Справа № 761/3492/15-к
Провадження №1-кп/761/404/2015
В И Р О К
іменем України
30 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 120 141 001 000 147 60 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, який одружений, має на утриманні дитину 2010 року народження, працює сервіс-менеджером ТОВ «Осткар», зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимий 28 листопада 2014 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 30 грудня 2014 року, приблизно о 20 годині, ОСОБА_6 знаходячись по вул. Щербакова, 53 в м. Києві, зайшов до приміщення магазину «АТБ».

В цей час, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, що знаходилося в приміщенні даного магазину та належить ТОВ «АТБ - Маркет».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, ОСОБА_6 , знаходячись в торгівельному залі магазину «АТБ» підійшов до прилавків з товарами та видаючи себе за добросовісного покупця, взяв з прилавків своєю правою рукою товар, а саме - 10 шоколадок торгівельної марки «Millenium Gold», та з метою приховання своїх злочинних дій, поклав їх в свою сумку, яку тримав у лівій руці.

Після цього, ОСОБА_6 видаючи себе за добросовісного покупця та переслідуючи злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме - 10 шоколадок торгівельної марки «Millenium Gold», загальною вартістю 144 гривні 00 копійок (без ПДВ), вартістю 14 гривень 40 копійок (без ПДВ) кожна, пройшов повз касу та направився із викраденими 10 шоколадками торгівельної марки «Millenium Gold» до виходу з приміщення магазину.

Всього, ОСОБА_6 повторно таємно викрав чуже майно, що належить ТОВ «АТБ - Маркет» на загальну суму 144 гривні 00 копійок, завдавши останньому матеріальної шкоди.

При цьому, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був затриманий працівниками магазину.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, не доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, однак заперечував розмір шкоди, завданої магазину, вважаючи, що вартість десяти шоколадок, які реалізовувалися в магазині за роздрібною ціною, необхідно рахувати без роздрібної націнки, тобто за оптовою ціною, оскільки можливо він вчинив дрібну крадіжку, за яку не настає кримінальна відповідальність.

Не зважаючи на те, що обвинувачений заперечував розмір шкоди, завданої його діями потерпілому, його винуватість повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 дав показання, що дійсно 30 грудня 2014 року ОСОБА_6 намагався викрасти з магазина АТБ десять шоколадок, проте був затриманий працівниками магазину. Загальна вартість викраденого майна становить 144 грн., оскільки вартість однієї шоколадки становить 14 грн. 40 коп.

Крім наведених вище доказів, винуватість обвинуваченого підтверджується дослідженими у судовому засіданні документами, а саме:
- даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 30 грудня 2014 року та фототаблиці до нього, відповідно до яких оглянуто кабінет, що знаходиться в приміщенні магазину АТБ, де перебував ОСОБА_6 та в його присутності вилучено 10 шоколадок торгівельної марки «Millenium Gold»;

- даними, що містяться в торговому патенті та ліцензіях ТОВ АТБ-Маркет, відповідно до яких вказане товариство має право займатися торгівельною діяльністю;

- даними, що містяться в прибутковій накладній №50941 від 30 грудня 2014 року, відповідно до яких зазначено вартість шоколаду марки «Millenium Gold»;

- даними, що містяться в протоколі огляду документу від 08 січня 2015 року та фото таблиці до нього, а саме CD диску, на якому знаходиться відеозапис камер відео спостереження, які розташовані у приміщенні маркету АТБ.
Одночасно, у формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 , визнаного судом доведеним, суд вважає за необхідне вказати розмір загальної завданої кримінальним правопорушенням шкоди в сумі 144 гривні 00 копійок, з урахуванням того, що вартість однієї шоколадки, як встановлено в судовому засіданні та про що зазначено в обвинувальному акті, складає 14 грн. 40 коп.

Що стосується доводів сторони захисту щодо того, що розмір майнової шкоди, завданої потерпілому, необхідно рахувати без врахування роздрібної націнки, тобто за оптовою ціною, то вони є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши в сукупності наведені вище докази, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, не доведена до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію злочину, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив новий злочин в період іспитового строку, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, має малолітню дитину та батьків пенсійного віку, працює, займається суспільно-корисною працею, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, який маючи не зняту та не погашену судимість, належні висновки не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив новий злочин в період іспитового строку, його вік, ставлення до вчиненого ним злочину, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції закону, за яким визнав його винуватим, яке у даному випадку є необхідним і достатнім покаранням для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів. Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Крім того, оскільки ОСОБА_6 вчинив новий злочин в період іспитового строку суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71 КК України.

При цьому суд враховує роз`яснення, що містяться в пункті 10 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24 жовтня 2010 року Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами, відповідно до яких суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Речові докази: 10 шоколадок марки «Міленіум», які передані на відповідальне зберігання під розписку представнику ТОВ «АТБ-Маркет» ОСОБА_8 , - повернути ТОВ «АТБ-Маркет».

Речовий доказ - CD-R диск, на якому знаходиться запис з камер відеоспостереження маркету «АТБ», - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: