25 лютого 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2015 року, якою в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
представник потерпілого - ОСОБА_6
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення першої інстанції.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та винести нову ухвалу, якою постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Миколаївської області від 22.09.2014 року скасувати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляцію.
Адвокат ОСОБА_6 вважає, що судове слідство проведено не об`єктивно, не повно, зібраним по справі доказам не надана належна правова оцінка, тому
Провадження № 11сс/784/71/15 року слідчий суддя: ОСОБА_8
Категорія: ст.303 КПК України Доповідач апеляційного суду : ОСОБА_1
ухвала і оскаржувана постанова винесена передчасно та повинна бути скасована.

Зазначає, що слідчий суддя не надав оцінки жодному факту, зазначеному в його скарзі на постанову слідчого, і фактично як на підставу прийняття свого рішення посилається не на докази, зібрані слідчим по справі та на факти наведені в скарзі, а на вирок апеляційного суду Миколаївської області, яким засуджено ОСОБА_5 та докази винуватості якого, на його думку були спотворенні працівниками міліції та експертами.

Вважає, що слідчий суддя фактично не з`ясував всі обставини справи, не дослідив та не надав правову оцінку тим доказам, які є в матеріалах кримінального провадження та зібрані слідчим Кузьміним, належним чином не встановив та не спростував протиріччя які є в матеріалах справи.

Так, слідчий суддя не встановив законних підстав, за якими слідчий не спростував, та не з`ясував, чому виникли розбіжності в кольорі сумки, яка як доказ винуватості ОСОБА_9 , долучена до матеріалів кримінального справи та не відповів на питання чому на дослідження експерту була надана сумка синього кольору, а на зберіганні, як речового доказу була сумка чорного кольору.

В т.1. на аркуші 231 знаходиться квитанція №0565 про прийом речових доказів від ОСОБА_10 14.05.2012 року сумку чорного кольору, що не узгоджується з висновком експерта, який вказував, що на експертизу надана сумка синього кольору.

На думку апелянта, речовий доказ - сумка була не своєчасно направлена на експертизу, знаходилась в слідчому відділу ЛВ УМВС України та ст. Миколаїв та надавалась ОСОБА_9 для огляду під час його затримання, що підтверджують ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також підтверджується документами, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: листом направлення речових доказів наркотичних препаратів на експертизу N922/29/52 від 18.04.2012 р., тоді як сумка направлялась 20.04.2012 року за №22/3006. На аркуші 312 т.2 чітко зазначено ,що речовий доказ - сумка чорного кольору поступила на експертизу 20.04.2012 року.

Вважає, що працівники міліції, користуючись своїм службовим становищем, сфальсифікували докази, а тому такий доказ є недопустимим і не може бути доказом винуватості ОСОБА_9 .

Даний факт підтверджується копією журналу НДКЦ прийому та передачі речових доказів. Клопотання про залучення копії журналу до матеріалів кримінального провадження слідчим було відхилено.

Також вказує на викладені ОСОБА_9 в його заяві факти порушення працівниками міліції норм процесуального закону, а саме на спотворений протокол затримання ОСОБА_9 , який став одним із доказів його винуватості. ОСОБА_9 стверджує, що він був затриманий 19.04.2012 року в 19годин та був доставлений до ЛВ УМВС України на ст. Миколаїв, що підтверджується рапортом від 19.04.2012 року (а.с.117 т.2) та супровідним листом №22 /297 від 19.04.2012 року в журналі обліку вихідних номерів (т. 1 стор.93-94) але суд зазначив у вироку, що згідно протоколу затримання, складеного слідчим ОСОБА_13 він був затриманий 20.04.2012 року, що підтверджує фальсифікацію точного часу та дати затримання ОСОБА_5 .

Вказує, що слідчий суддя та слідчий ОСОБА_14 невірно в своїй ухвалі та постанові зазначають, що нібито ОСОБА_5 в ході судового засідання не заявляв, про застосування до нього та ОСОБА_12 недозволених методів слідства. Оскільки як в заяві ОСОБА_5 так і в його скарзі чітко зазначено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_15 та свідок ОСОБА_16 скаржились до прокуратури на незаконні слідчі дії працівників міліції.

