Провадження №1/761/316/2013
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 грудня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого -
судді Антонюк М.С.

при секретарях
Павлюк В.В., Зайчук О.В.

з участю прокурорів
Клюшніченка Д.Ю., Беби Є.Г.

захисника
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві кримінальну справу
по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,
громадянина України, уродженця с.
Сугокліївка Бобринецького району
Кіровоградської області, з вищою
освітою, неодруженого, працюючого
юристом ТОВ «ЮК «Прем'єр юрист»,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого
ч.1 ст. 190 КК України

в с т а н о в и в :

Органом досудового слідства ОСОБА_2
обвинувачується в тому, що 27.04.2012, до
нього як до помічника судді судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області
ОСОБА_8 звернувся представник за
довіреністю відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_4, з приводу надання інформації
про стан розгляду цивільної справи в
Апеляційному суді Київської області.

У цей час у ОСОБА_2, який був помічником
судді-доповідача ОСОБА_8 у цивільній
справі № 22Ц-2800/2012 за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 06.03.2012 у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, про поділ
майна подружжя та був обізнаний про
стан розгляду вказаної цивільної
справи, виник злочинний умисел
спрямований на одержання грошових
коштів шляхом обману у ОСОБА_4 в сумі 5000
доларів США.

У зв'язку з цим, цього ж дня ОСОБА_2 в
денний період часу, перебуваючи біля
приміщення Апеляційного суду
Київської області за адресою: м. Київ,
вул. Володимирська, 15, запропонував
представнику за довіреністю
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 здійснити
вплив на вищевказаних суддів
Апеляційного суду Київської області
щодо винесення ними на користь
відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ухвали
про відхилення апеляційної скарги ПАТ
«ВТБ Банк», за умови його матеріального
заохочення, достовірно знаючи що він
можливості на вчинення будь-якого
впливу на суддів Апеляційного суду
Київської області не має.

У подальшому 07.05.2012, приблизно о 13 год. 30
хв., ОСОБА_2, перебуваючи за місцем
розташування Апеляційного суду
Київської області за адресою: м. Київ,
вул. Володимирська, 15, попередньо
створивши у ОСОБА_4 враження щодо
реальної можливості його впливу на
осіб, уповноважених на виконання
функцій держави, тобто на суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області
ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_10, продовжуючи
реалізацію свого злочинного умислу,
спрямованого на заволодіння грошовими
коштам ОСОБА_4 шляхом обману в сумі 5000
доларів США, діючи умисно, з
корисливого мотиву, висунув ОСОБА_4
пропозицію здійснити вплив на
вищевказаних суддів Апеляційного суду
Київської області щодо винесення ними
на користь відповідачів ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 ухвали про відхилення
апеляційної скарги ПАТ «ВТБ Банк», за
умови передачі йому особисто грошових
коштів в сумі 5 000 доларів США, що станом
на 07.05.2012 згідно курсу Національного
банку України становить 39 949,50 грн. -
двома рівноцінними частинами - до
ухвалення рішення та після його
ухвалення.

При цьому, ОСОБА_2, з метою заволодіння
грошовими коштами ОСОБА_4, фактично
ввів останнього в оману щодо його
реальної можливості впливу на суддів
Апеляційного суду Київської області,
оскільки він мав умисел на особисте
протиправне збагачення, а можливості
на вчинення будь-якого впливу на суддів
Апеляційного суду Київської області,
не мав.

ОСОБА_4 розуміючи, що в разі, якщо він не
погодиться на висунуті вимоги ОСОБА_2
щодо надання йому грошових коштів в
сумі 5 000 доларів США, на користь його
довірителя не буде винесено ухвалу про
відхилення апеляційної скарги ПАТ «ВТБ
Банк», а також будучи введеними в оману
самим ОСОБА_2 погодився на вимогу
останнього.

У подальшому, 08.05.2012 приблизно о 15 год. 45
хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул.
Золотоворітська 3/2, ОСОБА_2, реалізуючи
свій злочинний умисел, спрямований на
особисте протиправне збагачення
шляхом обману, діючи умисно з
корисливого мотиву, отримав першу
частину раніше обумовлених грошових
коштів від ОСОБА_4 в сумі 2 000 доларів
США, що станом на 08.05.2012 згідно курсу
Національного банку України становить
15 977,40 грн., за нібито здійснення впливу
на суддів Апеляційного суду Київської
області щодо винесення ними на користь
відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ухвали
про відхилення апеляційної скарги ПАТ
«ВТБ Банк».

Крім того, 18.05.2012 приблизно о 15 год. 50 хв.,
ОСОБА_2, продовжуючи реалізацію свого
злочинного умислу, спрямованого на
особисте протиправне збагачення
шляхом обману, перебуваючи за адресою:
м. Київ, вул. Гончара, 14, діючи умисно, з
корисливого мотиву отримав другу
частину раніше обумовлених грошових
коштів від ОСОБА_4 в сумі 3 000 доларів
США, що станом на 18.05.2012 згідно курсу НБУ
становить 23 973,00 грн., за нібито
здійснення впливу на суддів
Апеляційного суду Київської області
щодо винесення ними на користь
відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ухвали
про відхилення апеляційної скарги ПАТ
«ВТБ Банк», таким чином, довівши свій
злочинний умисел, спрямований на
шахрайське заволодіння грошовим
коштами ОСОБА_4 до кінця.

Після чого, ОСОБА_2 був затриманий
працівниками ГУ БКОЗ СБ України в
м.Києві. Під час огляду місця події,
який проведено 18.05.2012, у лівій
внутрішній кишені куртки ОСОБА_2
виявлено та вилучено другу частину
раніше обумовлених грошових коштів,
отриманих від ОСОБА_4 в сумі 3 000 доларів
США.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у
заволодінні чужим майном шляхом обману
(шахрайство), тобто у вчиненні злочину
передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні
свою вину у вчиненні злочину не визнав
та вважає, що відносно нього було
здійснено провокацію працівниками
Управління СБУ у м. Києві. Підсудний
відмовився давати показання, але
відповідаючи на питання учасників
процесу повідомив, що 27 квітня 2012 року
до нього звернувся представник за
довіреністю відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,
з приводу надання інформації про стан
розгляду цивільної справи за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 06.03.2012 у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, яка
перебувала у провадженні
судді-доповідача ОСОБА_8, помічником
якого він був. ОСОБА_4 просив допомогти
йому у вирішенні справи, а саме -
залишити апеляційну скаргу без
задоволення. Він пояснив, що яке
рішення буде прийнято судом йому не
відомо, тоді останній натякнув, що за
його допомогу він віддячить. Після чого
вони обмінялись телефонами і
домовились зв'язатись після травневих
свят.

03 травня 2012 року до нього зателефонував
ОСОБА_4 та вони зустрілись біля
Апеляційного суду Київської області.
За цей час він передивився судову
практику, законодавство і прийшов до
висновку, що апеляційну скаргу
вірогідно відхилять, про що і повідомив
ОСОБА_4 Після цього останній запитав
скільки він за це винен, і став називати
цифри 2, 3, 5. Він відповів, що залишає це
на його розсуд.

07 травня 2012 року ОСОБА_4 знову з'явився
до нього на роботу і повідомив, що
представник банку сказав, що рішення
суду буде на користь банку, після чого
знову став наполягати, щоб він назвав
йому суму, при цьому писав на листі
паперу цифри 3-5. Він сказав, що ближче до
середини, на що ОСОБА_4 відповів, що
п'ять так п'ять. При цьому він вважав це
подякою йому особисто за його
консультацію, а саме за те, що він
передивився законодавство, судову
практику, подивився матеріали справи і
висловив свою власну думку про те, як
рішення буде прийнято. Заперечує, що
він повідомляв ОСОБА_4 про те, що буде
здійснювати вплив на суддів
Апеляційного суду Київської області.

Потім він двічі зустрічався із ОСОБА_4
для отримання коштів, а саме: 08 та 18
травня 2012 року. Крім того, зазначає, що
першим про грошову винагороду
заговорив саме ОСОБА_4 і в подальшому
підтримував цю тему. Вважає, що
відносно нього була здійснена
провокація з боку працівників СБУ за
участю ОСОБА_4 Також звертає увагу на
те, що ОСОБА_4 приймав участь у
аналогічній справі по відношенню до
помічника судді Оболонського
районного суду м. Києва, а один із
понятих ОСОБА_7, який залучених до
участі у процесуальних діях у даній
справі, є кредитором ОСОБА_4

Одночасно після оголошення прокурором
постанови про зміну обвинувачення,
якою було виключено із обвинувачення
посилання на скоєння ним злочину,
передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України,
пояснив, що вважає обвинувачення у
вчиненні злочину за ч.1 ст. 190 КК України
неконкретним, оскільки у ньому не
вказано в чому полягає обман ОСОБА_4, не
визначено хто є потерпілим у справі і
кому заподіяно шкоду.

Судом на обговорення поставлено
питання про необхідність направлення
справи для проведення додаткового
розслідування у зв'язку з
неправильністю та неповнотою
досудового слідства, які не можуть бути
усунуті в судовому засіданні.

Прокурор заперечував проти
направлення справи на додаткове
розслідування.

