Справа № 466/821/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2

у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 06.01.2015 року, щодо обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, безпартійного, раніше неодноразово судимого, останній раз: 06.02.2012 року Личаківським районним судом м.Львова за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, непрацюючого, інваліда ІІІ-групи за загальним захворюванням, безпартійного, раніше неодноразово судимого, останній раз 21.10.2011 року Личаківським районним судом м.Львова за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

У С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку) з метою власного збагачення 05.01.2015 року близько 18:35 год., перебуваючи в маршрутному таксі №50 по просп. Чорновола (навпроти супермаркету «Арсен»), у м. Львові, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, запхав свою праву руку в сумочку ОСОБА_7 , звідки таємно викрав гаманець коричневого кольору, в якому знаходилися 500 гривень, дві пластикові карточки «ПриватБанку» та дві пластикові карточки «Дельта Банку», який передав своєю лівою рукою ОСОБА_4 , однак ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свої злочинні дії до кінця не довели з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані ОСОБА_8 і викрадений гаманець ОСОБА_4 кинув на підлогу маршрутного таксі.

Відтак, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як особа, що вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_3 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку) з метою власного збагачення, 05.01.2015 року, близько 18:35 год., перебуваючи в маршрутному таксі №50 по просп. Чорновола (навпроти супермаркету «Арсен»), у м. Львові, ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, запхав свою праву руку в сумочку ОСОБА_7 , звідки таємно викрав гаманець коричневого кольору, в якому знаходилися 500 гривень, дві банківські карточки «ПриватБанку» та дві пластикові карточки «Дельта Банку», який передав його своєю лівою рукою ОСОБА_4 , однак дану крадіжку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 свої злочинні дії до кінця не довели з причин, які на залежали від їх волі, оскільки були затримані ОСОБА_8 і викрадений гаманець ОСОБА_4 , кинув на підлогу маршрутного таксі.

Відтак, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як особа, що вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинуваченими та потерпілою суду надана угода про примирення між потерпілою та обвинуваченими від 23.03.2015 р., укладена між потерпілою ОСОБА_7 з одного боку, та обвинуваченими у провадженні ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468,469,471 КПК України, за умовами якої обвинувачені погодились на повне визнання своєї винуватості та призначення їм покарання за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки та враховуючи положення ст. 66,75 КК України звільнити гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік і шість місяців. Потерпіла підтверджує , що майнових претензій до обвинувачених у неї немає.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтримавши угоду, повністю визнали свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та пояснили, що вони повністю розуміють права, надані їм законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого вони визнають себе винуватими, вид покарання, який буде застосовано до них у разі затвердження угоди судом, відтак просять затвердити угоду, так як реально можуть виконати взяті на себе відповідно до угоди зобовязання.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення та пояснила, що на неї не чинився будь-який тиск при підписанні угоди. Жодних претензій до обвинувачених не має.

Прокурор не заперечив щодо затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_4 і ОСОБА_3 від 23.03.2015 р.

Заслухавши думку сторін судового провадження, суд приходить до висновку, що дії обвинувачених органом досудового розслідування слід вірно кваліфікувати за 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відтак, слід затвердити угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченими з тих підстав, що така відповідає вимогам ст.472 КПК України, обвинувачені в судовому засіданні визнали себе винуватими за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та просили затвердити вказану угоду. Крім того, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розяснено вимоги ст.473, ст. 474, 476 КПК України.

Суд прийшов до переконання, що обвинувачені реально можуть виконати взяті на себе відповідно до угоди зобовязання, встановив, що укладення угоди є добровільним, санкція статті, за якою кваліфіковано злочин передбачає позбавлення волі. Враховуючи ту обставину, що обвинувачені визнали свою винуватість повністю, щиро каються у вчиненому, ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ-групи за загальним захворюванням, суд вважає за можливе застосувати до них покарання у виді позбавлення волі, окрім цього до них слід застосувати ст.75 та 76 КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення між потерпілою та підозрюваним суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 472,474,475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

затвердити угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченими від 23.03.2015 року, укладену між потерпілою ОСОБА_7 з одного боку, та обвинуваченими у провадженні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468,469,471 КПК України, за умовами якої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 погодились на повне визнання своєї винуватості, а сторони кримінального провадження погодили призначення обвинуваченим покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки на підставі ст.75 КК України звільнити їх від відбування покарання, призначивши іспитовий строк терміном на 1 рік 6 місяців, поклавши на засуджених обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Призначити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Призначити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.

Раніше обраний засудженому ОСОБА_3 запобіжний захід домашній арешт - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Раніше обраний засудженому ОСОБА_4 запобіжний захід особисте зобов`язання - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

СуддяОСОБА_1