справа №176/161/15-к
провадження №1-в/176/112/15
у х в а л а

05 березня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ЖВК-26 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду справу за поданням адміністрації ЖВК-26 про умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, засудженого вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.03.2012 року визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. Початок строку 18.07.2012 року. Кінець строку 18.01.2016 року,-

В С Т А Н О В И В :

Адміністрація ЖВК-26 та спостережна комісія виконкому Жовтоводської міської ради звернулися до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 .

Однак, представник Жовтоводської виправної колонії №26 в судовому засіданні згадане подання не підтримав та пояснив, що засуджений ОСОБА_6 після направлення матеріалів до Жовтоводського міського суду для вирішення питання про його умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі своєю поведінкою засвідчив, що не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки 20.01.2015 року допустив порушення порядку відбування покарання, а саме : у зазначений день об 11 годині під час чергового обходу житлової зони був затриманий сплячим на своєму спальному місці, на зауваження не реагував, від дачі письмових пояснень в категоричній формі відмовився.

Засуджений ОСОБА_6 в письмовій заяві просив розглянути клопотання без його участі та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти звільнення засудженого ОСОБА_6 з місць позбавлення волі, зазначивши, що поведінка засудженного свідчить про те, що він не встав на шлях виправлення.

Суд, заслухавши представника ЖВК-26 ОСОБА_4 , висновок прокурора, дослідивши матеріали судової справи та матеріали особової справи засудженого, вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.03.2012 року визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців.

В даний час засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у Жовтоводській виправній колонії №26.

Невідбутий строк покарання засудженим ОСОБА_6 складає 10 місяців 13 днів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

З метою з`ясування даних про особу засудженого в ході судового засідання, судом вивчено документи, що знаходяться в особовій справі засудженого та відображають процес відбування ним покарання і процес становлення на шлях виправлення, заслухано представника адміністрації Жовтоводської виправної колонії №26.

Із особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_6 в місцях попереднього ув`язнення утримувався з 18.07.2012 року. Під час тримання в Артемівському слідчому ізоляторі режим утримання не порушував, працевлаштований не був, заохочень та стягнень не мав.

З 12.08.2012 року утримувався у Дніпропетровському слідчому ізоляторі, де режим утримання не порушував, працевлаштований не був, заохочень та стягнень не мав.

З 24.03.2013 року відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії №26.

Відбуваючи покарання у Жовтоводській виправній колонії №26, засуджений ОСОБА_6 допускав порушення режиму утримання, був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Так, постановою начальника Жовтоводської виправної колонії №26 ОСОБА_7 , яка затверджена 23.10.2013 року головою спостережної комісії Жовтоводського міськвиконкому, засуджений ОСОБА_6 за сумлінну поведінку і ставленням до праці переведений з колонії середнього рівня безпеки (дільниця ресоціалізації) до дільниці соціальної реабілітації.

В період відбування покарання у дільниці соціальної реабілітації засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе негативно, мав незадовільну поведінку. Адміністрація установи дійшла висновку, що засуджений на шлях виправлення не став.

Постановою начальника Жовтоводської виправної колонії №26 ОСОБА_7 , яка затверджена 13.12.2013 року головою спостережної комісії Жовтоводського міськвиконкому, засуджений ОСОБА_6 за незадовільну поведінку переведений з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ре соціалізації.

В зазначений вище період засуджений ОСОБА_6 допускав порушення режиму утримання. Зокрема, 02.12.2013 року ОСОБА_6 , в період проведення прибирання території, після підйому, в порушення розпорядку дня, перебував на своєму спальному місці. Зазначений факт засуджений не заперечував.

12.12.2013 року ОСОБА_6 , перебуваючи на контрагентському об`єкті Жовтоводський хлібзавод протягом усього робочого дня постійно ухилявся від виконання змінного завдання, за що отримував неодноразові зауваження на даному об`єкті. Надавати будь-які пояснення з приводу даного факту засуджений відмовився.

13.12.2013 року за ухилення від праці ОСОБА_6 оголошено сувору догану.

28.01.2014 року ОСОБА_6 , перебуваючи біля побутового приміщення бригади № НОМЕР_1 , в порушення розпорядку дня, спав на лавці. На зауваження представників адміністрації колонії не реагував. Надавати будь-які пояснення з приводу даного факту засуджений відмовився. Адміністрацією установи із засудженим проведено профілактично-виховну бесіду.

28.02.2014 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території промислової зони, відмовився виконувати змінні завдання, самовільно покинув свої робоче місце. Адміністрацією установи із засудженим проведено профілактично-виховну бесіду.

29.05.2014 року ОСОБА_6 був відсутній під час сніданку, чим порушив розпорядок дня. Був затриманий на своєму спальному місці. На зауваження адміністрації установи не реагував, висловлювався в їх сторону нецензурними словами. Надавати будь-які пояснення з приводу даного факту засуджений відмовився. Адміністрацією установи із засудженим проведено профілактично-виховну бесіду.

03.09.2014 року засуджений ОСОБА_6 , спільно з іншими засудженими, самовільно залишив стрій під час перевірки засуджених та зайшов до спального приміщення СПС №13.

11.09.2014 року ОСОБА_6 порушив режим утримання.

20.01.2015 року ОСОБА_6 був відсутній під час чергового обходу та в порушення розпорядку дня, спав на своєму спальному місці. На зауваження представників адміністрації колонії не реагував. Надавати будь-які пояснення з приводу даного факту засуджений відмовився. Адміністрацією установи із засудженим проведено профілактично-виховну бесіду.

Суд вважає, що проведення із засудженим профілактично-виховних бесід не дає позитивних результатів та належних правосвідомих висновків для себе засуджений ОСОБА_6 не робить.

Зазначена поведінка ОСОБА_6 свідчить про його вперте не бажання ставати на шлях виправлення, і, як наслідок, останній не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

З матеріалів справи також вбачається, що засуджений ОСОБА_6 за весь період відбування покарання має лише два заохочення. Оголошення засудженому двох заохочень правами начальника відділення та правами начальника ЖВК-26 /23.08.2013 року та 24.11.2014 року/ не є обґрунтованим свідченням того, що останній, дійсно, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Послідовні відомості про поведінку ОСОБА_6 за період відбування ним покарання у виправній колонії не свідчать про його дійсне виправлення, правосвідоме ставлення до свого виправлення та намагання в подальшому не допускати будь-яких порушень як в умовах ізоляції, так і в умовах життя у суспільстві.

Окрім того, з матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 відбуває кримінальне покарання за вчинення тяжкого злочину. В ході судового слідства свою вину не визнавав, судом під час розгляду кримінальної справи не було встановлено щире каяття засудженого.

Суд вважає за необхідне зазначити те, що сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку тощо, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Суд приходить до неупередженого та об`єктивного переконання, що засуджений ОСОБА_6 хоч і має правові підставі для застосування до нього умовно-дострокове звільнення, проте на довів суду, що заслуговує на таке звільнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання адміністрації Жовтоводської виправної колонії №26 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 7 днів до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Жовтоводського

міського суду ОСОБА_8 ЗАВІЗІОН