1 -79 від 15.10.07р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада
2007 року Шумський районний суд
Тернопільської області

в складі
головуючого суду: Ковтуновича О.В.,

при секретарі: Липці Т.М.,

за участю
прокурора: Левченка C.O.

та захисника: ОСОБА_1

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ Шумського району
Тернопільської області кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця с.Сураж Шумського району Тернопільської області, жителя
с.Боложівка Шумського району Тернопільської області, українця, громадянина
України, з середньо - спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на
утриманні одна неповнолітня дитина, не судимого, за ч. 1 ст.122 КК України,
суд.

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2007
року біля 2100 год. гр. ОСОБА_2перебуваючи на вул.Кооперативній в с.Боложівка
Шумського району Тернопільської області, під час суперечки, умисно, правим
кулаком наніс один удар в область правої частини нижньої щелепи жителю
с.Онишківці Шумського району Тернопільської області - ОСОБА_3, спричинивши йому
при цьому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла нижньої щелепи з
права в ділянці 4,5 - го нижніх зубів, яке згідно висновку експерта № 2003 від
28.08.2007 року Тернопільського обласного бюро судово -медичних експертиз відноситься
до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості (більше 21 - го
дня ) розладу здоров'я.

В судовому
засіданні підсудний свою вину визнав повністю, у скоєному розкаявся, та суду
пояснив, що фактичні дані, викладені в обвинувальному висновку відповідають
дійсним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те,
що учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи і
судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих
обставин та відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позицій,
вислухавши думку учасників судового розгляду та роз'яснивши їм положення ст.299
КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати
ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд визнає не доцільним
дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не
оспорюються, за виключенням документів, що характеризують особу підсудного.

Таким чином суд
приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 доведена повністю і його дії вірно
кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України за ознакою умисне середньої тяжкості
тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і
не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що
спричинило тривалий розлад здоров'я.

При призначенні
покарання підсудному ОСОБА_2у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК
України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, його
вік те, що він щиро розкаявся у скоєному злочині, вину у вчиненому визнав
повністю, активно сприяв встановленню істини по справі, позитивно
характеризується по місцю проживання, має утриманця, примирився з потерпілим,
злочин скоєно вперше - як обставини, що пом'якшують відповідальність.

Обставин,
передбачених ст. 67 КК України у діях підсудного судом не вбачається.

З врахуванням
всіх вище перелічених обставин суд вважає, що враховані пом'якшуючі обставини
істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому підсудному
ОСОБА_2слід призначити покарання у межах санкції вміненої статті у вигляді
позбавлення волі, передбачене санкцією ч.1 ст.122 КК України та застосувати ст.
75 КК України звільнивши ОСОБА_2 від призначеного покарання з випробуванням.
Суд також вважає за необхідне застосувати до підсудного п.п. 2, 3 ст. 76 КК
України.

Міру запобіжного
заходу до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

На підставі
вищенаведеного та керуючись ст.ст. 323, 324, 328, 330, 331 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити
йому покарання за даною статтею у вигляді 1 ( одного ) року 6 місяців
позбавлення волі.

На підставі ст.
75 КК України звільнити ОСОБА_2 від призначеного покарання з випробуванням
строком на 1 (один) рік .

На підставі п.п.
2, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обов'язок не виїжджати за межі
України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ограни
кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи;

Міру запобіжного
заходу залишити без змін.

На вирок може
бути подана апеляція на протязі п'ятнадцяти діб з . моменту його оголошення, а
для засуджених, які знаходяться під вартою на протязі п'ятнадцяти діб з моменту
отримання вироку до апеляційного суду Тернопільської області через Шумський
районний суд.