Справа № 1-132 2007 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судці Берегового О.Ю.

при секретарі Нечипорук Т.В.

з участю прокурора Грималюка В.В.

розглянувши у відкритому засіданні
в залі суду місті Тульчині справу про обвинувачення

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, українця, гр-на
України, уродженця с Крищинці Тульчинського району,
жителя АДРЕСА_1, освіта середня, одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітня дитина 5-ти років, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого
ст. 164 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Тульчинського районного суду від 26.06.1996 року
ОСОБА_1 зобов"язаний сплачувати аліменти на користь громадянки ОСОБА_2,
жительки с Крищинці Тульчинського району, на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження в розмірі 14 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19.06.1996
року і до його повноліття.

Однак, ОСОБА_1,
замість добросовісного виконання рішення суду та конституційних обов"язків, участі у вихованні дитини не приймає,
навмисно ухиляється від сплати
аліментів, знаючи, що він їх зобов"язаний сплачувати. Проживаючи за
рахунок тимчасових заробітків і
отримуючи зарплатню, кошти на утримання дитини майже не виділяє, в Тульчинському районному центрі зайнятості не
реєструється. На протязі 2006 року ним сплачено
в рахунок аліментів ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 150 грн., в 2007 році -50 грн. Повністю погашати заборгованість по
аліментам категорично відмовляється, мотивуючи відсутністю коштів та
спрямування їх на будівництво будинку.

В зв"язку з вказаними діями ОСОБА_1 у нього виникла заборгованість по
сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на суму 4215,85 грн.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю і суду показав, що в 1991 році він одружився з
громадянкою ОСОБА_2 і від даного шлябу у них народився син
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

15.10.1996 року шлюб між ними було розірвано і починаючи з 19.06.1996 року
він зобов"язаний сплачувати аліменти ОСОБА_2 на
утримання свого сина ОСОБА_3 в розмірі 14 частини зі всіз видів заробітку, щомісячно. На протязі 1996-2001 років він
працював на різних роботах, однак, з його зарплатні
відраховували аліменти і на руки видавали дуже мало коштів, а тому він вирішив заробляти за рахунок тимчасових
заробітків. На даний час він працює в с Нестерварка у приватного
підприємця, яка сплачує йому 20-30 грн. в день. Аліменти ОСОБА_2 на утримання сина не сплачує,

2

яку необхідно
утримувати, а також на даний час будує будинок на який потрібно немало коштів. На сплату аліментів коштів не вистачає. В центр
зайнятості не ставав, так як не має освіти, а також відсутнє бажання так як працює на тимчасових заробітках по людях. Про
заборгованість, яка виникла по сплаті аліментів він
знає, і зобов"язується її погасити і робити все можливе, щоб в подальшому
сплачувати їх вчасно. Щиро кається та просить суд його суворо не карати.

Крім визнання підсудним свсєї вини, його вина також підтверджується
матеріалами справи: довідкою-розрахунком
заборгованості по аліментам /а.с. 8/, довідкою з Тульчинського РЦЗ , згідно якої ОСОБА_1 Тульчинському РЦЗ не
зареєстрований /а.с. 11/, копією виконавчого листа № АЕ-65 1996
/а.с. 12, 13/ та іншими матеріалами справи.

Дослідивши зібрані докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 в
злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на дітей
доведена в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України.

Вирішуючи питання про при значення покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, особу
підсудного, який характеризується позитивно.

До обставин, що пом'якшують відповідальність підсудного, суд відносить щире
каяття в скоєному злочині.

Обтяжуючих обставин, судом не
встановлено.

Також, суд вважає, що з підсудного підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 заборгованість
по сплаті аліментів.

Стосовно запобіжного заходу обраного відносно підсудного ОСОБА_1, то суд вважає, що до вступу вироку в законну силу його слід
залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 321 -324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК Україні і призначити йому покарання у виді
обмеження волі строком на один місяць.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбуття
покарання з випробуванням, встановивши іспитові й термін строком на
два роки.

Стягнути з ОСОБА_1, проживаючого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 4215 (чотири тисячі двісті п"ятнадцять) грн. 85
коп. заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити
попередній - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької
області протягом п'ятнадцяти діб з дня його проголошення.