Справа № 11-219/11 Головуючий у І інстанції Морозов О.Б.
Категорія - дострокове зняття судимості Доповідач Карнаух А. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів Антипець В.М., Григорєвої В.Ф.

з участю:

прокурора Хомазюка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу за апеляцією ОСОБА_2 на постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Куликівського районного суду Чернігівської області від

29 грудня 2010 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про дострокове зняття судимості за вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 травня 2004 року.

Обґрунтовуючи відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2, суд зазначив, що поведінку останнього після відбуття покарання не можна розцінювати як зразкову, оскільки ОСОБА_2 на протязі 2010 року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

В апеляції ОСОБА_2 просив постанову Куликівського районного суду Чернігівської області скасувати, внаслідок однобічності судового розгляду справи, оскільки місцевий суд не дослідив обставини які характеризують його особу та допустив порушення вимог кримінально-процесуального закону і його права на захист.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, котрий вважав постанову суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені в апеляції, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 89 КК України, особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину, визнаються такими, що не мають судимості.

Якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то відповідно до частини 3 статті 90 КК України, строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).

За змістом статті 91 КК України, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумліннім ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 КК України, після закінчення не менш як половини строку погашення судимості.

Вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від

26 травня 2004 року ОСОБА_2 був засуджений за скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч.1 ст. 135, 70 КК України, до позбавлення волі на строк пять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

Згідно довідки Крюковської ВК № 29 Полтавської області, засуджений ОСОБА_2 постановою Полтавського району суду Полтавської області від 19 листопада 2007 року звільнений від відбуття покарання, призначеного вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 26.05.2004 року, умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 15 днів із зняттям додаткової міри покарання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був підданий адміністративному стягненню Куликівським районним судом Чернігівської області 26 березня 2010 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та 30 червня 2010 року за ч.3 ст. 178 КУпАП.

Виходячи з правової природи статті 91 КК України підставою для зняття судимості є встановлення судом виправлення особи, доведеного нею зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Зняття судимості є правом, а не обовязком суду.

За таких обставин доводи ОСОБА_2 про незаконність постанови місцевого суду є неспроможними, оскільки суд при розгляді клопотання про дострокове знаття судимості, належно оцінив всі обставини справи та обґрунтовано дійшов висновку про неможливість його задоволення, оскільки ОСОБА_2 після відбуття покарання, призначеного вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 травня 2004 року, не довів свого виправлення.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 377, 379 КПК України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2010 року, залишити без зміни.

СУДДІ:

А.С. ОСОБА_3 ОСОБА_4 Григор'єва