Справа № 716/2270/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2013 року Заставнівський
районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді -
Стрільця Я.С.

при секретарі - Задорожняк
О.М.

з участю сторони обвинувачення:

прокурора - Максименко О.Р.

потерпілого - ОСОБА_1

з участю сторони захисту:

обвинуваченого - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Заставна
обвинувальний акт по кримінальному
провадженню внесеному до ЄРДР під
№0000363 від 14.10.2013 року по
обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з середньою
освітою, неодруженого, непрацюючого,
раніше не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення передбаченого ч.2 ст.125
КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_2 14.10.2013 року
приблизно о 16-00 годині знаходячись на
території стадіону в АДРЕСА_1, під час
словесного конфлікту, який виник на
побутовому ґрунті між ним та
потерпілим ОСОБА_1, умисно наніс
останньому один удар рукою в область
обличчя. Внаслідок таких дій
потерпілий ОСОБА_1 отримав тілесні
ушкодження, які в своїй сукупності
відносяться до легких тілесних
ушкоджень, які призвели до
короткочасного розладу здоров'я.

В судовому засіданні допитаний
обвинувачений ОСОБА_2 свою вину в
інкримінованому йому кримінальному
правопорушенні не визнав та показав, що
він проживає в АДРЕСА_1 неподалік
стадіону. 14.10.2013 року близько 16-00 години
він прийшов на стадіон, щоб
поспілкуватися з мешканцями села. На
лавиці сиділо троє свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також потерпілий
ОСОБА_1 Між ними двома почалася
словесна суперечка в ході якої вони
ображали один одного, але жодних ударів
він йому не наносив. В подальшому
потерпілий ОСОБА_1 самостійно впав з
лавиці, підвівся на ноги та пішов геть.
Додав, що не визнає вимоги цивільного
позову, що пред'явлений прокурором в
інтересах держави.

Незважаючи на визнання своєї вини
обвинуваченим ОСОБА_2, вина його
підтверджується даними під час
судового розгляду показами
потерпілого ОСОБА_1, а також
дослідженими матеріалами
кримінального провадження.

Так, допитаний під час судового
розгляду потерпілий ОСОБА_1 показав, що
14.10.2013 року він прийшов на стадіон, щоб
поспілкуватися з односельчанами. Там
на лавиці сиділо четверо осіб, а саме
свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також
обвинувачений ОСОБА_2 Він сидів з
останнім на протилежних кінцях. В ході
розмови між ними виникла словена
суперечка в ході якої обвинувачений
почав ображати його нецензурними
словами. Після того підійшов до нього
та наніс один удар рукою по обличчю. Від
вказаних дій він впав з лавиці на спину
та сильно вдарився. Після того він
підвівся на ноги та пішов викликати
міліцію. Вказав, що свідки, які були
присутні та сиділи на лавиці все це
бачили. Також додав, що після цих подій
він проходив курс лікування, шкода
завдана кримінальним правопорушенням
йому не відшкодована.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 показали, що дійсно
14.10.2013 року на стадіоні в с.Товтри між
потерпілим ОСОБА_1 та обвинуваченим
ОСОБА_2 відбувся конфлікт в ході якого
вони сварилися. Однак жодна з них не
бачила, щоб хтось когось бив. Свідок
ОСОБА_5 доповнила, що обвинувачений
ОСОБА_2 під час сварки висловлювався
нецензурними словами на адресу
потерпілого, а також підвівся на ноги
та був дуже емоційним.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
показала, що вона самого конфлікту не
бачила, оскільки після приходу
потерпілого ОСОБА_1 на стадіон,
уступила йому місце та пішла по
справам.

Вина обвинуваченого ОСОБА_2 також
підтверджується наступними доказами,
що містяться в матеріалах
кримінального провадження:

- Довідкою виданою неврологічним
відділенням Заставнівської ЦРЛ (а.с. 16)
з якої вбачається, що потерпілий ОСОБА_1
з 16.10.2013 року по 29.10.2013 рік перебував на
стаціонарному лікуванні з діагнозом:
закрита черепно-мозкова травма, струс
головного мозку з цифалгіями, синдром
лікворно-венозної дициркуляції,
помірною атаксією та отримував
лікування за власні кошти;

- Висновком експерта №291-МД
(додатково) від 08.11.2013 року (а.с.46-47) з
якого видно, що у потерпілого ОСОБА_1
маються тілесні ушкодження у вигляді
синця в ділянці лівої скроні та струс
головного мозку. Дані тілесні
ушкодження виникли від дії твердих
тупих предметів, або при ударах об такі,
цілком можливо внаслідок нанесення
полетрпілому ОСОБА_1 одного удару
кулаком руки сторонньої особи в голову
з послідуючим падінням з прискоренням
з висоти власного зросту з подальшим
співударянням з лавкою і твердим
покриттям землі, можуть відповідати
терміну на 14 жовтня 2013 року і
відносяться: синець - до розряду легких
тілесних ушкоджень; струс головного
мозку - до розряду легких тілесних
ушкоджень, які призвели до
короткочасного розладу здоров'я;

- Висновком експерта №301-
(додатково) від 18.11.2013 року (а.с.51-52) з
якого видно, що вищеописані ушкодження
не могли виникнути при обставинах, на
які вказав під час допиту
обвинувачений ОСОБА_2, внаслідок
падіння з власної необережності
потерпілого ОСОБА_1 під час спотикання
об лавицю з послідуючим падінням на
землю.

Суд критично відноситься до показів
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в тій частині,
що вони не бачили чи наносив
обвинувачений удар потерпілому та
розцінює як намагання ввести суд в
оману з метою уникнення обвинуваченим
ОСОБА_2 кримінальної відповідальності
за вчинене діяння. Зважаючи на їх місце
розташування та перебування їх в
безпосередній близькості від
потерпілого, виключає той факт, що вони
не бачили момент нанесення удару. Крім
того, жодний із вказаних свідків в
категоричній формі не заявив, що
обвинувачений не наносив удар
потерпілому.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по
кримінальному провадженню докази в їх
сукупності суд вважає, що вина
обвинуваченого ОСОБА_2 доведена. Його
дії слід кваліфікувати за ст. 125 ч.2 КК
України, як умисне легке тілесне
ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я.

Відповідно до ст.65 КК України, п.1
постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику
призначення судами кримінального
покарання», під час призначення
покарання у кожному конкретному
випадку суди мають враховувати ступінь
тяжкості вчиненого злочину, дані про
особу винуватого та обставини, що
пом'якшують і обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне і
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Обставиною, яка обтяжує покарання
обвинуваченому у відповідності до ст.67
КК України суд визнає вчинення
кримінального правопорушення щодо
особи похилого віку. Обставин, що
пом'якшують покарання згідно ст. 66 КК
України судом не встановлено в ході
судового розгляду.

Суд також враховує те, що обвинувачений
ОСОБА_2 по місцю проживання
характеризується посередньо, здійснює
догляд за матір'ю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5,
раніше не судимий, вчинив кримінальне
правопорушення, що відноситься до
категорії невеликої тяжкості, на
диспансерному обліку у лікаря
нарколога та психіатра не перебуває.

З урахуванням особи обвинуваченого
ОСОБА_2, суд вважає, що виправлення
останнього можливе без ізоляції від
суспільства, йому слід призначити
покарання, необхідне й достатнє для
його виправлення та попередження нових
кримінальних правопорушень в межах
санкції статті. Обраний обвинуваченому
такий вид покарання, за переконанням
суду, відповідатиме не тільки тяжкості
вчиненого кримінального
правопорушення, обставинам
кримінального провадження, але й особі
обвинуваченого, є обґрунтованим та
буде відповідати цілям покарання.

У відповідності до ч.2 ст.127 КПК України,
шкода, завдана кримінальним
правопорушенням або іншим
суспільно-небезпечним діянням може
бути стягнута судовим рішенням за
результатами розгляду цивільного
позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 128, ч.1 ст.129 КПК України,
особа, якій кримінальним
правопорушенням або іншим суспільно
небезпечним діянням завдано майнової
та/або моральної шкоди, має право під
час кримінального провадження до
початку судового розгляду пред'явити
цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільний позов в інтересах держави
пред'являється прокурором. Ухвалюючи
обвинувальний вирок, суд залежно від
доведеності підстав і розміру позову
задовольняє цивільний позов повністю
або частково чи відмовляє в ньому.

З вимог ст.1206 ЦК України вбачається, що
кошти, витрачені закладом охорони
здоров'я на стаціонарне лікування
потерпілого від злочину, підлягають
відшкодуванню особою, яка вчинила
даний злочин. Кошти на відшкодування
витрат на лікування зараховуються до
відповідного бюджету.

На виконання вказаних вимог закону
судом встановлено, що дійсно державою
понесені збитки внаслідок
протиправних дій обвинуваченого
ОСОБА_2 Дана обставина та розмір шкоди
вбачаються з довідки Заставнівської
ЦРЛ від 21.11.2013 року (а.с. 18) щодо видатків
на утримання хворого ОСОБА_1 за період з
16.10.2013 року по 29.10.2013 рік та довідкою
неврологічного відділення (а.с. 16) про
витрати на медикаменти за цей же
період.

З цих підстав заявлений цивільний
позов прокурором в інтересах держави в
особі Заставнівської центральної
районної лікарні до обвинуваченого
ОСОБА_2 про стягнення витрат на
стаціонера не лікування в розмірі 1256,90
гривень підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим за ст.125 ч.2 КК
України і призначити йому покарання у
виді громадських робіт строком на сто
п'ятдесят годин.

Цивільний позов прокурора
задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на
користь держави витрати пов'язані з
стаціонарним лікуванням потерпілого
ОСОБА_1 в розмірі 1256,90 (одна тисяча
двісті п'ятдесят шість) гривень.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок може бути
подана до Апеляційного суду
Чернівецької області через
Заставнівський районний суд
Чернівецької області протягом
тридцяти днів з дня його проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою,
строк подачі апеляційної скарги
обчислюється з моменту вручення їй
копії судового рішення.

Копію вироку негайно вручити
засудженому та прокурору.

СУДДЯ
Стрілець Я.С.