У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Кравченка К.Т.,

суддів

Мороза М.А., Пивовара В.Ф.

розглянула у судовому засіданні у
м. Києві 19 квітня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області
від 6 січня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 5
квітня 2006 року.

Вироком місцевого суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
судимості не має,

засуджено за ч.2 ст.121 КК України на вісім років позбавлення волі.

Постановлено стягнути із засудженого на користь потерпілих:

- ОСОБА_2 - на відшкодування матеріальної 13 339 грн. 45 коп. та моральної
шкоди - 45 000 грн.;

- ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 7 000 грн.

Ухвалою
Апеляційного суду Хмельницької області від 5 квітня 2006 року апеляції
засудженого та його захисника залишені без задоволення, а вирок Городоцького
районного суду від 6 січня 2006 року - без зміни.

Як
визнав суд, 26 березня 2005 року, приблизно о 5 годині, ОСОБА_1,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, у приміщенні ресторану готельного
комплексу “Європа”, що на провулку Коцюбинського у м. Городок, під час сварки,
на грунті особистих неприязних стосунків, умисно завдав один удар ножем у
живіт ОСОБА_4, заподіявши йому тяжкі
тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить судові рішення щодо нього скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд. Вважає, що досудове та судове
слідство проведено неповно та однобічно, з порушенням
кримінально-процесуального закону, на досудовому слідстві до нього
застосовувалися незаконні методи, його дії слід кваліфікувати не за ч.3 ст.121,
а ч.1 ст.119 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК
України. Засуджений вказує, що його не доставили у судове засідання
апеляційного суду, хоча він подав таке клопотання.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
скарги засудженого, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду першої інстанції, щодо доведеності винності ОСОБА_1 в умисному заподіянні
ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, за
обставин вказаних у вироку, стверджується сукупністю зібраних та перевірених
судом доказів, і є правильним.

На обґрунтування свого висновку суд послався на показання засудженого, який
не заперечував факт заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Про те, що потерпілий мав із засудженим неприязні стосунки, повідомила
потерпіла ОСОБА_2, яка пояснила, що ОСОБА_4 скаржився їй на ОСОБА_1, котрий зі
слів потерпілого, вимагав у нього гроші.

Свідок ОСОБА_5, у судовому засіданні підтвердив, що протягом 25 та 26
березня 2005 року разом із ОСОБА_1 відпочивав спочатку у барі “Корсар”, а
пізніше - у ресторані “Європа”. Бачив, що потерпілий спілкувався із засудженим.
Приблизно о 5 годині, вийшовши на вулицю почув, як ОСОБА_1 звертався до
потерпілого ОСОБА_4, котрий знаходився в автомобілі, зі словами: “Якщо я тебе
підрізав, то давай відвезу до лікарні.”
При цьому свідок бачив у руці ОСОБА_1 ніж. Засуджений намагався
відчинити дверцята з боку водія, однак ОСОБА_4 поїхав від готелю до центру
міста. Тоді він, ОСОБА_1 і ОСОБА_6 викликали таксі та поїхали за потерпілим.
Дорогою вони помітили, що автомобіль під керуванням ОСОБА_4 вдарився об дерево,
а потерпілий у цей час перебував у салоні і не подавав ознак життя.

Суд дав належну оцінку частковій зміні показань цього свідка у судовому
засіданні. При цьому, визнав, що піддавати сумніву показання ОСОБА_5, котрі він
дав на досудовому слідстві, немає підстав.

Показання ОСОБА_5, які суд взяв до уваги, повністю узгоджуються із
поясненнями свідка ОСОБА_6, а також даними, що є у протоколі відтворення
обстановки та обставин події, очної ставки між ОСОБА_5 та засудженим.

Крім того, винність ОСОБА_1 в умисному заподіянні ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, стверджується й
показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
а також даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи.

Із пояснень у судовому засіданні експерта Драгомерецької-Дорош К.
убачається, що поранення потерпілому могло бути заподіяно ножем, знайденим на
місці події. Крім того, експерт заперечила можливість заподіяння ОСОБА_4
ножового поранення з необережності.

Своє рішення щодо винуватості засудженого, суд належним чином умотивував.
Доводи ОСОБА_1 ці висновки суду не спростовують.

За таких обставин вважати, що досудове та судове слідство проведено неповно та
однобічно, з порушенням кримінально-процесуального закону, немає підстав.

Посилання засудженого на те, що на досудовому слідстві до нього
застосовувалися незаконні методи, було предметом перевірки і не знайшло
підтвердження. Як убачається зі справи, заява засудженого у судовому засіданні
була перевірена прокуратурою Городоцького району Хмельницької області і 8
лютого 2006 року заступником прокурора району винесено постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи щодо співробітників міліції (т.2 а/с 318).
Згадана постанова не скасована і тому піддавати сумніву її законність, немає
підстав.

Суд, дослідив усі обставини, що могли
мати значення для прийняття рішення і
його висновок, щодо доведеності винності та кваліфікації дій засудженого ОСОБА_1 саме за ч.2
ст.121 КК України, є правильним.

Посилання засудженого на те,
що його не ознайомили із матеріалами справи, не відповідає дійсності (т.2
а/с251, 254, 272). При цьому, рішення місцевого суду щодо обмеження строку ознайомлення
ОСОБА_1 зі справою, є обґрунтованим (т.2 а/с 334).

Заява засудженого про те, що
його не доставили у судове засідання апеляційного суду для участі у розгляді
кримінальної справи за його апеляцією, чим було порушено
кримінально-процесуальний закон, також не відповідає дійсності, оскільки
клопотання ОСОБА_1 відповідного змісту, у справі відсутнє.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд урахував усі обставини справи, дані про особу
засудженого, обставини, що пом'якшують покарання, у тому числі й ті, про які
зазначено у касаційній скарзі, і
належним чином обгрунтувавши своє рішення, дійшов правильного висновку щодо
призначення винному покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним та
достатнім. Підстав для пом'якшення покарання, чи застосування ст.69 КК України,
не знайдено.

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових
рішень, не встановлено.

Підстав для задоволення касаційної
скарги ОСОБА_1, а також для призначення справи до касаційного розгляду
з викликом осіб, зазначених у ст.384 КПК України, не убачається.

Керуючись ст.394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги
засудженому ОСОБА_1 - відмовити.

Судді:

Кравченко К.Т. Мороз
М.А. Пивовар В.Ф.