печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.07.2015 Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003861 від 22.07.2014 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, з вищою освітою, який працює директором ТзОВ «Себек», має на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.388 КК України

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 вчинив розтрату заставленого майна, яке йому було ввірено, за наступних обставин.

Відповідно до протоколу №8/02 загальних зборів Учасників ТзОВ «Себек» від 18.12.2002, Наказу ТзОВ «Себек» за №31 від 18.12.2002, ОСОБА_4 обіймає посаду директора ТзОВ «Себек», , юридична адреса: місто Луцьк, вулиця Зв`язківців, 1-Б.

Діючи на підставі статуту ТзОВ «Себек», затвердженого зборами учасників, та зареєстрованого 21.01.2004 державним реєстратором Луцької міської ради за № 04051327Ю0030532, виконуючи адміністративно-розпорядчі та організаційно-господарські функції щодо управління вказаним підприємством, директор ТзОВ «Себек» ОСОБА_4 , 20.11.2007 уклав кредитний договір №010/08-11/2005 з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), , юридична адреса: м. Київ, вул. Лескова, 9, згідно якого підприємство отримало кредит в розмірі 5 000 000 грн.

В забезпечення вимог отримання кредитних коштів по кредитному договору №010/08-11/2005 від 20.11.2007, ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «Себек» в особі директора ОСОБА_4 укладено договір застави товарів в обігу від 20.11.2007, який забезпечував вимоги ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», що витікають з кредитного договору № 010/08-11/2025 від 20.11.2007, а також додаткових угод, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого ТзОВ «Себек» в забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення кредиту в розмірі 5 000 000 грн., сплати процентів за його користування, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафу), в розмірі, строки та у випадках передбачених кредитним договором, а також виконання інших умов кредитного договору та відшкодування ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» всіх можливих збитків, понесених ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання договору, передало у заставу належні йому на праві власності товари в обороті, а саме:

- бензин А-95, в кількості 101 197,14 л., вартістю 422 037,21 грн.;

- бензин А-92, в кількості 110 680,19 л., вартістю 419 100,66 грн.;

- бензин A-80, в кількості 1493 л., вартістю 4 521,92 грн.;

- бензин А-76, в кількості 193 796,53 л., вартістю 657 296,05 грн.;

- дизельне паливо, в кількості 161 439,41 л., вартістю 589 664,14 грн.

А всього ТзОВ «Себек» передало заставного майна оціненого сторонами в розмірі 2 092 619,98 грн.

Крім того, за умовами цього договору, ТзОВ «Себек» отримало наступні права і обов`язки, а саме:

- право володіти, користуватися і розпоряджатися предметом застави згідно розділу №111Закону України «Про заставу» та даного договору;

-у випадку реалізації майна, що складає предмет застави, ТзОВ «Себек» зобов`язане замінити його іншим майном такої ж або більшої вартості протягом 3-х банківських днів за погодженням з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»;

- у разі, якщо предмет застави було знищено, пошкоджено або зіпсовано ТзОВ «Себек» повинно протягом 3-х банківських днів надати його заміну.

При відсутності заміни ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» задовольняє свої вимоги за рахунок сум страхового відшкодування, а у разі його нестачі - з іншого майна ТзОВ «Себек»;

- щомісячно надавати ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» довідку про стан збереження предмету застави його кількість та вартість;

- зобов`язалось забезпечити цілісність заставленого майна та створити належні умови для його зберігання. Забезпечити в будь-який час вільний доступ та необмежені можливості представників ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» для здійснення перевірок розміру, стану та умов зберігання заставленого майна, а також у разі звернення останнього надати йому не пізніше трьох робочих днів необхідні документи щодо підтвердження виконання умов цього договору;

- у випадку - виникнення загрози втрати, пошкодження, знищення або псування предмета застави негайно повідомити про це ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

- зобов`язалось вжити всіх необхідних заходів щодо захисту предмету застави від зазіхань будь-яких третіх осіб, а у випадку пред`явлення до ТзОВ«Себек» третіми особами вимог про визнання за ними права власності або інших прав на предмет застави, ТзОВ «Себек» зобов`язаний негайно повідомити про це ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

- право користування заставленим майном згідно його призначення.

Відповідно до додатку №1 до договору застави від 20.11.2007- акту опису майна, що передається в заставу від 20.11.2007, в забезпечення прийнятих на себе зобов`язань ТзОВ «Себек» по кредитному договору № 010/08-11/2025 від 20.11.2007, укладеного з ТзОВ «Себек», ТзОВ «Себек» надало в заставу вищевказане майно, яке належить підприємству на праві власності.

Достовірно знаючи про те, що зазначене майно, яке знаходяться в обороті підприємства, передано в заставу для забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № 010/08-11/2025 від 20.11.2007, директор ТзОВ «Себек» ОСОБА_4 будучи особою, якій вищевказане заставлене майно ввірено на зберігання, діючи в порушення вимог розділу №111 Закону України «Про заставу» та умов договору застави товарів в обігу від 20.11.2007, протягом вересня - грудня 2008 року здійснив його відчуження шляхом реалізації ТзОВ «Аветра».

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні злочину за встановлених судом обставин, по суті висунутого обвинувачення пояснив, що з метою забезпечення зобов`язань по Генеральній кредитній угоді № 010/08-11/1941 від 21.08.2007 та Генеральній кредитній угоді № 010/08-11/03/06 від 26.03.2008, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Себек» було укладено договір застави товарів в обігу б/н від 20.08.2008 році. Згідно п. 1.2 вказаного договору в забезпечення виконання зобов`язань по Генеральній кредитній угоді № 010/08-11/1941 від 21.08.2007 та Генеральній кредитній угоді № 010/08-11/03/06 від 26.03.2008 ТОВ «Себек» передало в заставу належні йому на праві власності товари в обігу, які згідно п. 1.3 вказаного Договору оцінено сторонами в розмірі 2 881 376,40 грн. Будучи директором ТзОВ "Себек", він повинен був зберігати товари в обороті, які передано в заставу, проте товари в обороті були відчужені у вересні-грудні 2008 року, а необхідні обсяги не були поновлені. З метою приховування відсутності заставлених товарів в обороті ТзОВ "Себек" демонструвало паливо, яке належало ТзОВ "Аветра", видаючи його за своє.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставин справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, оскільки він вчинив розтрату заставленого майна, яке йому було ввірено.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив злочин невеликого ступеня тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, володіє вищою освітою, працює директором ТзОВ «Себек», одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем постійного проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся у вчиненому злочині, що визнається судом обставиною, яка пом`якшує покарання. Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом під час розгляду справи не встановлено.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, позитивні дані про особу обвинуваченого та наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 та досягнення інших цілей покарання можливе і без ізоляції обвинуваченого від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Підстав для призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади, яке з огляду на санкцію ч. 1 ст. 388 КК України носить альтернативний характер, суд не вбачає, враховуючи твердження обвинуваченого , що займана посада є єдиним джерелом заробітку та існування його сім`ї.

Між тим, у відповідності до пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08 квітня 2014 року, із змінами, внесеними згідно із Законом № 1246-VII від 06.05.2014, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом мають неповнолітніх дітей, відносно яких вони не позбавлені батьківський прав.

Обвинувачений ОСОБА_4 має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно яких він батьківських прав не позбавлений, що підтверджується довідкою служби у справах дітей Луцької міської Ради № 31-68/1062 від 23.07.2015.

ОСОБА_4 не належить до осіб, відносно яких не може бути застосовано амністію.

За таких обставин та враховуючи, що ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі акту амністії, суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08 квітня 2014 року, із змінами, внесеними згідно із Законом № 1246-VII від 06.05.2014, як особи, яка засуджена за злочин невеликого ступеня тяжкості та має на утриманні дітей, віком до 18 років.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 370, 371, ч. ч. 2,3 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п.п. 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08 квітня 2014 року, із змінами, внесеними згідно із Законом № 1246-VII від 06.05.2014.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1