Справа № 761/8896/15-к
Провадження №1-кп/761/561/2015
В И Р О К
іменем України
06 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду м. Києва кримінальне провадження № 120 151 001 0000 2761 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , раніше судимий 03 березня 2010 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, 09 липня 2014 року звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та маючи не зняту і не погашену судимість повторно вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, 11 березня 2015 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись в парку ім. Т.Г. Шевченка, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Терещенківська, 25, звернув увагу на ОСОБА_4 , після чого присів на лавку зліва від неї та ще однієї дівчини, яка сиділа на лавці у вказаному вище парку. В цей час ОСОБА_5 побачив, що в правому зовнішньому кармані куртки ОСОБА_4 знаходиться мобільний телефон темного кольору. Після чого у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме - вказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 скориставшись неуважністю ОСОБА_4 , непомітно для останньої і оточуючих, своєю лівою рукою проник до правої кишені куртки ОСОБА_4 , звідки таємно повторно викрав приватне майно останньої, а саме - мобільний телефон марки «Sony», моделі «Xperia Z-1 C-6903», чорного кольору, вартістю 5 145 гривень, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Life», вартістю 20 гривень, на рахунку якої було 40 гривень та з флеш карткою моделі «micro sd» об`ємом «8 gb» марки «Apacer», вартістю 350 гривень.

Всього ОСОБА_5 таємно повторно викрав приватне майно ОСОБА_4 загальною вартістю 5 555 гривень, після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, розпорядившись ним за власним розсудом.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному повторному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

До початку судового розгляду захисником подана угода про примирення від 30 квітня 2015 року, укладена між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 , із змісту якої вбачається, що в угоді зазначено формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація, істотні для кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також відсутність з боку потерпілої претензій майнового або іншого характеру до обвинуваченого, узгоджене покарання ОСОБА_5 у виді обмеження волі строком на 1 рік, та на підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, та покладено обов`язки у відповідності зі ст. 76 КК України, згода сторін на призначення покарання, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, обмеження щодо права оскарження вироку, наслідки невиконання угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

У відповідності зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, віднесено до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 стверджував, що повністю розуміє свої права, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, які роз`яснені судом.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала угоду, стверджувала, що повністю розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, які роз`яснені судом.

Крім цього, сторони угоди зазначили, що вищевказана угода укладена ними добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник підтримала угоду про примирення, просила її затвердити та призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Прокурор заперечував щодо затвердження угоди, оскільки вважав, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства, так як вид покарання, визначений в угоді є м`яким, враховуючи, що обвинувачений раніше судимий.

Перевіривши угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим, заслухавши доводи сторін, думку прокурора та захисника, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать вимогам кримінально-процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи сторін та інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, укладення угоди було добровільним та сторони дійсно примирились.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд

з а с у д и в:
Затвердити угоду про примирення від 30 квітня 2015 року у кримінальному провадженні № 120 151 001 0000 2761, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, поклавши на нього обов`язки у відповідності до п.2,3,4 ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази: мобільний телефон марки Sony моделі Xperia Z-1 C-6903, чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , флеш карту моделі micro sd, об`ємом 8 gb, марки Apacer, чорного кольору, 4 класу, сім картку мобільного оператора Лайф, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя