняє ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, в той час, як питання про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності судом взагалі не розглядалось. За таких обставин, апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення, а постанова суду зміні.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора Лубенської міжрайонної прокуратури часткового задовольнити.

Виключити з резолютивної частини постанови вказівку суду про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

В іншій частині постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.06.2012 року про закриття справи стосовно ОСОБА_3 залишити без змін.

С У Д Д І :

ОСОБА_1А ОСОБА_8 ОСОБА_9А