УХВАЛА

підготовчого судового засідання
22.06.2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

та обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши матеріали кримінального провадження про звинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.213 КК України,-

в с т а н о в и в:
Прокуратурою Львівської області скеровано кримінальне провадження №0000193 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України із обвинувальним актом від 30.03.2015 року із підписаною сторонами 30.03.2015 року угодою про визнання винуватості, яку досягнуто під час досудового розслідування, у зв`язку з чим, згідно положень КПК України, необхідно вирішити питання про затвердження угоди або відмову у затвердженні такої.
Обвинувачений та його захисник, підтримавши угоду, просять таку затвердити.

Оглянувши матеріали обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, які вважають, що слід угоду затвердити, оскільки така відповідає вимогам КПК України, суд приходить до наступного висновку.

В силу вимог ст.472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ст. 474 КПК України, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен здійснити ряд дій, зокрема:

- з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом;

- переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх;

- перевірити угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Відтак, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні, за попередньою змовою групою осіб, здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством та організацію незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, однак стороною обвинувачення не конкретизований кількісний та якісний склад групи осіб.
Текст обвинувального акту та угоди про визнання винуватості містить покликання на інших фігурантів вчиненого кримінального правопорушення, зокрема ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , котрий на думку обвинувачення здійснював протиправну діяльність на прохання обвинуваченого ОСОБА_5 , між тим не вказано прийняте відповідне процесуальне рішення відносно останніх.
Разом з тим, в порушення вимог ст. ст. 109, 110 КПК України, у долученому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні не в повному обсязі зазначені процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування, вказані не всі процесуальні рішення, які були прийняті органом досудового розслідування, зокрема відсутні дані про внесення в ЄРДР реєстрацію кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , а також відомості щодо закінчення досудового розслідування. Текст угоди про визнання винуватості містить виправлення та дописування.
Крім того, слідчим не вказані рішення щодо роз`яснення прав обвинуваченому, а також рішення щодо надання останньому доступу до матеріалів досудового розслідування, що призводить до порушення гарантованого Конституцією України та кримінально-процесуальним законодавством права на захист обвинуваченого та потерпілого.

Дослідивши зміст поданої до суду для затвердження угоди про визнання винуватості вбачається, що умови угоди суперечать вимогам КПК України.
Зазначені обставини не дозволяють суду здійснити дії, передбачені ст. 474 КПК України, що виключає можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

В силу вимог ст. 314 КПК України, наслідком відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної під час досудового розслідування, є повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 291, 314, 468, 469, 472 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 30.03.2015 року укладеної між прокурором прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Обвинувальний акт від 30.03.2015 року з додатками у кримінальному провадженні №0000193 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України повернути прокурору Львівської області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1