Справа № 751/6417/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/27/2015
Категорія - ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2014 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого як фізична особа - підприємець, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживає та зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1 року, не вчинить нове правопорушення. На підставі ст..76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Заявлений цивільний позов потерпілого та цивільного позивача, ОСОБА_7 задоволено частково, стягнуто із засудженого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 10 тисяч гривень.

Як встановлено судом першої інстанції, 09.05.2014 року близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на перехресті вулиць Муринсона та Комсомольській в м. Чернігові, на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_7 декілька ударів руками в область голови та шиї, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: забою шийного відділу хребта з підвивихом С5 хребця, розтягнення зв`язкового апарату та синця шиї, які згідно висновку експерта №196 від 26.09.2014 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор прокуратури м.Чернігова подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи фактичних обставин справи, кваліфікації дій засудженого, доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення просить скасувати вирок місцевого суду у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду в частині призначеного покарання засудженому не відповідає вимогам ст.65 КК України, тобто ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та даним, які характеризують його особу внаслідок м`якості призначеного покарання, що є істотним порушенням принципів об`єктивності, справедливості та індивідуалізації покарання. Судом не враховано, що ОСОБА_8 вчинив злочин проти здоров`я особи, віднесений КК України до категорії середнього ступеню тяжкості, спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у людному місті, що свідчить про зухвалу поведінку останнього.

Також, на вказаний вирок надійшла апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 , в якій він ставить питання про скасування вироку Новозаводського районного суду м.Чернігова та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

Зазначає, що пред`явлене обвинувачення під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження, висновки суду з приводу доведеності вини його підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, неправильні, суперечливі та є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, докази на які суд посилався як на докази винуватості його підзахисного, навпаки вказують на відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

Так, під час судового розгляду ОСОБА_8 вказав, що при виникненні конфлікту між ним та ОСОБА_7 безпосередньо останній розпочав бійку, під час якої ОСОБА_8 отримав легкі тілесні ушкодження. По даному факту відкрите кримінальне провадження, однак прокурор не бажає підписувати підозру ОСОБА_7 та направляти справу до суду. Також ОСОБА_8 вказував, що тілесних ушкоджень потерпілому в область шиї він не наносив, його показання підтверджуються висновком судово-медичної експертизи та показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Вказує на абсурдність висновку судово-медичної експертизи №409, оскільки термін розладу здоров`я був безпідставно визначений експертом, який не був вмотивований жодним експертом, всі відповіді експертів з даного приводу спростували самі експерти. Показання ОСОБА_7 щодо перебігу конфлікту спростовуються показаннями свідків по справі та висновком експерта №398, згідно якого у ОСОБА_8 мались тілесні ушкодження завдані потерпілим. Також даним висновком спростовано покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які вказували що ОСОБА_7 не наносив жодних ушкоджень ОСОБА_8 .

Наголошує, що судом безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про допит лікаря нейрохірурга, оскільки вся експертиза ґрунтувалася саме на його діагнозі.

Потерпілий ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок місцевого суду та призначити ОСОБА_8 максимально суворе покарання передбачене ч.1 ст.122 КК України та задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

На його думку, вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення проти особи, яка виконувала службовий обов`язок є суттєвою обставиною, яка впливає на результат розгляду кримінального провадження в суді. Вказує, що судом не в повній мірі враховані положення ст.65 КК України, також сума стягненої моральної шкоди не відповідає ступеню вини обвинуваченого, характеру душевних переживань потерпілого.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу та призначити обвинуваченому більш сувору міру покарання, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які просили апеляційну скаргу захисника задовольнити та визнати ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, потерпілого ОСОБА_7 та представника потерпілого, які підтримали апеляційні скарги потерпілого та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_8 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 09.05.2014 року за 10-15 хвилин до 19 години він розмовляв із ОСОБА_7 , розмова перейшла в сварку. Потім ОСОБА_7 вдарив його по обличчю, в око, він також вдарив його в область грудей кулаком. Після чого підійшов водій автобуса, який теж його вдарив. Направляючись в сторону водія, він спіткнувся та схватившись за футболку водія, порвав футболку та ланцюжок. Потім вони змістились на центр дороги. Після чого під`їхали працівники міліції та забрали його. Також пояснив, що з висновком експертизи відносно тілесних пошкоджень потерпілого він не згоден.

Аналогічні пояснення були надані обвинуваченим і в суді апеляційної інстанції.

Проте, покази обвинуваченого в повній мірі спростовуються зібраними в кримінальному провадженні іншими доказами.

Зокрема, із пояснень потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_8 спочатку схопив водія ОСОБА_16 за футболку, від чого вона порвалась та зірвав ланцюжок, а коли потерпілий зробив ОСОБА_8 зауваження, то він почав наносити йому удари в голову та область шиї.

Такі пояснення потерпілого ОСОБА_7 підтверджуються і показами свідка ОСОБА_14 , яка безпосередньо була очевидцем даного конфлікту і показала, що 09.05.2014 року , біля 19 години, на стоянці стояли підряд три автомобілі в один напрямок і до дверей автомобіля, в якому вона сиділа, підійшов ОСОБА_8 та почав розмовляти з водієм. Потім ОСОБА_8 розпочав бійку з водієм автомобіля, порвав йому футболку. ОСОБА_7 почав заступатись за водія, хотів їх розтягнути, і ОСОБА_8 почав наносити удари кулаками йому, куди прийдеться, в тому числі по голові та шиї. ОСОБА_7 відходив від нього, а ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння наступав. ОСОБА_7 удари ОСОБА_8 не наносив.

Свідок ОСОБА_15 підтвердив, що саме ОСОБА_8 наносив удари ОСОБА_7 в плече, голову та шию, при цьому ОСОБА_7 тільки оборонявся, наніс ОСОБА_8 кілька ударів по плечу.

Свідок ОСОБА_17 також надав пояснення, згідно яких в ході бійки ОСОБА_8 наносив удари ОСОБА_7 в район голови.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вказували, що ОСОБА_7 перший наніс удар ОСОБА_8 , однак останній також наносив удари ОСОБА_7 .

Таким чином, факт нанесення ударів обвинуваченим потерпілому в повній мірі підтверджується показаннями потерпілого, які в повній мірі узгоджуються з показаннями свідків і обґрунтовано визнані судом першої інстанції за достовірні.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги адвоката, щодо безпідставності визначення середньої тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого.

Згідно висновку експерта № 409 від 19.05.2014 року, у ОСОБА_7 мають місце тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забій м`яких тканин голови, синець обличчя (відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я), забій шийного відділу хребта з підвивихом С5 хребця, розтягненням зв`язкового апарату, синець шиї котрі вникли від дії тупих предметів, могли утворитись 09.05.2014 року (відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день) (а.с. 67-69).

Згідно висновку судово-медичної експертної комісії № 196 від 26.09.2014 року, у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови, синця обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень , що спричинили короткочасний розлад здоров`я та забій шийного відділу хребта з підвивихом С5 хребця, розтягненням зв`язкового апарату, синець шиї, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день. Забій шийного відділу хребта з підвивихом С 5 хребця, розтягненням зв`язкового апарату підтверджується клінічними (об`єктивними) даними, які викладені в консультативному висновку лікаря-нейрохірурга ЧОЛ, ОСОБА_18 від 15.05.2014 року.

В судовому засіданні суду першої інстанції експерти ОСОБА_19 та ОСОБА_20 пояснили, що тілесні ушкодження у потерпілого відносяться до категорії середньої тяжкості, оскільки на їх лікування потребується понад 21 день.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_18 пояснив, що згідно записів у журналі у ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження, які були відображені в консультативному висновку.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повній мірі підтверджується показаннями потерпілого та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , які в повній мірі узгоджуються між собою та з висновками судово-медичної експертизи, а тому обґрунтовано визнані судом першої інстанції за достовірні.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_8 судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Разом з тим, є безпідставними апеляційні скарги прокурора, потерпілого та захисника щодо міри покарання, призначеної судом першої інстанції обвинуваченому.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України,

врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, за місцем проживання має позитивні характеристики, має сім`ю та на його утриманні двоє малолітніх дітей, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням вказаних обставин та виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, того, що покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню обвинуваченого, а також запобігти вчиненню нових злочинів й не повинно бути карою та розправою за вчинення злочину, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що ізоляція від суспільства ОСОБА_8 не є належним способом досягнення визначеної у законі мети покарання, та вирішив, що виправлення ОСОБА_8 можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, визначеного згідно з вимогами ст. 75 КК України, та з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника адвоката з приводу занадто великої суми моральної шкоди, стягнутої з обвинуваченого. Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, відсутність даних про проходження лікування потерпілим, яке могло вплинути на його трудову діяльність, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходить із засад виваженості, розумності та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних страждань потерпілого, характер вимушених змін у його повсякденному житті і вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 4000 гривень моральної шкоди, що є адекватним стражданням потерпілого.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 змінити в частині стягнення моральної шкоди.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 та користь потерпілого ОСОБА_7 4000 (чотири тисячі) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4