Справа № 357/2122/15-к
1-кп/357/236/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.03.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 з участю прокурора ОСОБА_3

Розглянувши у судовому засіданні в м. Білій Церкві кримінальне провадження , внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000002 від 13.01 2015 року,відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київа, українця, гр. України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, призваного по мобілізації 20.06.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив військову службу на посаді водія заправника автомобільного взводу підвозу пального роти матеріального забезпечені військової частини польова пошта НОМЕР_1 рядовим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,обвинуваченого в учиненні кримінально правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України.

В С Т А Н О В И В :

Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (п( стройовій частині) від 20 червня 2014 року № 92 рядового ОСОБА_4 призваного відповідно до мобілізаційного плану ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду водія-заправника автомобільного взводу підвозу пального роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що дислокується на території військового містечка № НОМЕР_3 по АДРЕСА_3 .

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 11, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України рядовий ОСОБА_4 , як військовослужбовець ЗС України був повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем ЗС України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, близько 7 години 00 хвилин 15 грудня 2014 року рядовий ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 , військове містечко № НОМЕР_3 та по 1 січня 2015 року до військової частини не з`являвся, проводячи час на власний розсуд за місцем свого фактичного проживання в АДРЕСА_2 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

2 січня 2015 року втомившись від свого незаконного положення рядовий ОСОБА_4 добровільно прибув до місця проходження служби в розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Обвинувачений ОСОБА_4 , вину визнав повністю та показав,що він дійсно був призваний в ЗС України і його було зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду водія-заправника автомобільного взводу підвозу пального роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що дислокується на території військового містечка № НОМЕР_3 по АДРЕСА_3 .

15 грудня 2014 року він самовільно залишив військову частину та по 1 січня 2015 року до військової частини не з`являвся, проводячи час на власний розсуд за місцем свого фактичного проживання в АДРЕСА_2 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи предявленого йому обвинувачення за ст.407 ч.2 КК України і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позіцїі, заслухавши думку учасників процесу та розяснивши їм положення ст.349 ч.3 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Таким чином ,ураховуючи наведене, суд вважає, що вина обвинуваченого доказана в повному обсязі і його дій правильно кваліфіковані за ст.407 ч.2 КК України, тому що він будучи призваним по мобілізації військовослужбовцем, діючи в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, близько 7 години 00 хвилин 15 грудня 2014 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 та по 1 січня 2015 року до військової частини не з`являвся, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, тобто у вчиненні самовільного залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

При обранні міри покарання суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину,обставини справи та особу обвинуваченого.

Обвинувачений не судимий,щиро покаявся в скоєному,сприяв розкриттю злочину,має на утриманні неповнолітню дітину,ці обставини суд вважає як помякшуючі. Беручи до уваги вказані пом`якшуючі обставини та, враховуючи особу винного, який раніше ні в чому протиправному замічений не був, як до служби в армії, так і під час її проходження характеризується виключно позитивно, до кримінальної відповідальності притягається вперше, суд знаходить можливим в даному конкретному випадку застосувати до підсудного ст.69 КК України і перейти із застосуванням ст. 60 КК України до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.407 КК України, оскільки саме такий вид та розмір покарання, на думку суду, є справедливим а також необхідним і достатнім для його виправлення.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 373,374,349 ч.3 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України та призначити йому покарання їз застосуванням ст..69 КК України у виді 4 місяців арешту з відбуванням на гауптвахті. Запобіжний захід не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб від дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1