БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №730/100/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2015 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження № 0000402 від 28.08.2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Біла Церква Київської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 03.10.2006р., Голосіївським районним судом м.Києва за ст.185 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 2) 12.10.2007 р. Дніпровським районним судом м.Києва за ст.185 ч.3 КК України до 3-х років позбавлення волі; 3) 30.09.2009 р. Дніпровським районним судом м.Києва за ст.186 ч.2 КК України до 4-х років позбавлення волі, за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.289 ч.2, 185 ч.3 КК України, -

якого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, -

встановив:
ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 30.09.2009 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, після відбуття покарання та звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, і у період не погашеної судимості вчинив новий злочин.
Так, 13.12.2014 року, близько 00-20 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на вул. Леніна в центрі с. Хороше Озеро Борзнянського району, під час сварки з ОСОБА_4 навмисно наніс останньому удар ножем в область живота, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення живота, проникаючого у черевну порожнину, з ушкодженням тонкого кишківника та брижі останнього, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3 від 15.01.2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 , визнавши себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, в показаннях пояснив суду, що близько півночі 12.12.2014 року він знаходився в кафе-барі по вул. Леніна в центрі с. Хороше Озеро Борзнянського району, де хотів знайти свого глухонімого брата, щоб разом йти додому. Алкогольних напоїв він не вживав, замовляв собі лише чай.
Коли кафе зачинилось на початку наступної доби, він, вийшовши на вулицю, побачив ОСОБА_4 і вирішив з ним поспілкуватись. Однак, коли він підійшов до останнього, той, як це йому здавалося, перебуваючи у стані сильного сп`яніння, сприйняв його дії як бажання побитись. Побачивши таку реакцію, він відійшов від нього до свого знайомого і почав з ним розмовляти. Згодом він побачив, як до нього наближається ОСОБА_4 , і вже тепер він сприйняв такі дії як загрозу виникнення бійки. Коли ОСОБА_4 , наблизившись до нього, наніс удар рукою в груди, він у відповідь наніс останньому колотий удар ножем у живіт.
Ніж опинився у нього у той вечір випадково, оскільки він був одягнутий в робочу куртку, яку одягає для відпочинку на природі. Цей складаний ніж він придбав на ринку в м. Ніжині, і того вечора показував його ОСОБА_7 .
В цей момент до них підбігла його знайома ОСОБА_8 , і примусила його відійти від ОСОБА_4 . Потім він залишив місце події, попросивши когось з хлопців звернути увагу на те, що ОСОБА_4 поранений. Ніж він викинув. Наступного дня він, будучи наляканим тим, що міг вбити людину, поїхав у м. Київ. Через два дні, дізнавшись що ОСОБА_4 знаходиться в лікарні в м. Ніжині, він вирішив повернутись додому щоб з`ясувати, яким чином він зможе допомогти останньому. Згодом його затримали співробітники міліції, і він був допитаний про обставини події.
Він пояснив, що розкаюється, і просив не застосовувати суворого покарання.
Цивільний позов, заявлений щодо нього прокурором в інтересах держави в особі КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, на суму 4465,68 грн., визнав повністю.
Цивільний позов, заявлений потерпілим в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 6224,67 грн., він визнав повністю, а в частині відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 60000 грн. визнав частково. На його думку, він міг би погодитись з відшкодуванням лише 40000 грн.
Свідок ОСОБА_7 в своїх показаннях в судовому засіданні пояснив, що у вечірній час 12.12.2014 року він із знайомими розважався в кафе-барі у с. Хороше Озеро і вживав алкогольні напої. Він бачив ОСОБА_4 , який також вживав алкогольні напої. Обстановка була спокійною. Перед закриттям кафе-бара приблизно о 23-30 год. зайшов ОСОБА_6 , і він не бачив, щоб він вживав алкогольні напої. Після півночі, коли кафе завершило роботу, всі відвідувачі вийшли на вулицю, і він із знайомими вийшов на вулицю. Він бачив, як між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 несподівано виникло напруження. Потім ОСОБА_6 , підійшовши до ОСОБА_4 , наніс тому удар рукою у живіт, а потім почав віддалятися від місця події. Коли він підійшов до ОСОБА_4 і хотів з ним поспілкуватись, той упав на землю. Було незрозуміло, що з ним сталося. Він та інші хлопці допомогли помістити ОСОБА_4 в автомобіль, і ОСОБА_9 відвіз його додому.
Твердження ОСОБА_6 про те, що той демонстрував йому ніж в барі, він не підтвердив, посилаючись на те, що відволікався, коли спілкувався із своєю дівчиною. Однак пригадав слова ОСОБА_6 про якусь заточку чи ніж.
Свідок ОСОБА_8 в своїх показаннях в судовому засіданні пояснив, що у вечірній час 12.12.2014 року вона із знайомими розважалась в кафе-барі у с. Хороше Озеро. Вона бачила ОСОБА_4 , який також знаходився в барі і вживав алкогольні напої. Обстановка була спокійною. Перед закриттям кафе-бара приблизно о 23-30 год. до бару зайшов ОСОБА_6 , з яким вона співмешкає, і вони з ним розмовляли. ОСОБА_6 алкогольних напоїв не вживав, і взагалі не має до цього схильності. Після півночі, коли кафе завершило роботу і всі відвідувачі вийшли на вулицю, вона почала шукати ОСОБА_6 . Побачивши його поряд з ОСОБА_4 і що він вдарив у живіт останнього, вона підбігла до них і примусила розійтись. Потім вона з ОСОБА_6 пішла у бік автобусної зупинки, і після сварки вони розійшлись по домівках.
Свідок ОСОБА_9 в своїх показаннях в судовому засіданні пояснив, що у вечірній час 12.12.2014 року він із знайомим йому ОСОБА_4 приїхав на автомобілі останнього до кафе-бару у с. Хороше Озеро і вони вживали алкогольні напої. Обстановка була спокійною. Після півночі, коли кафе завершило роботу, всі відвідувачі вийшли на вулицю, і він, вийшовши на вулицю, побачив, як між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 несподівано виникло напруження - вони знервовано шарпали руками один одного. Потім ОСОБА_6 , підійшовши до ОСОБА_4 , наніс тому удар рукою у живіт. Після цього пішов від нього. Коли ОСОБА_4 впав на землю, він підбіг до нього і намагався розпитати що з ним трапилось. Після цього він вирішив відвезти його додому, щоб можна було викликати лікарів. В той час він, почувши від ОСОБА_4 , що той відчуває гострий біль у животі, помилково подумав, що це можливо трапився напад апендициту. Він залишив його вдома, де знаходились батьки ОСОБА_4 , і пішов до себе додому. Про те, що ОСОБА_6 того вечора наніс удар ножем в живіт ОСОБА_4 , він дізнався наступного дня.
Свідок ОСОБА_10 в своїх показаннях в судовому засіданні пояснив, що близько півночі 12.12.2014 року він, приїхавши з м. Києва, зайшов до кафе-бару у с. Хороше Озеро, щоб випити пива. Обстановка була спокійною. Після півночі, коли кафе завершило роботу, всі відвідувачі вийшли на вулицю, і він, вийшовши на вулицю, побачив, як ОСОБА_6 жартівливо торкався до плеча ОСОБА_4 і потім відвертався від нього. Несподівано виникло напруження, і ОСОБА_6 , вірогідно, просив останнього не ображатися. Згодом він знову звернув увагу на те, що ОСОБА_4 намагався наблизитись до ОСОБА_6 , і що той, навпаки, віддалявся від останнього. Він відходив від кафе-бара, і коли знову повернувся туди, то бачив, як стурбовані хлопці усаджували в автомобіль ОСОБА_4 , якому було погано. Ніяких сварок чи бійок між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у той вечір він не бачив.
Свідок ОСОБА_11 в своїх показаннях в судовому засіданні пояснила, що після півночі 13.12.2014 року коли вони з чоловіком ОСОБА_12 спали в себе вдома, їх розбудив ОСОБА_9 який приніс їх сина ОСОБА_4 . Потім вони дізнались від ОСОБА_9 що їх сину несподівано стало погано і що він скаржився на біль у животі і що можливо це напад апендициту. Потім вона виявила на животі у сина ножове поранення і вони з чоловіком відразу повезли сина до м.Ніжина у лікарню. По дорозі син прийшовши до тями сказав що його поранив ОСОБА_6 .
В лікарні вони від лікаря дізнались що у сина було виявлено та прооперовано важке ножове поранення.
Свідок ОСОБА_12 в своїх показаннях в судовому засіданні пояснив, що після півночі 13.12.2014 року, коли він з дружиною ОСОБА_11 спали в себе вдома, їх розбудив ОСОБА_9 , який приніс сина дружини ОСОБА_4 . Потім, коли дружина виявила на животі у сина ножове поранення, він відразу з дружиною доставив сина до м. Ніжина у лікарню. По дорозі син, прийшовши до тями, сказав, що його поранив ОСОБА_6 .
В лікарні вони від лікаря дізнались, що у сина було виявлено та прооперовано істотне ножове поранення.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні в показаннях пояснив, що у вечірній час 12.12.2014 року він із знайомими розважався в кафе у с. Хороше Озеро і вживав алкогольні напої. Після півночі, коли кафе завершило роботу і він із знайомими вийшов на вулицю, між ним та ОСОБА_6 несподівано виникло напруження. Він, підійшовши до ОСОБА_6 , запропонував поводитися спокійніше. Він торкався ОСОБА_6 , не маючи наміру бити його. Однак той відреагував агресивно, і у відповідь наніс йому удар у живіт, спричинивши сильний біль. Оскільки була темрява, він не побачив, що удар був нанесений ножем. Через деякий час він втратив свідомість. Його знайомий ОСОБА_9 відвіз його додому, а пізніше, коли стан значно погіршився, вітчим з матір`ю відвезли його до Ніжинської лікарні де йому була надана медична допомога, і де він проходив лікування в стаціонарних умовах. Ніяких образливих дій щодо ОСОБА_6 він ніколи не допускав. Його вчинок був повністю несподіваним. Коли він почав одужувати, ОСОБА_6 по телефону пропонував зустрітись для розмови, але він не погодився. Просив стягнути з ОСОБА_6 на його користь завдану обвинуваченим матеріальну шкоду на суму 6224,67 грн. та моральну шкоду в сумі 60000 грн.
Розмір матеріальної шкоди підтверджується касовими чеками, що він зберіг, коли придбавав ліки на своє лікування після проведеної хірургічної операції.
Водночас, розмір моральної шкоди обумовлений тими фізичними та моральними стражданнями, яких він зазнав внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 . Внаслідок свавілля обвинуваченого він тривалий час змушений був проходити лікування, відчуваючи безглузду жорстокість ОСОБА_6 , що призвела до жахливих наслідків. За рекомендаціями лікарів він потребує додаткового лікування в медичних установах з більш досконалим медичним обладнанням. Поранення істотно вплинуло на звичайний хід життя та його можливості самореалізації. Він за час хвороби не відчув щирого розкаяння з боку обвинуваченого. Просив суворо його покарати.
Представник потерпілого в судовому засіданні заявив, що він, вислухавши показання обвинуваченого, потерпілого та свідків, не виявив будьяких фактів, що вказували б на протиправну поведінку ОСОБА_4 в період, що передував моменту нанесення ОСОБА_6 удару ножем у живіт потерпілому, внаслідок чого виникла реальна загроза його життю, і який був врятований не завдяки обвинуваченому, який нібито просив когось надати допомогу ОСОБА_4 , а завдяки зусиллям родичів потерпілого та професійності лікарів лікарні.
Оскільки в діях потерпілого відсутні ознаки того, що він протиправно поводився щодо ОСОБА_6 , а його показання про те, що потерпілий нібито вдарив його в груди один раз рукою не знайшли свого підтвердження, відповідальність за протиправний вчинок повністю покладається на ОСОБА_6 , і його слід визнати винним у заподіянні ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження.
Отже, крім показань в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_6 , який повністю визнав свою вину в тому, що умисно заподіяв ОСОБА_4 тяжке тілесне ушкодження, та показань допитаних в судовому засіданні свідків, які повідомили суду факти, що вказують, що саме ОСОБА_6 наніс удар у живіт ОСОБА_4 колюче-ріжучим предметом, вина обвинуваченого підтверджується пред`явленими йому прокурором в судовому засіданні письмовими доказами: висновком судово-медичної експертизи № 3 від 15.01.2015 року, в яком у зазначено, що у ОСОБА_4 встановлені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення живота, проникаючого у черевну порожнину з ушкодженням тонкого кишківника та брижі останнього, в утворенні яких могла мати місце дія колючо-ріжучого предмета, вістря якого на початковий момент поранення розташовувалось на рівні пупкової ділянки живота, та стосовно фронтальної площини тіла було спрямоване з переду до заду. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження в комплексі відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості за ознакою небезпеки для життя.
Характер та локалізація відмічених тілесних ушкоджень не виключають можливості утворення їх за умов, визначених у матеріалах провадження.
Особливості характеру тілесних ушкоджень, які були встановлені у ОСОБА_4 , можуть дозволяти вважати, що виникнення їх могло бути обумовлено дією гострого плоского клинкового знаряддя, не виключено типу ножа.
Всі вказані докази узгоджуються між собою і підтверджують обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України.
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому з метою його виправлення та виховання, судом враховуються такі обставини у справі :
- характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин;
- посередню характеристику щодо особи обвинуваченого з місця проживання;
- обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття у вчиненому ним злочині;
- обставинами, що обтяжують покарання згідно з ст.67 КК України, є рецидив злочинів.
З огляду на встановлені факти та міркування прокурора, а також сторони потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки вважає, що саме таке покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
В даному кримінальному провадженні заявлені до обвинуваченого цивільні позови: прокурором в інтересах держави в особі КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, на суму 4465,68 грн., який обвинувачений визнав повністю; потерпілим - про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 6224,67 грн. та про відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 60000 грн.
Дані позови підлягають розгляду судом згідно з ст.ст. 127-129 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 , якого визнано судом цивільним відповідачем, позов прокурора визнав повністю, а позов потерпілого - частково, оскільки згоден на відшкодування моральної шкоди на суму не 60000 грн., а лише на 40000 грн.
Відповідно до ст. 91 ч. 1 п. 3 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обов`язок доведення якої покладається, згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України, на потерпілого.
Водночас, відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Із змісту пояснень потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що він дійсно перебуває у знервованому стані, щоденно переживаючи за своє повне одужання і повернення також втраченого морального стану, оскільки лікарями йому рекомендоване подальше поглиблене лікування наслідків ножового поранення, заподіяного йому ОСОБА_6 .
Виходячи з доводів потерпілого стосовно розміру суми завданої йому моральної шкоди 60000 грн., а також з огляду на вимоги ст. 23 ч. 3 ЦК України стосовно того, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, то при визначенні розміру відшкодування рішення слід приймати з наданням доказам оцінки з позиції розумності і справедливості.
Розглядаючи дане питання, суд виходить в своїх судженнях із змісту п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий (позивач), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Тому, даючи оцінку обґрунтованості вимог, заявлених потерпілим ОСОБА_4 в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілого завданої моральної шкоди в розмірі 60000 грн., суд дійшов висновку, що цивільний позов в цій частині вимог підлягає лише частковому задоволенню в розмірі 40000 грн.
Під час розгляду цивільного позову прокурора, заявленого в інтересах держави в особі КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, на суму 4465,68 грн., встановлено, що позов прокурором підтримано, і він визнаний обвинуваченим ОСОБА_6 , а тому підлягає задоволенню у відповідності до ст. 128 КПК України.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні спортивної кофти та футболки, що вилучені з будинку ОСОБА_4 з переданням їх на зберігання потерпілому, підлягає вирішенню у відповідності до ст.ст. 98, 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 121 ч.1 КК України, ст.ст. 91, 92, 98, 100, п.3 127, ч.2, 128 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.
Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах держави в особі КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину в розмірі 4465,68 грн. - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького» (м. Ніжин, вул. Московська, 21, КЕКВ 2220 в ГУДКСУ в Чернігівській області, МФО 853592, р/р 9989), 4465,68 грн. в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування збитків, заподіяних злочином, в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди, задовольнити повністю, а в частині відшкодування завданої моральної шкоди - частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди 6224,67 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди 40000 грн.
Речовий доказ у кримінальному провадженні спортивну кофту та футболку, що вилучені з будинку ОСОБА_4 , що передані на зберігання потерпілому, після набрання вироком законної сили повернути власнику.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраного щодо ОСОБА_6 раніше, залишити без зміни до набуття вироком законної сили.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з моменту проголошення вироку через Борзнянський районний суд.

Суддя
Борзнянського районного суду ОСОБА_1