дата документу :
Провадження № 1-КП/359/56/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_6
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петровське Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого водієм в ТОВ "Автосервіс", проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу 89 КК України.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїми умисними діями повторно вчинили викрадення чужого майна (крадіжки) за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.
20.04.2014 року близько 14 годин 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 запропонував останньому допомогти у викраденні належних ОСОБА_7 металевих опалубочних стойок "РЕRІ", а саме вивезти їх з місця вчинення злочину. На вказану пропозицію ОСОБА_8 погодився, вступивши таким чином у злочинну змову на викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_5 із ОСОБА_4 на належному останньому автомобілі ВАЗ 21021 д.н.з. НОМЕР_1 20.04.2014 року близько 14 годин 30 хвилин цього ж дня шляхом вільного доступу заїхали на територію неогородженого подвір`я, розташованого по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 .

Перебуваючи на вищезазначеній території, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_5 , відкрив багажник належного йому вищевказаного автомобіля для того, щоб останній погрузив до багажника цього автомобіля будівельні опалубочні стойки "РЕRІ" в кількості 11 штук.

Після цього ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, самостійно погрузив до багажника зазначеного автомобіля викрадені ним опалубочні стойки "РЕRІ" в кількості 11 штук, вартістю 600 гривень кожна. У подальшому ОСОБА_4 сів разом зі ОСОБА_5 до вказаного автомобілю та з місця злочину зникли.

У подальшому ОСОБА_5 викраденим майном розпорядився за власним розсудом, а саме здав його на пункт прийому металобрухту, отримавши за це грошові кошти у сумі 270 грн., частину з яких, а саме 50 грн. віддав ОСОБА_4 .

В результаті вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_5 і ОСОБА_4 заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 6 600 гривень.
Крім того, 21.04.2014 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_9 (матеріли відносно, якого виділені в окреме провадження), перебуваючи в кафе "Стара Кузня"в с. Петровське Бориспільського р-ну Київської області, запропонував ОСОБА_5 вчинити крадіжку опалубочних труб "РЕRІ" з території, що належить ОСОБА_7 та знаходиться по АДРЕСА_3 , на що останній дав свою згоду та тим самим вступив з ОСОБА_9 в злочинну змову. Для допомоги у вчиненні ними вказаного злочину, останні вирішили запросити ОСОБА_4 , який повинен був перевезти дані опалубочні стойки на своєму автомобілі ВАЗ 21021 д.н.з. НОМЕР_1 . На пропозицію вказаних осіб ОСОБА_4 погодився, також вступивши у злочинну змову.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділені в в окреме провадження) та ОСОБА_4 на належному останньому автомобілі ВАЗ 21021 д.н.з. НОМЕР_1 20.04.2014 року близько 20 години цього ж дня шляхом вільного доступу заїхали на територію неогородженого подвір`я, розташованого по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 .

Перебуваючи на вищезазначеній території, ОСОБА_5 повторно разом з ОСОБА_9 , (матеріали щодо якого виділені в окреме провадження) діючи умисно з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, руками погрузили до багажнику автомобіля ВАЗ 21021 д.н.з. НОМЕР_1 будівельні опалубочні стойки "РЕRІ" в кількості 6 штук вартістю 600 гривень кожна, в той час як ОСОБА_4 тримав кришку багажника автомобіля.

Після цього, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділені в в окреме провадження) сіли до вказаного автомобілю та з місця злочину зникли.

У подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділені в в окреме провадження) викраденим майном розпорядилися за власним розсудом, а саме здали його на пункт прийому металобрухту, отримавши за це грошові кошти у сумі 170 грн. за частину з яких вони придбали ОСОБА_4 1 пляшку пива об`ємом 0,5 л.

В результаті вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділені в в окреме провадження) заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3 600 гривень.
В результаті вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділені в в окреме провадження) заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 10 200 гривень.
Ухвалою суду від 22.06.2015 року матеріали щодо ОСОБА_9 були виділені в окреме провадження за №1-кп/359/298/2015, 359/5728/15-к з кримінального провадження № 1-кп/359/56/2015, 359/12774/14-к.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнали вину у вчиненні кримінального правопорушення.

Під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_4 показав, що знав, та розумів, що стойки викрадаються. 20.04.2014 року телефонували ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділені в окреме провадження) та ОСОБА_5 і просили перевезти стійки автомобілем. Разом з ОСОБА_5 , він приїхав на територію неогородженого подвір`я, розташованого по АДРЕСА_3 . ОСОБА_5 в багажник автомобіля грузив стійки довжиною приблизно 3 метрів. Він не вантажив стійки, стояв біля автомобіля та спостерігав. В центрі села ОСОБА_5 вивантажив труби і здав на металобрухт, куди він його підвіз. ОСОБА_9 в цей день не було, він спав, оскільки вживав спиртні напої. Кошти за послуги він отримав в розмірі 50 грн. за доставку.

На наступний день ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділені в в окреме провадження) були разом, подзвонили по телефону, і вони втрьох поїхали на подвір`я ОСОБА_7 . ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділені в в окреме провадження) завантажили стійки в машину, але він не виходив. Він їх відвіз до приміщення де приймають металобрухт, де ОСОБА_5 і ОСОБА_9 вивантажили стійки. Після цього поїхав. В нього була попередня домовленість про перевезення викрадених стійок з обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділені в в окреме провадження). Про те, що стійки крадені він усвідомлював. Він вважає себе винним тому що здійснив доставку викраденого до бази металобрухту та щиро розкаявся.
Під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_5 показав, що 20.04.2014 року з ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділені в в окреме провадження) розпивали алкогольні напої. Вони вирішили викрасти труби, але так як він перебував в стані алкогольного сп`яніння то пішов спати. До цього зателефонували ОСОБА_4 та вони домовились з ним про транспортний засіб для перевезення. Перший раз він викрав 11 штук, при цьому ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділені в в окреме провадження).не було. За ці труби він отримав кошти, які витратив на особисті потреби. ОСОБА_4 необхідний був для того, щоб перевезти труби. За надання послуг ОСОБА_4 отримав кошти, точну суму він не пам`ятає .
Також повідомив, що на наступний день у вечері ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділені в окреме провадження) запропонував викрадення труб. Вони попередньо зателефонували ОСОБА_4 та домовились про транспортування труб. Приїхавши на територію неогородженого подвір`я, розташованого по АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_7 . Разом з ОСОБА_9 (матеріали щодо якого виділені в окреме провадження) погрузили труби, після чого відвезли і здали Герману на металолом. ОСОБА_4 не приймав участі у завантаженні, стояв рядом. Підтвердив, що приніс бензин ОСОБА_9 , яким заправляли автомобіль ОСОБА_4 . Вирученими коштами розпорядились на власний розсуд.
У зв`язку з тим, що обвинувачені та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення злочинів, суд на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинувачених та дослідженням доказів, які характеризують їх особи. Судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинувачених в межах пред`явленого їм обвинувачення.

Суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання їх винними.

Дії обвинувачених кваліфіковані:

- за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Суд вважає, що дії обвинувачених кваліфіковані правильно.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинив два поспіль викрадень чужого майна. Відповідно до п. 20 ППВСУ "Про судову практику у справах про злочини проти власності" № 10 від 06.11.2009 р., у разі вчинення декількох посягань на власність перший злочин за відсутності інших кваліфікуючих ознак належить кваліфікувати за частиною першою відповідної статті, а інші як вчинені повторно - за іншими частинами відповідних статей КК. Якщо винна особа вчинила крадіжку і в її діях є декілька кваліфікуючих ознак, передбачених різними частинами статті, вчинене належить кваліфікувати за тією частиною, яка передбачає більш суворе покарання. При цьому всі кваліфікуючі ознаки повинні бути вказані в обвинувальному висновку і мотивувальній частині вироку. Так, майно, яким вони заволоділи, було для них чужим, адже не перебували в їх власності чи законному володінні. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мали на нього жодного права, цим майном заволоділи у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулись протиправно. Викрадення майна здійснювались коли потерпілий та інші особи за ними не спостерігали. За цією ознакою воно було таємним та визначено як крадіжка. Дії обвинувачених характеризуються прямим умислом та корисливою метою. Зокрема, вони усвідомлювали суспільно небезпечний характер діянь, передбачали їх суспільно небезпечні наслідки і бажали їх настання. Корисливий мотив полягає у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прагнули обернути чужу річ на свою користь. Вчинений ним злочини є закінченими. Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заздалегідь домовлялись про викрадення майна. Домовленості мали місце до моменту виконання об`єктивної сторони злочинів. Тому викрадення майна мають ознаку їх вчинення за попередньою змовою групою осіб. Обвинувачені вчинили декілька поспіль викрадень майна: за вчинення першого злочину вони від кримінальної відповідальності не звільнені, тому подальші злочини містять ознаку повторності.

Отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили два викрадення чужого майна заздалегідь домовившись про його викрадення.

По факту двох викрадень чужого майна не зважаючи на тотожність способу вчинення цих кримінальних правопорушень, вони не мають загальної мети та не охоплюються єдиним умислом. Тому вчинені обвинуваченими викрадення чужого майна мають ознаку повторності і не є продовжувальними злочинами.
З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повинні бути засудженими:
- за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинено повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Обираючи обвинуваченим кримінальне покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані, які характеризують його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом враховується те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили умисний злочин середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є те, що він щиро розкаявся у вчиненому злочині. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він раніше неодноразово був судимий, в тому числі і за вчинення злочинів проти власності, в порядку ст. 89 КК України судимості зняті та погашені. На обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно. Тимчасово не працює. Як вбачається із заяви потерпілого ОСОБА_7 від 04.03.2015 р. він жодних претензій до обвинувачуваного ні морального, ні матеріального характеру не має (а.с.90).

Із урахуванням обставин вчинення злочину, його тяжкості та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 суд приходить до висновку, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_5 належить призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Разом з тим, його перевиховання та виправлення залишається можливим без ізоляції від суспільства. На підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 допустимо звільнити від відбування покарання з випробуванням, йому доцільно встановити іспитовий строк певної тривалості та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є те, що він щиро розкаявся у вчиненому злочині. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він раніше не судимий, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, працює по найму. Скарг до дільничного інспектора та сільської ради не надходило. Як вбачається із заяви потерпілого ОСОБА_7 від 04.03.2015 р. він жодних претензій до обвинувачуваного ні морального, ні матеріального характеру не має (а.с.90).

З огляду на дані обставини в їх сукупності, зважаючи на особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його щире каяття у скоєному, з урахуванням участі останнього у скоєнні злочину, як пособника, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід призначити покарання: за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.
На підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 допустимо звільнити від відбування покарання з випробуванням, йому доцільно встановити іспитовий строк певної тривалості та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинувачених є достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи середню тяжкість вчинених злочинів та особу обвинувачених, пом`якшуючи обставини.

Ч.1 ст. 98 КПК України доказами є матеріальні об`єкти ,які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 9. ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відповідно до п. 1 ч.9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 є власником автомобіля ВАЗ 21021, д.н.з. НОМЕР_1 та даний автомобіль є знаряддям злочину на якому перевозилось викрадене майно, у такому разі відсутні будь-які альтернативні варіанти, та транспортний засіб марки "ВАЗ 21021" д.н.з. НОМЕР_1 , має бути конфіскований згідно п. 1 ч.9 ст. 100 КПК України.
Речовий доказ: транспортний засіб марки "ВАЗ 21021" д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, на якому було вчинено викрадення стійок у потерпілого ОСОБА_7 слід конфіскувати на користь держави на підставі ст. 100 КПК України. Вилучені 17 опалубочних стойок, які передані на зберігання власнику ОСОБА_7 , на підставі ст. 100 КПК України, - залишити в його володінні.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не пред`являвся.

Керуючись ст. 22, ч.9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, ч. 2, ч. 3 ст. 373, ст. ст. 374-376 КПК України, ст.ст. 65-67, ч. 2 ст. 185 КК України, суд -

присудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речовий доказ: автомобіль ВАЗ 21021, д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, конфіскувати на користь держави, як знаряддя вчинення злочину; 17 опалубочних стойок - залишити у володінні потерпілого ОСОБА_7 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1