Підсудний у вирішенні даного питання
поклався на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, прийшов до висновку
про те, що в ході досудового слідства
була допущена така неправильність і
неповнота, які не можуть бути усунуті в
судовому засіданні, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 16-1 КПК України (в
редакції 1960 року) здійснення
обвинувачення в суді покладається на
прокурора, а в окремих передбачених у
КПК випадках це вправі робити
потерпілий чи його представник. Суд,
залишаючись об'єктивним і
неупередженим, має створити необхідні
умови для виконання сторонами їхніх
процесуальних обов'язків та здійснення
наданих їм прав, розглянути
кримінальну справу і постановити
відповідне рішення. З огляду на ці
вимоги закону суди при розгляд
кримінальних справ не вправі
перебирати на себе функцію
обвинувачення чи захисту.

Згідно ст. 22 КПК України (в редакції 1960
року) прокурор, слідчий і особа, яка
провадить дізнання, зобов'язані вжити
всіх передбачених законом заходів для
всебічного, повного і об'єктивного
дослідження обставин справи, виявити
як ті обставини, що викривають, так і ті,
що виправдовують обвинуваченого, а
також обставини, що пом'якшують і
обтяжують його відповідальність.

Суд, прокурор, слідчий і особа, яка
провадить дізнання, не вправі
перекладати обов'язок доказування на
обвинуваченого.

В силу статті 64 КПК України (в редакції
1960 року) в кримінальній справі при
провадження досудового слідства
підлягають доказуванню подія злочину
(час, місце, спосіб та інші обставини
вчинення злочину), винність
обвинуваченого у вчинені злочину і
мотиви злочину, що відповідно до
положень ст.ст. 132, 232 КПК України (в
редакції 1960 року) має бути відображено
у постанові про притягнення особи в
якості обвинуваченого та
обвинувальному висновку.

Відповідно до статті 281 КПК України (в
редакції 1960 року) повернення справи на
додаткове розслідування з мотивів
неповноти або неправильності
досудового слідства може мати місце
лише тоді, коли ця неповнота або
неправильність не може бути усунута в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами чинного
кримінально-процесуального
законодавства, досудове слідство
визнається неповним, якщо під час його
провадження всупереч вимогам ст.ст. 22, 64
КПК України (в редакції 1960 року) не були
досліджені або поверхово чи однобоко
досліджені обставини, які мають
істотне значення для правильного
вирішення справи (не були допитані
певні особи, не витребувані та не
досліджені документи, речові докази та
інші докази для підтвердження чи
спростування таких обставин, не були з
достатньою повнотою з'ясовані дані про
особу обвинуваченого тощо).
Неправильним досудове слідство
визначається в разі, коли органами
досудового слідства при вчиненні
процесуальних дій і прийнятті
процесуальних рішень були неправильно
застосовані або безпідставно
застосовані норми
кримінально-процесуального чи
кримінального закону, і без усунення
цих порушень справа не може бути
розглянута в суді.

Як вбачається з матеріалів справи,
зазначені вимоги КПК України (в
редакції 1960 року) органами досудового
слідства належним чином не виконані.
Слідчі органи по вказаній кримінальній
справі допустили таку неповноту та
неправильність, яку неможливо
доповнити та усунути у судовому
засіданні при розгляді справи по суті.

Так, згідно обвинувачення ОСОБА_2
реалізуючи свій злочинний умисел,
спрямований на одержання грошових
коштів шляхом обману у ОСОБА_4 в сумі 5000
доларів США, запропонував представнику
за довіреністю відповідача ОСОБА_3
ОСОБА_4 здійснити вплив на суддів
Апеляційного суду Київської області
щодо винесення ними на користь
відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ухвали
про відхилення апеляційної скарги ПАТ
«ВТБ Банк», за умови його матеріального
заохочення, достовірно знаючи що він
можливості на вчинення будь-якого
впливу на суддів Апеляційного суду
Київської області не має, після чого 08
та 18 травня 2012 року отримав від ОСОБА_4
грошові кошти на загальну суму 5000
доларів США, а саме 08 травня 2012 року в
сумі 2 000 доларів США, що станом на 08.05.2012
згідно курсу Національного банку
України становить 15 977,40 грн., та 18
травня 2012 року в сумі 3 000 доларів США, що
станом на 18.05.2012 згідно курсу НБУ
становить 23 973,00 грн.

За змістом закону, відповідальність за
ст. 190 КК України за вчинення шахрайства
настає за заволодіння чужим майном чи
придбання права на майно шляхом обману
чи зловживання довірою, тобто
потерпілий сам добровільно (внаслідок
обману вважаючи це вигідним та
необхідним) передає майно, матеріальні
цінності чи оформляє правоустановчі
документи на майно іншій особі.

