Справа № 156/1339/14-к Провадження №11-кп/773/81/15 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Іваничівського районного суду від 17 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючий, не одружений, раніше судимий:
- вироком Нововолинського міського суду від 12.11.2004 року за ч.1 ст.309, ч.1 с.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- вироком Нововолинського міського суду від 14.07.2005 року за ч.ч.1,2 ст.309, ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі. За ст.71 КК України остаточно призначено покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
- вироком Нововолинського міського суду від 28.01.2011 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;
- вироком Нововолинським міським судом від 11.04.2013 року за ч.2 ст.185, ст.395, ч.1 ст.70 КК України до 4 місяців арешту;
- вироком Нововолинського міського суду від 15.05.2014 року за ч.2 ст.185, ст.395, ст.ст.70,72 КК України до 2 років обмеження волі;
- Іваничівським районним судом 09.07.2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 3 років обмеження волі;
засуджений за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 09.07.2014 року у вигляді 3 років обмеження волі, переводячи за правилами ст.72 КК України менш суворий вид покарання в більш суворий, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, тобто 1 рік 6 місяців позбавлення волі, остаточно визначено до відбуття ОСОБА_7 3 роки позбавлення волі.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з моменту його затримання, а саме з 05.10.2014 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Вироком вирішено долю судових витрат та речових доказів.
ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 05 жовтня 2014 року біля 14 години, будучи раніше судимим за корисливі злочини, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, перебуваючи на території дачного масиву «Прикордонник», що розташований поблизу с. Литовеж Іваничівського р-ну Волинської обл., зайшовши на територію дачної ділянки № НОМЕР_1 , залізши по димохідній трубі на другий поверх будинку, шляхом демонтажу віконної рами, проник у приміщення будинку, звідки повторно, таємно викрав матеріальні цінності, які належали потерпілому ОСОБА_9 , заподіявши останньому шкоду на загальну суму 1235,50 грн..
ОСОБА_7 не довів свій злочинний намір до кінця в силу незалежних від нього обставин, і не вчинив усіх необхідних дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки під час вчинення крадіжки, а саме під час спроби виносу вказаних речей із будинку був помічений і затриманий громадянами, та переданий правоохоронним органам.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого злочину.
Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст.71,72 КК України шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Іваничівського районного суду від 09.07.2014 року призначити остаточне покарання у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі.
В доповненні до апеляції вказує, що суд не врахував і тих обставин, що мають значення для вирішення справи, зокрема, відсутні у вироку всі відомості про судимість ОСОБА_7 .. Крім того вказує на безпідставне визначення обставини, що обтяжує покарання, - вчинення злочину повторно, оскільки так ознака є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який йому інкримінується.
Вислухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляційної скарги, прокурора, який апеляцію підтримав і просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні та в останньому слові, подану апеляцію прокурора заперечив та просив призначити мінімальне покарання, перевіривши її доводи, апеляційний суд вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються.
Посилання прокурора на неправильне застосування судом першої інстанції кримінального закону є обґрунтованим, та відсутність усіх відомостей про судимість ОСОБА_7 є слушним.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Згідно вимог ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Враховуючи вказані вимоги закону та санкцію ч.3 ст.185 КК України, покарання за вчинення замаху на вказаний злочин може бути призначене в межах від 3 до 4 років позбавлення волі.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , вийшов за межі закону та призначив покарання нижче від найнижчої межі покарання, передбаченого санкцією статті, без будь-якого посилання на ст.69 КК України.
Відповідно до ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Призначаючи покарання за вчинене кримінальне правопорушення, до обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції помилково відніс вчинення злочину особою повторно, яка відповідно до диспозиції ч.3 ст.185 є кваліфікуючою ознакою такого злочину.
За таких обставин вказана обставина, що обтяжує покарання, підлягає виключенню із мотивувальної частини вироку щодо ОСОБА_7 ..
Враховуючи вищевикладене, з підстав, наведених у ст.409 КПК України, вирок Іваничівського районного суду від 17 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання підлягає скасуванню із постановленням нового вироку.
При призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України апеляційний суд згідно ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, особу винного.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд не вбачає.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданих збитків.
З урахуванням наведеного, а також того, що обвинувачений за місцем свого проживання характеризується негативно, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, апеляційний суд призначає ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України з урахуванням вимог ст.ст.65, 68 КК України, у виді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.
На підставі ст.71 КК України апеляційний суд частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Іваничівського районного суду від 09.07.2014 року, перевівши за правилами ст.72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд Волинської області,
З А С У Д И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Нововолинського міського суду від 17 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іваничівського районного суду від 09 липня 2014 року, перевівши за правилами ст.72 КК України менш суворий вид покарання в більш суворий, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі, і остаточно визначити до відбування ОСОБА_7 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання, а саме з 05.10.2014 року.
Виключити з мотивувальної частини вироку рішення про визнання обтяжуючою покарання ОСОБА_7 обставиною вчинення злочину особою повторно.
В решті вирок залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий:
Судді: