АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/735/15 Справа № 203/7571/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст.272 КК України, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, фізична особа-підприємець, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимий,-

засуджений за ч. 1 ст.272 КК України та призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі без позбавлення займатися підприємницькою діяльністюіз звільненням від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробувальним терміном 1 рік.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії ААВ №663615 є фізичною особою-підприємецем. 01 березня 2014 року з ФОП ОСОБА_8 (код НОМЕР_1 ) та ФОП ОСОБА_7 , укладено договір позики обладнання, а саме модуля для заправки автомобілів скрапленим газом пропан-бутан.

ФОП ОСОБА_7 , починаючи з 01.03.2014, допустив експлуатацію вищезазначеного об`єкта підвищеної небезпеки - автомобільного газозаправного пункту (далі за текстом - АГЗП) за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Ілліча, 20, в порушення наступних вимог нормативно-правових актів з охорони праці: ст.13, 18, 21 Закону України «Про охорону праці», п. З НПАОП 0.00-8.21-02 «Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки», затвердженого постановою КМУ від 11.07.2002 року №956, п.7.1.1. НПАОП 0.00-1.59-87 «Правил будови та безпечної експлуатації посудин працюючих під тиском», п.4.2.1 НПАОП 0.00-1.20-98 «Правил безпеки систем газопостачання України» затвердженого Постановою КМУ №461 від 13.04.2011, Постанови КМУ від 26.10.2011 року №1107 «Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки», п. 3.1, п. 3.8, п. 4.8.5, п. 3.17, п. 4.1.1, п. 4.2.12, п. 4.8.19, п. 4.8.16, п. 4.8.28, п. 4.8.17, п. 4.8.54, п. 7.3. НПАОПО.00-1.20.98 «Правил безпеки систем газопостачання; п.З НПАОП 0.00-8.21-02 «Порядку Ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки»; п. 3.17, п. 4.1 НПАОП 0.00-4.12.05 «Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці»; п. 6.2.1, п. 6.3.1, п. 6.3.21, п. 7.1.1 НПАОП 0.00-1.59-87 «Правил будови та безпечної експлуатації посудин, що працюють під тиском»; п. 5.2. НПАОП 0.00-5.11-85. «Типова інструкція з організації безпечного проведення газонебезпечних робіт», а саме: не проведено ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки; на АГЗП не виконується комплекс заходів, включаючи систему технічного обслуговування і ремонту, які забезпечують користування системою газопостачання в справному стані; виконано розміщення АГЗП без проектного рішення; допущено експлуатацію автомобільного газозаправного пункту (АГЗП) який не прийнятий в експлуатацію згідно вимог діючого законодавства; не проведене щорічне спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці посадових осіб та працівників підприємства, зайнятих на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою та Переліку робіт, де є потреба у професійному доборі; не розроблений відповідно до чинного законодавства план локалізації і ліквідації можливих аварій АГЗП; автоматика насосу АГЗП несправна (вимкнена); при наповненні, утриманні, обслуговуванні резервуарів та балонів, не виконуються вимоги «Правил будови та безпечної експлуатації посудин, що працюють під тиском»; посудина під тиском (ємність) не зареєстрована в органах Держгірпромнагляду; допущено експлуатацію посудин АГЗП (працюючих під тиском) які не пройшли чергового технічного опосвідчення; не надано наказ про призначення на об`єкті особи відповідальної за справний стан і безпечну дію посудини, а також відповідальної по нагляду за технічним станом та експлуатацією посудини, які пройшли у встановленому порядку перевірку знань Правил будови та безпечної експлуатації посудин,що працюють під тиском; не надано наказ про призначення на об`єкті особи відповідальної за технічний стан і безпечну експлуатацію системи газопостачання АГЗП, яка пройшла у встановленому порядку перевірку знань Правил безпеки систем газопостачання України; не надано документи, що підтверджують факт одержання дозволу Держгірпромнагляду на початок роботи та види робіт підприємства, діяльність якого пов`язана з виконанням робіт та експлуатацією об`єктів,машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; підприємством допускається виконання газонебезпечних робіт при зливних та наливних операціях с ЗВГ складом бригади менше, ніж 2 особи; не перевіряється спрацювання ЗСК не рідше 1 разу на місяць шляхом короткочасного їх відкриття.

Сукупність вищезазначених порушень вимог нормативно-правових актів призвело до виникнення реальної загрози загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків для осіб, які працюють в безпосередній близькості до АГЗП ФОП ОСОБА_7 , а також на самій АГЗП ( а.п.51).

В апеляції:
- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, виключивши з нього конфіскацію технічного обладнання АГЗП за адресою: АДРЕСА_3 та повернути незаконно конфісковане майно власнику законному володільцю ОСОБА_9 ( а.п. 71-75).

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив апеляцію задовольнити, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали провадження в межах апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_7 у скоєнні злочину, за який він засуджений, кваліфікація його дій за ч.1 ст.272 КК України порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, учасниками судового провадження відповідно до ст. 349 КПК України не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та повне визнання вини. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що покарання у виді одного року обмеження волі без позбавлення займатися підприємницькою діяльністю із звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком один рік,буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Як убачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином, призначивши покарання в межах санкції статті.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, підтверджені показами обвинуваченого в судовому засіданні, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.

Разом з тим, оцінюючи доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції під час ухвалення обвинувального вироку незаконно застосував конфіскацію технічного обладнання АГЗП, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Ілліча, 20, застосувавши щодо зазначеного майна положення про спеціальну конфіскацію, передбачені ст. 100 КПК України, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з норм ст. 100 КПК України, дана стаття Закону із змінами, внесеними згідно із Законом № 222-VII від 18.04.2013 регламентує не тільки питання спеціальної конфіскації, яка згідно ст. 96-1 КК України полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення злочину, передбаченого статтею 354 та статтями 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 розділу XVII Особливої частини цього Кодексу, або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого зазначеними статтями, а й питання щодо вирішення долі речових доказів та документів у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів провадження, 16 вересня 2014 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська було надано дозвіл слідчому СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 на проведення обшуку на території та у приміщенні АГЗП по АДРЕСА_3 , що експлуатується ФОП ОСОБА_9 , з метою виявлення та вилучення незаконно встановленого технологічного обладнання АГЗП, а саме резервуарів, газових балонів, колонок зі шлангами та пістолетами, інших приладів, механізмів і устаткування підвищеної небезпеки, експлуатаційних журналів, журналів проходження інструктажів працівниками АГЗП, дозвільних документів на діяльність АГЗП та інших предметів та документів, які можуть мати значення, як речові докази у кримінальному провадженні.
Згідно протоколу огляду місця події від 06 жовтня 2014 року та протоколу обшуку від 06 жовтня 2014 року на виконання даної ухвали вищезазначене незаконно встановлене технічне обладнання АГЗП було вилучено, та передано під схорону розписку на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 відповідно чинного законодавства про зберігання речових доказів, який зобов`язався забезпечити схоронність даного майна та на першу вимогу надати його органам слідства та прокуратури для проведення слідчих дій.

15 січня 2015 року старший прокурор прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська ОСОБА_11 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про арешт вищезазначеного майна з метою припинення його незаконної діяльності з підстав того, що дане обладнання АГЗС є предметом злочину, яке продовжує свою діяльність щодо заправлень транспортних засобів і до теперішнього часу існує можливість настання тяжких наслідків, у тому рахунку і загибелі людей при використанні цього обладнання.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2015 року в судовому засіданні за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про арешт майна, останнє було задоволено та накладено арешт на незаконно встановлене технологічне обладнання АГЗП, а саме резервуари, газові балони, колонки зі шлангами та пістолетами, інші прилади, механізми і устаткування підвищеної небезпеки. 28 січня 2015 року дане судове рішення було виконано, про що відповідно до діючого законодавства було складено протокол огляду за участю понятих та з фіксацією даної слідчої дії за допомогою фото- та відеозйомки та складання фототаблиці до неї.

У відповідності до ч. 9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Згідно ч.4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині обвинувального вироку зазначаються серед інших і рішення щодо речових доказів і документів.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, застосувавши конфіскацію предмету злочину у порядку вирішення питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, а не спеціальної конфіскації як це помилково вважав апелянт.

На переконання колегії суддів, за наявності усієї сукупності встановлених під час перевірки матеріалів кримінального провадження фактів, вважати вирок суду необґрунтованим, а його висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження неможливо, а отже зміні або скасуванню з викладених в апеляції мотивів він не підлягає.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст.376, ст.404, ст.405, ст.407, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст.272 КК України, - без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4