Також зазначає, що суд не надав оцінку тому, що при допиті ОСОБА_5 заявив клопотання про витребування речових доказів та документів про їх направлення на експертизу, яке слідчим залишено не задоволеним, та призвело до того що вони були знищені не уповноваженими особами. Не дана правова оцінка діям службових осіб, які незаконно отримали та знищили вказані речові докази.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Відмовляючи в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 слідчий суддя зазначив, що вироком апеляційного суду Миколаївської області від 23.04.2013р. ОСОБА_5 визнано винуватим в скоєнні злочинів передбачених ст. 307 ч.3, ч.2 ст. 15, ст. 305 ч.3 КК України та призначено покарання 11 років позбавлення волі. Вироком суду, шляхом допиту свідків, експерта, дослідження письмових доказів, встановлені дата затримання ОСОБА_5 , колір сумки, можливість виявлення на ній відбитків пальців ОСОБА_5 , та все інше що підлягало доказуванню та з чим не згодний засуджений ОСОБА_5 .

Вказав, що допитані в ході досудового розслідування працівники міліції ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та інші пояснили, що грошові кошти не вимагали, заходів психологічного тиску та фізичного насильства не застосовували. Згідно відповіді МСЧ Миколаївського СІЗО у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не виявлено.

Таким чином будь-яких доказів щодо вимагання грошових коштів, завдання тілесних ушкоджень та здійснення психологічного тиску з боку працівників міліції в ході досудового слідства не встановлено, сам засуджений в своїх поясненнях в судовому засіданні нічого про це не повідомляв.

Зазначив, що поясненням ОСОБА_11 та ОСОБА_12 оцінку надав суд у вироку, вказавши що ставиться до них критично, оскільки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 змінювали свої пояснення, надані ними пояснення в ході досудового слідства більш узгоджуються з сукупністю інших доказів досліджених судом, а за такого слідчий також цілком слушно поставився до таких пояснень критично.

Слідчий суддя зазначив, що з урахуванням того, що будь яких доказів фізичного та психологічного впливу не здобуто, допитані всі співробітники міліції, що були причетні до затримання, інших доказів на підтвердження пояснень ОСОБА_5 не здобуто, а джерела отримання таких доказів повністю вичерпано, питання можливості виявлення відбитків пальців на сумці були вирішені в судовій інстанції, то слідчий вірно прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви прийнятого рішення.
Заслухавши доповідь судді, думку представника потерпілого на підтримку його апеляційний вимог, досидівши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно витягу з ЄРДР 15.01.2014р. відкрито кримінальне провадження за заявою ОСОБА_5 від 14.01.2014р. про перевищення влади та службових повноважень працівниками ЛВ на станції Миколаїв УМВС України на Одеській залізниці, висловлювання погроз та нецензурної лайки.

Крім того, у своїй заяві ОСОБА_5 вказував на те, що з вечора 19.04.2012р. працівники міліції насильно надавали для огляду незнайому сумку та заставляли взяти її в руки, що він і зробив. З моменту затримання не зважаючи на його вимогу, не надали можливості зустрітися з адвокатом та проводили слідчі дії без участі захисника. Працівники міліції також вимагали у нього грошові кошти у сумі 100000 грн. за закриття справи відносно нього та не повідомили родичів про затримання. Посилається також на матеріали кримінальної справи за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 КК України та стверджує про їх фальсифікацію в частині наявності доказів на підтвердження інкримінованого злочину.

Із змісту скарги вбачається,що представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 вказує на обставини та посилається на процесуальні та інші документи, складені у ході досудового слідства у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 та інших у вчиненні злочинів, передбачених ст. 307 ч.3, 15 ч.2, 305 ч.3 КК України.

Як вірно зазначив слідчий суддя, у ході досудового слідства допитані всі співробітники міліції, що були причетні до затримання, витребувані дані про наявність тілесних ушкоджень ОСОБА_5 при поступленні до СІЗО м. Миколаєва, допитані працівники Одеської залізниці, щодо обставин виявлення наркотичних засобів у вагоні потягу №062 сполученням «Москва-Миколаїв» та придбання проїзного документу на вказаний потягу ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , допитані інші особи, щодо підстав затримання ОСОБА_9 та долучені інші документи, на які вказував у своїй скарзі потерпілий, а саме: квитанція №0567 про прийом речових доказів, лист направлення речових доказів наркотиків на експертизу №22/29/52 від 18.04.2012р., копія журналу обліку вихідних та внутрішніх документів ЛВ на ст. Миколаїв УМВС України на Одеській залізниці, акт знищення речового доказу, тощо.

Рішення слідчого про закриття кримінального провадження, належним чином мотивоване.

Зокрема, з наведених у постанові протоколу затримання ОСОБА_9 у порядку ст.115 КПК(1960р.), журналу №232 «Скарг та претензій до працівників міліції від осіб, затриманих, взятих під варту або засуджених при доставці їх у ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській області, Журналу первинного обстеження та реєстрації первинної допомоги осіб, що утримуються в ІТТ ММУ УМВС України в Миколаївській області, інформації МСЧ СІЗО м.Миколаєва скарг на неправомірні дії працівників міліції від ОСОБА_5 не надходило.

Допитані у ході досудового розслідування даного кримінального провадження працівники міліції ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та інші заперечували застосування до ОСОБА_9 будь яких недозволених методів досудового слідства.

Належним чином та з достатньою повнотою слідчий перевірив обставини вилучення речових доказів (наркотичних засобів та сумки) та направлення їх на експертне дослідження, у тому числі й ті, на які вказував у апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 ..

Зокрема, послався на показання начальника потягу №062 сполученням «Москва-Миколаїв» ОСОБА_26 , провідників цього ж потягу ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які пояснили, що виявивши заховані у міжстельовому просторі пакети та сумку вони повідомили працівників лінійного відділу УМВС, які у їх присутності знайдене упакували у спеціальні експертні пакунки та вилучили.

З пояснень експертів ОСОБА_29 та ОСОБА_30 вбачається, що вилучені речові докази надійшли до експертної установи 18.04.2012р., що відповідає даним відповідних супровідних листів начальника ЛВ на ст.Миколаїв УМВС України на Одеській залізниці.

Вказані та інші дані спростовують твердження ОСОБА_9 про фальсифікацію доказів, а саме примушування його працівниками міліції у ніч на 20.04.2012р. власноруч оглядати господарську сумку, яка у наступному була предметом експертного дослідження на виявлення його слідів папілярних узорів пальців рук та стала доказом його винуватості у вчиненні тяжкого злочину.

Не знайшли свого підтвердження доводи про порушення права обвинуваченого на захист. Відповідно протоколу затримання ОСОБА_9 заявив про залучення захисника, і така його вимога була задоволена.

Таким чином, слідчий дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів неправомірних дій працівників міліції, фальсифікацію ними речових доказів.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта стосовно того, що слідчий не повно та не об`єктивно проводив розслідування, оскільки, слідчим виконані всі можливі та необхідні дії, спрямовані на встановлення зазначених у заяві ОСОБА_5 фактів стосовно незаконних дій працівників міліції, які не знайшли свого підтвердження, а можливість отримання інших даних чи доказів органом досудового розслідування вичерпано.

Безпідставними є доводи апелянта щодо незаконних дій посадових осіб щодо отримання та знищення речових доказів.

Відповідно Акту №22/6312 від 16.04.2014р. у порядку виконання вироку апеляційного суду Миколаївської області від 23.04.2013р., який набрав законної сили, у передбаченому законом порядку знищено речові докази сумку чорного кольору та первинні упаковки.

Крім того, зазначені у скаргах потерпілого ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 обставини були предметом ретельної перевірки як у ході досудового розслідування кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 та інших у вчиненні злочинів, передбачених ст. 307 ч.3, 15 ч.2, 305 ч.3 КК України, так і в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, але свого підтвердження не знайшли.

Вироком апеляційного суду Миколаївської області від 23.04.2013р. винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів визнана доведеною. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29.08.2013р. вирок апеляційного суду залишено без змін і він набрав законної сили.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів вважає подану апеляційну скаргу безпідставною, а тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407,422 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу представника потерпідлого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва 02 лютого 2015 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Миколаївської області про закриття кримінального провадження № 0000002,- залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуюча:

Судді: