А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

20.03.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №11кп/777/144/15 за апеляцією прокурора прокуратури м. Ужгорода на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2014 року, яким:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Казіл-Арват (Туркменістан), мешканця АДРЕСА_1 , судимого,
визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Органом досудового розслідування відносно ОСОБА_7 складено обвинувальний акт, згідно якого йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за наступних обставин.
Своє рішення про виправдання ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням, суд першої інстанції мотивував тим, що первинні докази, покладені в основу обвинувачення, були отримані всупереч ст.86 КПК України, що унеможливлює їх визнання належними та допустимими.
В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України з призначенням покарання в межах санкції вказаної статті. В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на неповноту судового розгляду, що призвела до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та, як наслідок, необґрунтованого виправдання ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення обвинуваченого та його захисника про законність прийнятого судом рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення має бути обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.373 КПК України, однією з підстав ухвалення виправдувального вироку є недоведеність вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, тобто не доказано сам факт кримінального правопорушення.
Дані вимоги судом першої інстанції при винесені вироку щодо ОСОБА_7 додержані.
За встановлених фактичних обставин справи, виходячи із закріпленого в ст. 63 Конституції України принципу презумпції невинуватості та вимог статей 370, 374 КПК України про те, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим; обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд першої прийняв прийняли законне та обґрунтоване рішення про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Висновок суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та виправданні його за ч.1 ст.263 КК України при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованим і підтверджується доказами, повно перевіреними в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину не визнав і заперечив свою причетність до злочину , в якому він обвинувачується за ч.1 ст.263 КК України. Пояснив суду, що патрони йому не належать.
Свідок ОСОБА_10 показав, що його працівники міліції запросили в якості понятого під час проведення обшуку в будинку по АДРЕСА_1 . Коли він прийшов в будинок, у ньому було вже біля п`яти осіб, які розійшлись по будинку в різні напрямки і шукали, що саме йому не повідомляли. При виході з будинку, його покликав слідчий і в коридорі сказав йому Ви то бачите? при цьому тримаючи в руках пакет в якому були маленькі патрони. Пакет з патронами він бачив тільки в руках слідчого і звідки він його взяв він не бачив. Всі бумаги він підписав працівникам міліції тільки в день проведення обшуку. Його не викликали в приміщення органу внутрішніх справ для допиту в якості свідка, протокол його допиту в якості свідка друкованим текстом йому надали того ж дня, він його не читав, а лише переглянув і підписав.
Свідок ОСОБА_11 показав, що працює старшим оперуповноваженим карного розшуку Ужгородського МВ УМВС України. Він проводив супровід слідчої дії - обшук у кримінальному провадженні. Обшук проводився у будинку ОСОБА_12 . В будинку були слідчий, два оперативних працівника, поняті і начальник карного розшуку. Понятих запрошували його колеги. Перед завершенням обшуку, в приміщенні коридору на холодильнику або на шафі знайшов пакет, в якому були патрони більше десяти штук, які передав слідчому.
З показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що він працює старшим оперуповноваженим карного розшуку Ужгородського МВ УМВС України. Керівник підрозділу направив його до будинку Спірова. Він прибув до будинку по вул. Стефаника в м.Ужгород наприкінці проведення обшуку, в той час коли обшук проводився в прибудинкових і надвірних приміщеннях. Йому не відомо хто знайшов заборонені речі і де вони знаходились. Розбіжності між показами наданими в судовому засіданні і тими, що містяться в протоколі його допиту в якості свідка на досудовому слідстві пояснив тим, що підпис на протоколі допиту йому не належить.
Свідок ОСОБА_14 показав, що обвинуваченого ОСОБА_15 бачив вперше в судовому засіданні. Під час проведення обшуку в будинку по АДРЕСА_1 присутній не був. Заперечив свою участь у проведенні обшуку у будинку по АДРЕСА_1 . В приміщення органу внутрішніх справ його не викликали, протокол його допиту в якості свідка не підписував.
Окрім цього, як встановлено в судовому засіданні в підтвердження винуватості ОСОБА_15 були надані докази які на думку сторони обвинувачення засвідчують факти та обставини кримінального провадження, а саме протокол обшуку будинку АДРЕСА_1 від 27.08.2013 року.
Із даних протоколу обшуку від 27.08.2013 року вбачається, що дана процесуальна дія була проведена слідчим СВ Ужгородського МВ УМВС у будинку АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді від 23.08.2013 року, за участю понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_14 у період часу з 07 год. 20 хв. по 08 год.20 хв. Про наявність інших учасників даної слідчої дії не зазначено в протоколі. Тому враховуючи показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , надані ними в судовому засіданні, з участю яких згідно протоколу проводився обшук, протокол огляду місця події та відповідно набої, вилучені під час проведення слідчої дії, є недопустимими доказами в розумінні ст. 86 КПК України, так як вони отримані з порушенням порядку визначеного КПК України.
Свідок ОСОБА_14 вказав суду, що не був присутній в якості понятого під час проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 , тому судом обґрунтовано не прийнято протокол обшуку від 27.08.2013 року, як допустимий та належний доказ у даному кримінальному провадженні. Крім того свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні ствердив, що пакет з патронами він бачив тільки в руках слідчого і звідки він його взяв він не бачив.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що слідчим порушені вимоги п.2 ч.7 ст.237 КПК України та ч.2 ст.106, ч.2 ст.100 КПК України, внаслідок чого отримані докази є недопустимими.
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та кожен окремо з точки зору належності, допустимості та достовірності , суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що отриманих судом доказів недостатньо для постановлення обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України.
Спростовуючи пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення, суд першої інстанції навів мотиви за яких взято до уваги одні докази та відкинуто інші і обґрунтовано дійшов висновку про його виправдання. Суд також об`єктивно дійшов висновку про те, що докази, які здобуті незаконним шляхом і з порушенням процесуальної форми не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.
Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України не доведена, його слід визнати невинуватим та виправдати за недоведеністю його вчинення.
У апеляційній скарзі прокурора не наведено аргументів, які спростовували б висновки суду першої інстанції щодо невинуватості ОСОБА_7 та незаконності судового рішення, і давали підстави для його скасування.
Доводи прокурора про законність та підставність проведеного 27 серпня 2013 року обшуку є необґрунтованими й спростовані наведеними вище доказами.
Твердження прокурора в апеляції про те, що наявний у кримінальному провадженні протокол обшуку є належним і допустимим доказом, скільки обшук у житлі ОСОБА_7 проведено на підставі ухвали суду апеляційний суд оцінює критично, оскільки у вироку судом першої інстанції зазначено конкретні порушення вимог КПК, які явились підставою для визнання даного доказу недопустимим.
Також органом досудового слідства до обвинувального акту не було долучено ухвалу суду на підставі якої за місцем проживання ОСОБА_7 проведено обшук. З тексту протоколу обшуку від 27.08.2013 р. вбачається, що такий проводився в іншому кримінальному провадженні, а його метою було відшукання викрадених речей та знаряддя злочину. Відсутність у матеріалах кримінального провадження оригіналу чи копії судового рішення, на підставі якого у житлі ОСОБА_7 проведено обшук, позбавило апеляційний суд можливості дати оцінку навності законних підстава для проведення даної слідчої дії.
Щодо тверджень прокурора в апеляції про те, що суд першої інстанції не перевірив належним чином особу свідка ОСОБА_14 і безпідставно поклав в основу вироку його показання, такі на думку апеляційного суду є необґрунтованими, з наступних підстав.
У протоколі обшуку від 27.08.2013 р. в якості понятого зазначено особу ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 . Саме ця особа зазначена у реєстрі матеріалів досудового розслідування і допитувалась слідчим та судом першої інстанції в якості свідка.
Таким чином, порушень вимог кримінально-процесуального закону під час розгляду справи, на які послався прокурор в апеляційній скарзі та які могли би вплинути на правильність висновків суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи установлені судом фактичні обставини справи, на підставі дослідження всіх представлених у справі матеріалів і неможливості отримання нових доказів, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення щодо ОСОБА_7 є законними і обґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Виправдувальний вирок Ужгородського міськрайонного суду від 10 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора прокуратури м.Ужгорода залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Судді: