Справа №577/4331/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/59/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за № 0000943, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 16 червня 2014 року, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 , звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки та покладено виконання обов`язків передбачених частиною 1 п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 : на користь потерпілої ОСОБА_10 у відшкодування моральної шкоди 55 000 грн., та у відшкодування матеріальних збитків - 40 214 грн.; на користь потерпілої ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 80 000 грн.; на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 1229,80 грн.,

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду, ОСОБА_8 , визнаний винуватим та засуджений за те, що 16 червня 2014 року о 20 годині 20 хвилин, керуючи транспортним засобом автомобілем ЗАЗ-DAEWOO номерний знак НОМЕР_1 , в м. Конотопі на вул. Б.Хмельницького, перевищив допустиму швидкість руху в умовах населеного пункту, чим порушивши п.12.4 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність і допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_11 , який виконував поворот ліворуч на вул. Тухачевського в м. Конотоп. У результаті дорожньої транспортної пригоди ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

У поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності провини та правильності юридичної кваліфікації діяння ОСОБА_8 , просить вирок суду в частині призначеного йому покарання змінити, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості. Потерпіла вважає, що суд першої інстанції, безпідставно застосував ст. 75 КК України звільнивши ОСОБА_8 , від відбування покарання з випробуванням за вчинений ним злочин, наслідком якого стала смерть людини. При цьому, зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 , порушив два пункти Правил дорожнього руху України, до початку судового засідання не проявляв жодного розкаяння, не вибачився перед ними, а завдану дорожньо - транспортною пригодою шкоду, відшкодував тільки частково.

Потерпіла ОСОБА_9 , просить призначити ОСОБА_8 покарання, яке пов`язане з реальним відбуванням покарання у виді позбавлення волі і розглянути апеляційну скаргу без її присутності.

У поданому запереченні на апеляційну скаргу потерпілої, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що апеляційна скарга потерпілої безпідставна, оскільки, обвинувачений ОСОБА_8 , в судовому засіданні, свою вину у дорожній транспортній пригоді визнав в повному обсязі, висловлював каяття з приводу скоєного і добровільно відшкодував потерпілим 35 тисяч грн.., матеріальних збитків. Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 , без заперечень, визнав в повному обсязі заявлені до нього потерпілими цивільні позови про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, що також, на думку захисника є свідченнями щирого каяття обвинуваченого та бажання усунути наслідки своїх протиправних дій. Захисник просить вирок суду залишити без зміни, який на її думку є законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу потерпілих без задоволення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи і зміст доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника ОСОБА_7 , які просили вирок суду залишити без заміни, а апеляційну скаргу потерпілої без задоволення, думку прокурора про те, що вирок суду є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга потерпілої безпідставна, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку, та кримінальна - правова оцінка його діяння, у апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_9 не оскаржуються, а тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги потерпілої і в даному випадку, тільки в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги потерпілої щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та безпідставного застосування вимог ст. 75 КК України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, та інші обставини, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з вироку суду першої інстанції та матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Зокрема, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до тяжких, але вважаються вчинений з необережності. Такі обставини, як каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілим, відсутність судимостей, позитивна характеристика, утримання та виховання обвинуваченим двох неповнолітніх дітей, суд першої інстанції, цілком обґрунтовано на думку колегії суддів, врахував і визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено, що відповідає, матеріалам кримінального провадження.

Колегії суддів вважає, що суд першої інстанції вірно призначив ОСОБА_8 покарання у межах санкції ст. 286 ч. 2 КК України, у виді позбавлення волі, з застосування додаткового покарання і обґрунтовано дійшов до висновку про те, що виправлення засудженого можливе без реального відбування основного покарання з випробуванням.

Доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 , про те, що суд першої інстанції, порушив закону про кримінальну відповідальність, призначивши обвинуваченому за вчинення злочину передбаченого частиною 2 ст. 286 КК України м`яке покарання, спростовуються і тим, що за висновком судової автотехнічної експертизи від 7 серпня 2014 року за № 121 в діях велосипедиста тобто потерпілого ОСОБА_11 , теж вбачається невідповідності вимогам п. 10.1 п. 10.4 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньою транспортною пригодою (а.с. 76-79).

Доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на порушення обвинуваченим ОСОБА_8 , п. 12. 3 Правил дорожнього руху України є безпідставними, оскільки, за висновками судової авто-технічної експертизи від 7 серпня 2014 року за № 121 в діях водія автомобіля ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньою транспортною пригодою (а.с. 76-79).

Колегія суддів звертає увагу і на те, закон про кримінальну відповідальність, не ставить застосування ст. 75 КК України в залежність від умови повного відшкодування винною особою матеріальних збитків і моральної шкоди завданих від вчинення кримінально карних діяння потерпілим, а тому доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_12 і в цій частині є безпідставними. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження і відповідних розписок потерпілих, обвинувачений ОСОБА_8 добровільно відшкодував шкоду завдану злочином частково, в сумі 35 000 грн., а решту матеріальних збитків, на думку колегії суддів, можливо бути відшкодовано в порядку виконання вироку суду, після набрання вироком законної сили.

З врахуванням наведеного, на думку колегії суддів, немає підстав вважати, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_8 є м`яким, а тому вирок суду першої інстанції необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 - без задоволення.

Керуючись ст..ст. 404, 405, 407, 419, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 листопада 2014 року відносно ОСОБА_8 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4