ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

14 травня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого ОСОБА_5,

суддів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

при секретарі ОСОБА_8,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002795, за касаційними скаргами заступника прокурора Запорізької області та прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Білицьке Добропільського району Донецькоої області, проживаючого у АДРЕСА_1, раніше не судимого,

якого визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9,

в с т а н о в и в:

до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернулись заступник прокурора Запорізької області та прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні у суді першої інстанції, із касаційними скаргами на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року щодо ОСОБА_1

У касаційних скаргах, які є аналогічними за змістом, порушується питання про скасування вищевказаної ухвали та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та даним про особу засудженого внаслідок м'якості. Вважають, що апеляційний суд усупереч вимог ст. 419 КПК України належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги прокурора про м'якість призначеного покарання, не надавши належної оцінки конкретній тяжкості злочину, обставинам його вчинення та суспільній небезпеці, обставині, що обтяжує покарання. Посилаються на відсутність підтвердження у матеріалах провадження даних про перебування на утриманні засудженого неповнолітньої дитини. З урахуванням наведеного зазначають про відсутність достатніх підстав для звільнення ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням. Крім цього прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні у суді першої інстанції, зазначає, що апеляційний суд не дав оцінки доводам апеляційної скарги про неправильне вирішення питання про речові докази.

За вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2014 року ОСОБА_1 визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Добропільської лікарні інтенсивного лікування 1515, 21 грн витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 та на користь потерпілого ОСОБА_3 36 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Постановлено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» на користь ОСОБА_3 17 423 грн на відшкодування матеріальної шкоди; на користь потерпілих ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_3 по 3 441 грн на відшкодування моральної шкоди кожному; на користь неповнолітнього ОСОБА_3 1618 грн щомісячно, починаючи з 03 грудня 2013 року до досягнення ним повноліття.

Вирішено питання судових витрат.

Апеляційний суд Запорізької області, задовольнивши апеляційну скаргу цивільного відповідача, своєю ухвалою від 16 грудня 2014 року зазначений вище вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасував та направив провадження у цій частині на новий розгляд у суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства.

У решті вирок місцевого суду залишено без змін.

Судами ухвалено визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за таких обставин.

22 листопада 2013 року близько 16:45 год. ОСОБА_1, будучи у стані алкогольного сп'яніння, рухався на автомобілі ЗАЗ-110308, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав ОСОБА_4, по проїжджій частині пр. Перемоги в м. Добропілля Донецької області у напрямку центра міста зі швидкістю приблизно 50-55 км/год. з ввімкненим ближнім світлом фар. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на перехресті пр. Перемоги та вул. Комсомольська, ОСОБА_1 у порушення пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, маючи технічну можливість своєчасно виявити перешкоду для руху, не зменшив швидкість та не зупинив транспортний засіб перед пішохідним переходом, по якому рухалась ОСОБА_2 для того, щоб дати дорогу пішоходу, та без гальмування здійснив наїзд на потерпілу.

В результаті дорожньо-транспортної події ОСОБА_2 були завдані тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких 03 грудня 2013 року настала смерть потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подані касаційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у скаргах, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України у касаційних скаргах не оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого.

При перевірці матеріалів провадження касаційним судом установлено, що доводи прокурорів про невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання вимогам кримінального закону через м'якість призначеного покарання є такими, що заслуговують на увагу.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як зазначено у вироку, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_1 покарання послався на тяжкість злочину, віднесеного до категорії тяжких, врахував, що ОСОБА_1 вперше притягується до кримінальної відповідальності, зайнятий суспільно корисною діяльністю, оскільки постійно працює на шахті у підземних умовах, має сім'ю, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини що пом'якшують покарання: щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди, перебування на його утриманні неповнолітньої дитини та матері, стан здоров'я якої є тяжким; обставину, що обтяжує покарання: вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Водночас, вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України суд має належним чином досліджувати й оцінювати всі обставини, які мають значення для справи та застосовувати вказані вимоги закону лише в тому разі, коли для цього є умови й підстави, про що у судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Не погодившись із вироком суду в частині призначеного покарання, прокурор звернувся із апеляційною скаргою на вказане судове рішення, у якій порушував питання про постановлення судом апеляційної інстанції нового вироку, доводи якої за змістом були аналогічними доводам касаційної скарги.

Проте, апеляційний суд, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 та відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги прокурора, вимог ст. 419 КПК України не дотримався, доводи апеляційної скарги прокурора ретельно не перевірив, висновки про залишення апеляційної скарги без задоволення та необхідність звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням належним чином не мотивував, пославшись на те, що висновки місцевого суду є обґрунтованими.

Водночас, на думку колегії суддів, встановлені у провадженні обставини, не є достатніми підставами для висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, а також попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, апеляційним судом не враховано, що місцевим судом у повній мірі не надано належної оцінки ступеню тяжкості конкретного злочину, вчиненого ОСОБА_1, віднесеного до категорії тяжких, його суспільній небезпеці, наслідків, що настали, характеру грубого порушення правил дорожнього руху, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. На думку колегії суддів, наведені обставини свідчить про неможливість виправлення та перевиховання засудженого, а також попередження вчинення ним нових злочинів без реального відбування покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційні скарги прокурорів підлягають задоволенню, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_1 - скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

При новому розгляді у суді апеляційної інстанції суду необхідно вжити всіх передбачених законом заходів до повного, всебічного й об'єктивного розгляду кримінального провадження, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку та прийняти законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у відповідному процесуальному документі згідно з вимогами закону.

Якщо при новому розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції суд дійде висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, і не буде встановлено інших обставин, які впливають на призначення покарання, то застосування положень ст. 75 КК України слід вважати несправедливим внаслідок м'якості.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційні скарги прокурорів задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7