Справа №1-52/10 17.06.2010 17.06.2010 17.06.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі: головуючого Царюка В.В.

суддів Чернявського А.С., Войтовського С.А.

за участю прокурора Максимишина О.П.

17 червня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2010 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, раніше судимий: 1) 09.04.2002 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 263 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 2) 02.12.2002 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 190 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі; 3) 25.05.2005 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 395 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 16.07.2008 року за відбуттям строку покарання,

- засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування шкоди заподіяної злочином матеріальні збитки в сумі 5123 грн. 99 коп.

Згідно вироку, ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за скоєння злочинів при наступних обставинах.

27.11.2008 року в період часу з 16 до 17 год. ОСОБА_1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, шляхом вільного доступу проник у квартиру АДРЕСА_1, звідки таємно викрав компютер, який належав ОСОБА_3 Після цього з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в сумі 1500 грн.

06.02.2009 року, близько 00 год. 30 хв., ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2, маючи умисел на викрадення чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_2, який перебував у нього в гостях заснув і не розумів, що з ним трапиться, таємно викрав у останнього золоті прикраси, мобільний телефон «Соні Еріксон» та гроші в сумі 300 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5123 грн. 99 коп. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 посилається на те, що його вина у викрадені майна потерпілого ОСОБА_3 не доведена, так як потерпілий сам запропонував продати його компютер, що вони разом і зробили, однак той вказані обставини не памятає. Зазначає, що судом не допитані свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які були присутні під час продажу компютера. Також посилається на те, що суд неправильно вирішив цивільний позов та стягнув з нього 5123 грн. 99 коп., оскільки компютер вартістю 1500 грн. був повернутий власнику. Зазначає, що призначене покарання є суровим, так як суд вказав у вироку, що призначає його в мінімальних межах, однак призначив більше суворе покарання. По епізоду викрадення майна ОСОБА_2 вирок не оскаржується. Разом з тим, апелянт просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вирок законним і обґрунтованим та просив залишити його без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставин справи і підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.

Доводи, наведені засудженим в апеляції, являються необґрунтованими.

Так, по епізоду викрадення компютера у потерпілого ОСОБА_3 вина засудженого ОСОБА_1 підтверджується його показаннями, даними на досудовому слідстві в якості підозрюваного та обвинуваченого, з яких вбачається, що наприкінці листопада 2008 року на вул. Південній в м.Миколаєві він з співмешканкою ОСОБА_5 зустріли знайомого ОСОБА_3, який запропонував піти до нього додому та випити горілки. Після вживання горілки вдома у ОСОБА_6 вони розійшлись. Через декілька годин він (ОСОБА_1О.) і ОСОБА_5 знову зустрілись з потерпілим та пішли додому до останнього, щоб ще випити спиртне. В процесі вживання спиртного він побачив в квартирі ОСОБА_3 компютер. Через деякий час ОСОБА_5 подзвонила її мати і сказала, що треба йти додому. При цьому ОСОБА_6 вже спав, оскільки багато випив. Коли вони з ОСОБА_5 стали виходити з квартири, то він не зачинив вхідні двері, а лише прикрив їх. Потім він повернувся в квартиру ОСОБА_3 та викрав компютер у сборі. Знаючи, що його знайома ОСОБА_4 збиралась придбати компютер, він запропонував викрадений ним компютер їй, і вона погодилась придбати його за 1000 грн., але заплатила лише 500 грн.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 27.11.2008 року, близько 12 год., він зустрів ОСОБА_1 зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 та у нього вдома разом розпивали алкогольні напої. Після вживання спиртного ОСОБА_1 і ОСОБА_5 пішли. Потім, близько 14 год., вони зустрілись та знову пішли до нього додому ще випити спиртного. Коли, близько 17 год., він прокинувся, то виявив, що в квартирі нікого немає і зник компютер. Вказав, що в квартирі, крім ОСОБА_1 та ОСОБА_5, нікого не було і вважає, що компютер викрав саме ОСОБА_1

З оголошених та перевірених судом показань свідка ОСОБА_5 слідує, що у вказаний день вони на квартирі ОСОБА_6 весь день розпивали спиртне. Коли ОСОБА_7 заснув, то вона з ОСОБА_1 пішли на вулицю. Через деякий час ОСОБА_1 кудись пішов. Ввечері вони зустріли ОСОБА_6 і той повідомив, що у нього вдома викрали компютер.

Показання ОСОБА_1 на досудовому слідстві повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_8, які були оголошені та перевірені судом. Так, свідок пояснювала, що в кінці листопада 2008 року до неї на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_1 і сказав, що у нього є компютер, який він хоче продати, оскільки терміново потрібні гроші. Казав, що компютер належить йому. Домовились, що вона заплатить за вказаний компютер 1000 грн., з яких 500 грн. вона дала відразу. Решту повинна була віддати після того, як ОСОБА_1 привезе документи на компютер, але він їх так і не привіз. Пізніше до неї приїхали працівники міліції і повідомили, що компютер був викрадений.

Згідно протоколу виїмки від 21.02.2009 року, у ОСОБА_4 був вилучений системний блок чорного кольору з сірою передньою панеллю, монітор «Network Professional TFT», акустична система «Genius», клавіатура «Millennium» та миша «Samsung».

Посилання апелянта на те, що суд не повно з`ясував обставини справи, оскільки безпосередньо не допитав в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, є безпідставними. Показання зазначених свідків були оголошені та перевірені судом в порядку ст.306 КПК України у звязку з неможливістю їх явки в судове засідання. При цьому, свідок ОСОБА_5 в своїй заяві вказала, що вона повністю підтримує надані раніше показання, в яких не було зазначено, що компютер вони продавали разом з ОСОБА_1 і ОСОБА_6, на що наголошував засуджений. Ці ж обставини не знайшли свого підтвердження і в показаннях свідка ОСОБА_8, яка вказувала, що домовлялась і продала компютер саме ОСОБА_1

По епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_2 вина ОСОБА_1 також підтверджується його показаннями, наданими в ході досудового слідства. З них вбачається, що 05.02.2009 року, близько 23 год., він зустрів ОСОБА_2, який запропонував випити спиртного. Разом пішли у найближчий бар і по дорозі зустріли знайомих хлопців на імя ОСОБА_8 і «Емель». Після цього пішли до магазину «Ягідка», де всі вживали алкогольні напої. Близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_2 попросився переночувати у нього. Прийшовши у квартиру, ОСОБА_2 одразу заснув. Коли останній спав, то він побачив у ОСОБА_2 золоті прикраси і викрав їх. Також викрав з кишені мобільний телефон «Соні Еріксон» і гроші в сумі 300 грн. Близько 01 години ночі він розбудив ОСОБА_2 та сказав, щоб той йшов додому. На слідуючий день вранці він продав все викрадене на центральному ринку.

Вказані показання засудженого ОСОБА_1 узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_2, з яких вбачається, що 05.02.2009 року, близько 21 год., він зустрів знайомих хлопців, серед яких був ОСОБА_1, та з якими вживав алкогольні напої. В цей день у нього при собі були золоті прикраси, мобільний телефон «Соні Еріксон» та гроші в сумі 300 грн. Після цього він нічого не памятає, а прокинувся зранку у себе вдома і помітив, що у нього пропали вищезазначені речі.

Показання засудженого ОСОБА_1 на досудовому слідстві щодо обставин викрадення майна ОСОБА_2 також підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_9, з яких вбачається, що 06.02.2009 року близько 10 год. до нього на Центральний ринок, де він працює приватним підприємцем, підійшов молодий хлопець та запропонував купити золоті прикраси і мобільний телефон «Соні Еріксон». Хлопець казав, що ці речі належать йому, а продає їх, оскільки терміново потрібні гроші. Він придбав зазначені речі за 3000 грн. Згодом він продав ці речі іншим людям. Приблизно через місяць до нього приїхали працівники міліції з тим самим хлопцем, який продав йому золоті прикраси і мобільний телефон. Від них він дізнався, що хлопця звуть ОСОБА_1 і речі, які той продав йому, були викрадені.

Твердження ОСОБА_1 щодо застосування до нього недозволених методів ведення досудового слідства з метою дачі визнавальних показань, судом перевірялись і свого підтвердження не знайшли. Постановою прокуратури Ленінського району м.Миколаєва від 09.07.2009 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за ознаками ст.ст. 127,364,365,366,367-373 КК України відносно працівників Ленінського РВ ММУ УМВС в Миколаївській області за відсутністю в їх діях складу злочинів.

Таким чином, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку про винність ОСОБА_1 у скоєнні злочинів. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Що стосується покарання, то воно призначено засудженому ОСОБА_1 у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, даних про його особу, яка раніше судима, негативно характеризується, скоєння ним нових злочинів в період не знятої та не погашеної судимості. Як обставину, що помякшує покарання, суд врахував часткове відшкодування шкоди, завданої злочином. Також судом обґрунтовано врахована обставина, що обтяжує покарання вчинення злочинів у стані алкогольного спяніння.

Посилання апелянта на те, що суд призначив суворе покарання, являються безпідставними.

Також є необґрунтованими доводи засудженого щодо неправильного вирішення судом цивільного позову. З матеріалів справи вбачається, що в ході досудового слідства було повернуто майно потерпілого ОСОБА_10- компютер вартістю 1500 грн., що суд і врахував, як часткове відшкодування шкоди. Майно потерпілого ОСОБА_2 на суму 5123 грн.99 коп. не було повернуто і його вартість не відшкодована, а тому суд обґрунтовано, згідно вимог ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, стягнув з засудженого завдані збитки на вказану суму.

Підстав для скасування вироку, як просить апелянт, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2010 року відносно ОСОБА_1 без зміни.

Головуючий

Судді