Провадження № 11-кп/792/230/15
Справа № 689/2821/14-к Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 00006461, за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 28 січня 2015 року,-

В с т а н о в и л а:
Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 28 січня 2015 року

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку та жительку АДРЕСА_1 , пенсіонерку, розлучену, раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання в виді штрафу в розмірі шістсот гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_8 майнову шкоду в сумі 200 грн. 14 коп., моральну шкоду в сумі 2000 грн., а всього стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 2200 грн. 14 коп.

В решті позову відмовлено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 2000 грн.

Речовий доказ дерев`яну палицю, яка знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ярмолинецького РВ УМВС України в Хмельницькій області конфісковано.

ОСОБА_10 визнано винною в тому, що вона 30 листопада 2014 року близько 13 год. 00 хв. перебуваючи на узбіччі дороги по АДРЕСА_2 , розпочала сварку із сусідкою ОСОБА_8 з приводу підміни індиків, які належать їй. Під час сварки ОСОБА_10 сказала своєму синові ОСОБА_12 , який стояв поруч, щоб він зайшов на господарство ОСОБА_8 та забрав її індиків.

Побачивши дії ОСОБА_12 та його матері ОСОБА_10 , ОСОБА_8 повідомила про даний конфлікт своєму чоловікові ОСОБА_13 , який в цей час перебував в будинку.

Після цього, як ОСОБА_14 вийшов з будинку та побачив на дорозі ОСОБА_12 , який ловив його індики, він зробив зауваження ОСОБА_12 з метою припинення його неправомірних дій. На зауваження ОСОБА_15 ОСОБА_12 не реагував і продовжував ловити індики. В подальшому ОСОБА_14 підійшов до ОСОБА_12 та хотів відібрати в нього свого індика.

ОСОБА_10 , яка стояла поруч та спостерігала за діями свого сина та ОСОБА_15 , обурила поведінка ОСОБА_15 по відношенню до її сина і викликала у неї злочинний умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підбігла до ОСОБА_15 та умисно нанесла йому ззаду декілька ударів дерев`яною палицею, яку тримала у своїх руках, в тім`яну ділянку голови та по плечах.

В результаті протиправних дій ОСОБА_10 умисно спричинила ОСОБА_13 легкі тілесні ушкодження.

Надалі ОСОБА_10 схопила ОСОБА_8 за волосся і на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно декілька разів вдарила ОСОБА_8 головою об землю та нанесла останній удар палкою в область її лівої руки.

В результаті протиправних дій ОСОБА_10 умисно спричинила ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.125 КК України.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_10 , просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, постановити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що згідно положень ч. 1 ст. 125 КК України покарання за вчинення даного кримінального правопорушення призначається у виді штрафу в розмірі до п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а призначене покарання ОСОБА_10 у твердій грошовій формі не є кратною зазначеному неоподатковуваному мінімуму доходів громадян, є неправильним застосуванням кримінального закону, що може викликати труднощі при виконанні судового рішення.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, та постановити щодо неї новий вирок, яким її виправдати. Вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки висновки суду, викладені у ньому, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на те, що судом першої інстанції взяті до уваги показання лише потерпілих, та безпідставно відкинуті докази, які були наведені стороною захисту, яка вказувала на те, що обвинувачена ОСОБА_10 вчиняла свої дії в умовах необхідної оборони, з метою захисту свого сина від побиття потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вказує, що суд першої інстанції не дав оцінки доказам в провадженні, при наявності суперечливих доказів, в висновку суду не вказав, чому відкидає одні докази, а приймає до уваги інші. Вважає, що судом не було встановлено будь-яких доказів на спростування того, що дії ОСОБА_10 були зумовлені необхідною обороною.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, уточнили апеляційні вимоги, просили вирок суду скасувати з закриттям провадження в зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення, заперечували проти апеляційної скарги прокурора; прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора, просить вирок суду скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону судом та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції; потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав позицію прокурора та заперечував проти апеляційної скарги захисника; потерпілу ОСОБА_8 , що заперечувала проти апеляційної скарги захисника та уточнених вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та захисника слід задовольнити частково, вирок суду щодо ОСОБА_10 в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України - скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції через істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Як видно з матеріалів провадження, в даному провадженні відсутній технічний носій інформації, де було б зафіксовано оголошення судом обох ухвал за наслідками проведеного підготовчого судового засідання від 16 грудня 2014 року, та ухвали від 12 січня 2015 року, які наявні в матеріалах кримінального провадження та викладені в формі окремих процесуальних документів.

Крім того, судом при постановленні вироку були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України в разі визнання особи винуватою, в вироку суду має бути зазначено, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, також мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймались такі рішення.

Як видно з обвинувального акту, обвинувачена ОСОБА_10 обвинувачувалась, зокрема, в тому, що вона спричинила легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_8 , нанісши «умисно один удар кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_8 та два удари в область її лівої руки». При цьому в мотивувальній частині вироку суд вказав про виключення з обвинувачення того, що « ОСОБА_10 нанесла один удар кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_8 та два удари в область її лівої руки, оскільки судом встановлено, що обвинувачена вдаряла потерпілу головою об землю та наносила удар палкою по лівій руці, саме від таких дій обвинуваченої в потерпілої ОСОБА_8 виникли тілесні ушкодження», прокурор не змінював та не доповнював обвинувачення в суді з приводу способу вчинення кримінального правопорушення (при цьому, в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, спосіб вчинення кримінального правопорушення підлягає доказуванню та знаходить відображення в повідомленні про підозру, обвинувальному акті), а особа захищається від пред`явленого їй в передбаченому законом порядку обвинувачення. Незважаючи на ті обставини, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд першої інстанції фактично виключивши частину обвинувачення, висунутого прокурором (відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України спосіб вчинення кримінального правопорушення є його складовою частиною), з власної ініціативи фактично доповнив його, зазначивши про спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 в інший спосіб, обвинувачена в передбаченому КПК України порядку від такого обвинувачення не захищалась.

Припустився суд суперечностей також при формулюванні обвинувачення з приводу спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. В мотивувальній частині вироку суд як на доказ доведеності вини обвинуваченої послався на висновок експерта № 283 від 2 грудня 2014 року, де, зокрема, зазначено про спричинення потерпілому і синця в ділянці лівої ступні по тильній поверхні (а. 56 судового кримінального провадження), а при розв`язанні цивільного позову, відмовляючи в стягненні коштів на лікування пошкодження ноги потерпілого, як на підставу в відмові в цій частині позову, суд вказав про те, що ці тілесні ушкодження були спричинені не обвинуваченою, а її сином - ОСОБА_16 .

Оскільки вирок суду скасовується з підстав істотного порушення кримінально-процесуального закону, інші доводи апелянтів не перевіряються, але їх слід перевірити в ході нового судового розгляду справи, який необхідно провести з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 404,407,412, 415 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 28 січня 2015 року щодо ОСОБА_10 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2