УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
березня 2007 р. Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим у складі:

головуючого
- Склярова В.М. суддів -
Рижової І.В.

Соловйова MB.

за участю
прокурора - Бородіної IT.

розглянув
у відкритому судовому засіданні у м. Сімферополі кримінальну справу за
апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на вирок Евпаторійського міського суду
АР Крим від 01 лютого 2007 року, яким

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
громадянина України, раніше не судимого, який мешкає за адресою:АДРЕСА_1

Засуджено за ч.1
ст.286 КК України на 3 роки
обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки.

На підставі
ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, строком на
3 роки.

В силу ст.76 КК
України покладені обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці
органи про зміну місця проживання, періодично з'являтися до них для реєстрації.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальних збитків - 440 грн. 40 коп., моральної
шкоди - 25.000 грн.

Стягнуті з
ОСОБА_1 судові витрати на користь НДЕКЦ при
ГУ МВС України в АР Крим у розмірі 588
грн.55 коп.

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 засуджено за те, що 07.04.2006р.
близько 02 годин,
находячись у стані

Справа № 11-512/2007р. Головуючий

Категорія: ч.1
ст.286 КК у
1 інстанції
Макарчик В.О.

Доповідач Рижова
IB.

2

алкогольного сп'яніння,
керуючи автомобілем «Опель-Омега»,
транзитний номер НОМЕР_1,
рухаючись на ньому по пр. Перемоги у напрямку від АДРЕСА_1, вчинив наїзд на
потерпілого ОСОБА_1, який переходив дорогу по пішохідному переходу між
торгівельним комплексом «Пасаж» та магазином №7, причинивши йому тілесні
ушкодження середньої ступіні тяжкості

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить скасувати
вирок суду у зв'язку з необхідністю додаткової кваліфікації дій засудженого за
ст.ст.135,136 КК України, а також м'якістю призначеного покарання з
використанням ст.75 КК України, та заниженням суми моральної шкоди.

Вказує, що після наїзду, ОСОБА_1 зник з міста дорожньо-транспортної
пригоди, залишивши його в небезпечному для життя стані. Вважає, що позов у
частині моральної шкоди повинен був задовольнятися у повному обсязі, оскільки
після злочину він став інвалідом 3 групи, потребує лікування та постійного
стороннього догляду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав за необхідне апеляцію
потерпілого залишити без задоволення, а вирок суду - без змін, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та його
висновок про винність засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину
відповідає сукупності доказів по справі, яким дана належна правова оцінка та
вірна кваліфікація за ч.1 ст.286 КК України, що не заперечується потерпілим.

Доводи ОСОБА_1 про необхідність додаткової кваліфікації дій засудженого за
ст.ст.135, 136 КК України є безпідставними, оскільки між залишенням у
небезпеці, ненаданням допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя
стані та тяжкими наслідками повинен бути причинний зв'язок. Це означає, що
внаслідок таких дій винної особи настають тяжкі наслідки.

Але, згідно з висновком судово-медичної експертизи №384 від 22.12.06р.,
тілесні ушкодження середньої ступіні тяжкості у потерпілого виникли 07.04.06р.
від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючи частини автомобіля та (чи)
дорожнє покриття (а.с. 45).

Це свідчить що тілесні ушкодження у потерпілого неминуче виникли від
зіткнення з транспортним засобом засудженого, та не знаходились у причинному
зв'язку з послідуючою його бездіяльністю.

Ці обставини досліджувались в ході досудового слідства, за
висновком якого в порушенні кримінальної справи за ст 135 КК України у
відношенні ОСОБА_1а відмовлено за відсутністю складу злочину (а.с.65), тому
підстав для додаткової кваліфікації дій засудженого за ст.ст. 135,136 КК України не
має.

Як вбачається з
вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання врахував тяжкість
злочину, особу винного, як пом'якшуючу, так і обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину
у стані алкогольного сп'яніння.

3

Враховуючи те, що вчинений ОСОБА_1им злочин є необережним, раніше він до
кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за
містом проживання, щиро розкаявся, частково надав допомогу на лікування
потерпілого, що підтвердила у суді ОСОБА_2 (а.с. 122) суд першої інстанції
зробив правильний висновок про можливість виправлення засудженого без
відбування покарання.

Призначене покарання відповідає вимогам ст.65 КК України та підстав для
застосування більш суворого покарання, на що вказує апелянт, на думку колегії
суддів не вбачається.

Розмір відшкодування моральної шкоди встановлено з урахуванням характеру та
обсягу перенесених фізичних, душевних та психологічних страждань. Судом
враховано стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті.

Медичних
документів про необхідність постійного стороннього догляду апелянтом суду не
представлено. Крім того, додаткові витрати потерпілого на відновлення здоров'я,
за умови їх документального підтвердження, можуть бути стягнуті на користь
потерпілого при подальшому зверненні до суду у порядку цивільного судочинства.

Виходячи з наведених обставин, підстав для збільшення розміру суми
моральної шкоди колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а вирок

Євпаторійського міського суду АР Крим від 01 лютого 2007 року у
відношенні ОСОБА_1- без
змін.