Справа № 681/910/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2015 р.

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених, їх захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Полонне матеріали кримінального провадження № 0000412 від 18.09.2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, працюючого приймальником молока Яготинського маслозаводу, раніше не судимого;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Полонне, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючого, раніше не судимого;

обох за ч.2 ст. 249 КК України , -

встановив:

18 вересня 2014 року в період часу з 19 до 21 години ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 на річці Хомора, що протікає в м. Полонне, поблизу будинку № 191 по вул. Карповщинська, в порушення вимог пункту 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства» який встановлює заборону лову водних живих ресурсів із застосуванням електроструму, з човна здійснювали незаконний вилов риби, при цьому використовували знаряддя лову транзисторний блок марки «Самус 725» в сукупності з акумуляторною батареєю марки «Форсе 60» та підсакою приєднаною до неї, який впливає на поведінку риби у водному середовищі та видає на вихідних клемах імпульси у діапазоні 0,05-8,0 мС.

Під час ловлі риби у зазначений спосіб та знаряддям, обвинуваченими було виловлено 50 риб бичка, 8 риб плітки, 1 рибу густери, чим завдано істотну шкоду водним живим ресурсам на загальну суму 2397 грн.

Вказаними діями ОСОБА_6 і ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення передбачене.2 ст. 249 КК України - незаконне заняття рибним промислом, що заподіяло істотну шкоду, із застосуванням електроструму.

28 травня 2015 року між заступником прокурора Полонського району ОСОБА_7 та обвинуваченими під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_6 і ОСОБА_5 повністю визнали свою вину.

Сторони угоди погодились, що для обвинувачених за ч.2 ст.249 КК України слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400 грн.) з конфіскацією знарядь і засобів промислу і всього добутого.

Під час судового провадження прокурор та обвинувачені, їх захисник підтримали умови укладеної між ними угоди і просили суд затвердити її.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши його матеріали, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню із наступних мотивів.

Кримінальне правопорушення у вчинене ОСОБА_6 і ОСОБА_5 відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а тому відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України по такій категорії злочинів допускається укладення між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам визначеним ст. 472 КПК України.

Під час судового засідання з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють свої права, які зазначені у частинах 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосовано до них у разі затвердження угоди судом.

При цьому суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У судовому засіданні не встановлено умов, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України за наявності яких угода не підлягає затвердженню.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд приходить висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 і ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК.

У зв`язку із прийняттям судом рішення про необхідність застосування спеціальної конфіскації як обов`язкової додаткової міри покарання, передбаченої ч.2 ст. 249 КК України, застосування вимог ст. 100 КПК України є зайвим, оскільки речові докази по справі - вилучена риба, та пристрій для лову риби електрострумом, підлягають саме такій конфіскації.

Керуючись наведеним, ст. 374, 468, 469, 473-476 КПК України суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 28 травня 2015 року між заступником прокурора Полонського району ОСОБА_7 та обвинуваченими.

Визнати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 249 КК України та призначити для кожного обвинуваченого покарання у виді - ДВОХСОТ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь держави по 2304 (дві тисячі триста чотири) грн.. судових витрат за проведення експертизи.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України.

Головуючий: