АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
засудженого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_5 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районною суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в закону силу залишений без змін у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця

проживання.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено в відновленні строку на апеляційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2014 року, та визнано апеляцію такою, що не підлягає розгляду.
Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_5 подав апеляцію у якій просить постанову місцевого суду скасувати, відновити строк на апеляційне оскарження вироку Шевченківського районного суду від 8 жовтня 2014 року.
В апеляції ОСОБА_5 зазначає, що рішення суду є незаконним, оскільки суд першої інстанції не врахував поважність причин пропуску строку на оскарження, а саме смерть його сина, захворювання та лікування дружини, а також те, що його захисник з невідомих причин не подала апеляцію.

Заслухавши доповідь судді; пояснення засудженого та його захисника, які підтримали вимоги за апеляцією, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, вважаючи постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, пославшись на безпідставність обґрунтувань поважності пропуску строку на апеляційне оскарження; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 349 КПК України 1960 року, апеляція на вирок суду може бути подана протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

З матеріалів справи вбачається, що вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2014 року було проголошено в цей же день, ОСОБА_5 під вартою не перебував ( т.2 а.с.130-137).
16 жовтня 2014 року ОСОБА_5 отримав копію вироку ( т.2 а.с.133).
3 листопада 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва направлено розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили ( т.2 а.с.141).
30 грудня 2014 року ОСОБА_5 подав апеляцію на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2014 року в частині пом`якшення призначеного покарання та клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження посилаючись на поважні причини пропуску строку, які пов`язані зі смертю його сина, захворювання та лікування дружини, а також те, що його захисник з невідомих причин не подала апеляцію.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про відновлення строку на оскарження вироку, суд першої інстанції, перевіривши доводи ОСОБА_5 , не визнав, що наведені ним причини пов`язані з пропуском строку на апеляційне оскарження та відмовив у задоволенні клопотання.
Так, перевіряючи доводи ОСОБА_5 судом першої інстанції достовірно встановлено, що смерть його сина настала ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.162), а його дружина виписана з лікувального закладу 10 жовтня 2014 року, а тому ці обставини не були причиною такого тривалого пропуску строку на апеляційне оскарження вироку, який було постановлено 8 жовтня 2014 року, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
Доводи апелянта про неподання апеляції його захисником, як поважну причину пропуску ним строку на апеляційне оскарження вироку суду, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як убачається з його апеляції так і з протоколу судового засідання в суді першої інстанції (т.2 а.с.165-166) ОСОБА_5 не заявляв про таке бажання захиснику, який належно діяв в його інтересах протягом всього судового розгляду справи, а своїм правом на апеляційне оскарження не скористався добровільно.
А тому, висновок суду першої інстанції про відсутність поважних причин для відновлення ОСОБА_5 строку на апеляційне оскарження вироку суду є законним та обґрунтованим.
З огляду на наведене, апеляцію ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України 1960 року, п.п. 9,11,15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року про відмову ОСОБА_5 у відновленні строку на апеляційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2014 року та визнання його апеляції такою, що не підлягає розгляду - без зміни.

Судді:

_____________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №2610/27689/2012.
Провадження №11/796/120/2015 Категорія КК: ч. 1 ст. 286.
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7
Доповідач: ОСОБА_1