Таким чином, злочин, передбачений
вказаною нормою, є злочином із
матеріальним складом, обов'язковою
ознакою вчинення якого є наявність
потерпілого, якого особа, яка
притягується до кримінальної
відповідальності, вводить в оману або
зловживає його довірою з метою
заволодіння чужим майном чи придбання
права на майно.

За таких обставин заслуговують на
увагу посилання підсудного на
неконкретність пред'явленого йому
обвинувачення, враховуючи, що органом
досудового слідства не визначено кому
саме належить чуже майно, у заволодінні
яким обвинувачується ОСОБА_2, не
визначено кому було завдано шкоду
внаслідок злочинних дій підсудного, в
чому вона полягала, і не вирішено
питання про визнання конкретної особи,
яка постраждала від таких дій,
потерпілим у справі.

З огляду на наведене суд приходить до
висновку про те, що в даному випадку
досудовим слідством було допущено таке
порушення права на захист підсудного,
яке неможливо поновити під час
судового розгляду, а прокурор не
скористався своїм правом на зміну
обвинувачення відповідно до статей 276,
277 КПК України (в редакції 1960 року).
Вказану неконкретність пред'явленого
ОСОБА_2 обвинувачення суд позбавлений
можливості самостійно усунути в рамках
судового розгляду.

Так, неконкретно пред'явлене
обвинувачення позбавляє підсудного
можливості повноцінно скористатись
своїм правом на захист, оскільки в
такому випадку останній не знає від
чого захищатись. Вказане порушення
вимог КПК України є істотним і таким, що
позбавляє суд можливості прийняти
законне рішення, і його неможливо
усунути в ході судового розгляду
справи, оскільки обвинувачення
формулюється слідчим та підтримується
в судовому засіданні прокурором.

При цьому суд також звертає увагу на
неможливість визнання потерпілим
особи, яка постраждала від злочинних
дій підсудного, на стадії доповнень до
судового слідства, як про це вказує
прокурор, у зв'язку з тим, що в такому
випадку будуть істотно обмежені
законні права потерпілого (наприклад,
обирати представника, порушувати
клопотання, заявляти відводи,
подавати докази, знайомитися з усіма
матеріалами справи, приймати участь у
допиті підсудного та свідків, які вже
були допитані, та дослідженні
матеріалів справи, заявити цивільний
позов, тощо) і поновити ці права на
вказаній стадії судового розгляду
справи неможливо.

Крім того, невирішеність питання про
те, кому завдано шкоду злочином і в чому
вона полягає, з огляду на необхідність
визначення цих обставин, які
підлягають обов'язковому доказуванню
відповідно до положень ст. 64 КПК
України (в редакції 1960 року), свідчить
про неповноту досудового слідства,
оскільки органом досудового слідства
не були встановлені усі обставини, які
мають суттєве значення для правильного
вирішення справи, і поновити таку
неповноту в ході судового розгляду
справи неможливо.

Таким чином, в ході досудового слідства
у даній справі була допущена суттєва
неповнота та неправильність
досудового слідства, які виразились у
пред'явленні підсудному неконкретного
обвинувачення, порушення його права на
захист, однобічності досудового
слідства, які не можуть бути усунуті в
ході судового розгляду, оскільки це
питання пов'язано з обсягом
пред'явленого обвинувачення, та
реалізацією права на захист, які
неможливо усунути в межах судового
розгляду шляхом більш ретельного
допиту підсудного, свідків, допиту
нових свідків, проведення експертиз,
витребування документів, дачі судових
доручень в порядку ст. 315-1 КПК України (в
редакції 1960 року), а тому справа
підлягає поверненню на додаткове
розслідування.

Під час додаткового розслідування
необхідно з метою повного, всебічного і
об'єктивного встановлення фактичних
обставин справи провести необхідні
слідчі дії спрямовані на визначення
кому саме належить чуже майно, у
заволодінні яким обвинувачується
ОСОБА_2, кому було завдано шкоду
внаслідок злочинних дій підсудного, в
чому вона полягала, вирішити питання
про визнання конкретної особи, яка
постраждала від таких дій, потерпілим у
справі, забезпечити дотримання прав,
якими наділений потерпілий відповідно
до закону, а також перевірити версію
підсудного щодо вчинення провокації
відносно нього, перевірити інші доводи
підсудного, за наслідками
встановленого пред'явити конкретне
обвинувачення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2
необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.281 КПК України (в редакції 1960 року),
п.11 розділу ХІ Перехідних положень КПК
України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,
направити прокурору м. Києва для
проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2
залишити без змін - у вигляді підписки
про невиїзд з постійного місця
проживання.

На постанову протягом семи діб з дня її
винесення може бути подана апеляція до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя: