Провадження №1-кп/485/3/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 в м.Снігурівка Миколаївської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Павло-Мар"янівка Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною загальною освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, 24 листопада 2010 року, невійськовозобов"язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 квітня 2007 року за ч.3 ст.185, ст.304, ст.70 КК України до трьох років позбавлення волі. Звільнився з місць позбавлення волі 13 січня 2010 року по відбуттю строку покарання
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України
ВСТАНОВИВ:
24 листопада 2013 року близько 14 години обвинувачений ОСОБА_7 спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , відносно якого 21 травня 2014 року Снігурівським районним судом Миколаївської області постановлено вирок, з корисливих мотивів, умисно, з метою вимоги передачі грошових коштів потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з дозволу останніх, зайшли до веранди житлового будинку АДРЕСА_3 .
Скориставшись тим, що ОСОБА_4 мав конфліктну ситуацію з ОСОБА_9 , яка звернулася до Снігурівського РВ УМВС із заявою про її зґвалтування, повідомив потерпілим, що їм телефонував родич ОСОБА_9 і просив розібратися з ОСОБА_4 .
Погрожуючи застосуванням фізичної сили, стали вимагати від потерпілих передачі грошових коштів у сумі 24000грн. У разі відмови передати грошові кошти, пригрозили забрати ОСОБА_4 з собою, а повернути додому калікою. На підтвердження погроз, ОСОБА_7 з свого мобільного телефону зателефонував на мобільний телефон невстановленої слідством особи, яка у розмові з потерпілою ОСОБА_5 підтвердила намір вчинити фізичну розправу з її чоловіком.
Усвідомлюючи намір обвинуваченого і те, що її чоловіку ОСОБА_4 можуть бути заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких він стане калікою та сприймаючи ці погрози як реальні, вона передала обвинуваченому грошові кошти у сумі 24000грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння майном потерпілих, 15 грудня 2013 року близько 13 години ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 прибули до житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та погрожуючи потерпілим фізичним насильством, в якості винагороди потребували передачі грошових коштів у розмірі 5000грн. У зв`язку з відсутністю у потерпілих грошових коштів, домовилися про їх передачу на інший день. 18 грудня 2013 року ОСОБА_8 з метою отримання вказаних грошових коштів у сумі 5000грн. прибув за місцем проживання потерпілих, де ОСОБА_5 передала йому вказані грошові кошти і при виході з житлового будинку потерпілих, ОСОБА_8 було затримано працівниками міліції Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області.
Заподіяна матеріальна шкода потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відшкодована у повному обсязі під час розгляду кримінального провадження у суді відносно ОСОБА_8 .
Потерпілими ОСОБА_4 і ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування моральних збитків, які вони оцінили у сумі 10000грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вини у пред`явленому досудовим розслідуванням обвинуваченні та цивільний позов потерпілих не визнав. Суду пояснив, що раніше був знайомий і знав потерпілих, але додому до них жодного разу не приїздив, будь-яких погроз на їх адресу не висловлював і грошових коштів не вимагав. У період, коли було вчинено відносно потерпілих злочин, перебував на заробітках у м. Києві. Вважає, що потерпілі його обмовили у вчиненні злочину за те, що він розповідав про негативну поведінку їх доньки коли вони були на заробітках у Краснодарському краї Росії восени 2012 року.
Незважаючи на те, що обвинувачений не визнав своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, його вина підтверджується наступними доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що приблизно 23 листопада 2013 року йому зателефонував ОСОБА_7 і запропонував зустрітися, але у зв`язку з тим, що він хворів, запропонував їм приїхати до нього додому. Через деякий час ОСОБА_7 приїхав до нього разом з ОСОБА_8 та повідомили його, що їм телефонував брат ОСОБА_9 і запропонував розібратися з ОСОБА_4 стосовно дій, які він вчинив відносно неї. Стали вимагати грошові кошти у сумі 3000 доларів США та погрожувати заподіянням тілесних ушкоджень в разі невиконання їх вимоги. Злякавшись погроз та дій з боку вказаних осіб, ОСОБА_5 передала ОСОБА_7 та ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 24000грн. Через деякий час ОСОБА_7 зателефонував йому на мобільний телефон і попросив меду, він погодився, сказав, щоб вони звернулися до дружини, так як він відсутній вдома і вона дасть мед, який він їм обіцяв. Приїхавши додому, дружина повідомила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 забрали бідон з медом і знову вимагали 5000грн., але у зв`язку з тим, що їх вдома не було, дружина запропонувала приїхати 18 грудня 2013 року. 17 грудня 2013 року дружина звернулася до Снігурівського РВ УМВС України з заявою про вимагання обвинуваченим грошей у сумі 5000грн. 18 грудня 2013 року до них додому приїхав ОСОБА_8 і ОСОБА_5 передала йому грошові кошти у сумі 5000грн., після чого його було затримано працівниками міліції.
Діями обвинуваченого йому заподіяно моральні збитки, які він оцінює у сумі 3000грн., так як внаслідок неправомірних дій обвинуваченого переніс психічні страждання, боявся за своє і дружини здоров`я та життя.
Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що в кінці листопада 2013 року до них додому приїхали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які запитали в неї, чи знає вона, що зробив її чоловік і що за це буває. Про події, які відбулися між її чоловіком ОСОБА_4 і ОСОБА_9 , яка звернулася з заявою до органів міліції про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за її зґвалтування, вона знала. Обвинувачений ОСОБА_7 і ОСОБА_8 послалися на ту обставину, що у ОСОБА_9 є брат, який відбуває покарання у місцях позбавлення волі і вимагає покарання ОСОБА_4 . ОСОБА_7 запропонував заплатити 3000 доларів США. При цьому, як він, так і ОСОБА_8 висловили погрози, в разі невиконання їх вимог забрати чоловіка з дому та привести калікою. Злякавшись погроз стосовно здоров`я чоловіка, вона віддала їм грошові кошти у сумі 24000грн., а вони пообіцяли його не чіпати. 15 грудня 2013 року приїхали знову та пославшись на чоловіка, який обіцяв їм мед, попросили дати їм меду, але у зв`язку з тим, що він у бідоні загус, вони забрали повністю бідон з 30кг меду. Крім цього, ОСОБА_7 запитав, чи не бажає вона їх віддячити за те, що вони вирішили питання щодо її чоловіка і його ніхто не побив та став вимагати 5000грн. Побоюючись насильницьких дій з їх боку та у зв`язку з відсутністю коштів, вона запропонувала їм приїхати 18 грудня 2013 року, а 17 грудня 2013 року звернулася до міліції з заявою про вимагання з них грошей. 18 грудня 2013 року близько 12 години до них додому приїхав ОСОБА_8 , але перед цим їй зателефонував обвинувачений ОСОБА_7 і сказав, що за грошима приїде ОСОБА_8 , якому вона і передала грошові кошти у сумі 5000грн. і при виході з житлового будинку, його затримали працівники Снігурівського РВ УМВС.
Діями обвинуваченого їй заподіяно моральні збитки, які вона оцінює у сумі 7000грн., так як внаслідок неправомірних дій обвинуваченого перенесла психічні страждання, вона боялася за своє і чоловікове здоров`я та життя.
Постановою про виділення матеріалів досудового розслідування та витягом з кримінального провадження №0000143 (а.с.105-108 т.1) про виділення із матеріалів досудового розслідування за №0001284 матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_7 щодо факту вимагання ним грошових коштів у потерпілих за заявою ОСОБА_5 від 17 грудня 2013 року.
Заявою потерпілої ОСОБА_5 від 17 грудня 2013 року (а.с.110 т.1) та витягом з кримінального провадження №0001284 про вимагання обвинуваченим та ОСОБА_8 грошових коштів в кінці листопада та у грудні 2014 року (а.с.109 т.1).
Протоколом огляду грошових коштів від 18 грудня 2013 року на а.с.114-122 т.1, який свідчить, що потерпілій ОСОБА_5 були передані 50 купюр номіналом по 100грн. на загальну суму 5000грн., а саме: ЕА7605224; ЕЖ5482950; ГЕ4429890; КА3656408; АЗ8096093; ЕЗ2493551; ГВ9471824; ЕЄ1295813; КА1262347; ГФ7290364; ВВ3860976; КБ6640339; ВЕ4986195; ЗЕ7558736; ЕХ8286009; ГЕ0876860; ВХ8931506; АА4103957; ВГ2233234; КБ3675112; ГЄ3314037; ЕХ4818735; ГЖ1142453; ГЕ9816941; ГЦ8632471; КГ9561745; КБ6382892; ЕЯ3114408; КА8454777; БК2977379; ЕГ6707569; БР5608210; ЕИ8541266; КК0292023; БЙ5617279; ГЦ1461335; ЕГ0471839; ЕЮ6010974; ГГ3143126; ЕШ5603133; ЕИ4704877; ВИ3248855; КВ7075845; ВХ5769019; ВР5246507; ЕЖ0901501; ЕЮ7773133; ЗИ01480806; ВЮ2463967; ВХ8885212, всі 2005 року випуску, які откопійовані на семи аркушах білого паперу формату А4 та засвідчені підписами понятих.
Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.с.123-128 т.1), який свідчить, що 18 грудня 2013 року о 12 годині 10 хвилин в АДРЕСА_4 було затримано за підозрою у вчинені злочину ОСОБА_8 , при обшуку якого було виявлено та вилучено: пачку цигарок та запальничку, грошові кошти у сумі 200грн. номіналом по 100грн. кожна та грошові кошти на загальну суму 5000грн. купюрами по 100грн. серій: ЕА7605224; ЕЖ5482950; ГЕ4429890; КА3656408; АЗ8096093; ЕЗ2493551; ГВ9471824; ЕЄ1295813; КА1262347; ГФ7290364; ВВ3860976; КБ6640339; ВЕ4986195; ЗЕ7558736; ЕХ8286009; ГЕ0876860; ВХ8931506; АА4103957; ВГ2233234; КБ3675112; ГЄ3314037; ЕХ4818735; ГЖ1142453; ГЕ9816941; ГЦ8632471; КГ9561745; КБ6382892; ЕЯ3114408; КА8454777; БК2977379; ЕГ6707569; БР5608210; ЕИ8541266; КК0292023; БЙ5617279; ГЦ1461335; ЕГ0471839; ЕЮ6010974; ГГ3143126; ЕШ5603133; ЕИ4704877; ВИ3248855; КВ7075845; ВХ5769019; ВР5246507; ЕЖ0901501; ЕЮ7773133; ЗИ01480806; ВЮ2463967; ВХ8885212, всі 2005 року випуску, які йому передала потерпіла ОСОБА_5 та мобільний телефон «Нокіа» з сім-картою мобільного оператору «Лайф».
Заявою потерпілої ОСОБА_5 про надання дозволу на огляд домоволодіння від 18 грудня 2013 року (а.с.129 т.1) та протоколом огляду місця події (а.с.130-134 т.1) від 18 грудня 2013 року, згідно з яким всі події щодо вимагання та передачі грошових коштів відбувалися у квартирі АДРЕСА_5 , де проживають ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
Банківськими чеками у кількості п`яти штук, передані потерпілою ОСОБА_5 18 грудня 2013 року (а.с.129-135 т.1) та протоколом огляду цих чеків (а.с.133-135 т.1), які підтверджують, що з 22 по 23 листопада 2013 року потерпіла з своєї картки ПАТ КБ «ПриватБанк» зняла грошові кошти у розмірі 19000грн.
Заявою потерпілої ОСОБА_5 (а.с.129 т.1), потерпілого ОСОБА_4 (а.с.140 т.1) про добровільну передачу працівникам міліції своїх мобільних телефонів 18 грудня 2013 року.
Протоколами огляду мобільних телефонів потерпілих (а.с.142-145 т.1) від 18 грудня 2013 року, з яких вбачається, що на мобільний телефон ОСОБА_4 з сім-карткою оператора «Київстар» абонентським номером НОМЕР_1 , 15 грудня 2013 року в 22 години 23 хвилини, 18 грудня 2013 року в 12 годин 18 хвилин та в 12 годин 21 хвилину, надходили телефонні дзвінки з абонентським номером НОМЕР_2 , яким користувався обвинувачений ОСОБА_7 , а на мобільний телефон «Нокіа» потерпілої ОСОБА_5 з сім-карткою оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 - 15 грудня 2013 року в 22 години 23 хвилини, 24 листопада 2013 року в 15 годин 03 хвилини та 18 грудня 2013 року в 12 годин 19 хвилин надходили дзвінки з мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_2 , яким користувався обвинувачений ОСОБА_7 .
Заявою потерпілого ОСОБА_4 (а.с.150 т.1) про застосування до нього з боку обвинуваченого погроз застосування фізичного насильства та вимагання грошових коштів приблизно 22-23 листопада 2013 року, та відносно ОСОБА_5 15 грудня 2013 року.
Протоколами пред`явлення особи для впізнання (а.с.151-156 т.1), згідно з якими 03 лютого 2014 року ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , серед представлених на фотознімках осіб, впізнали особу під №2, яка разом з ОСОБА_8 вимагала у них гроші і даною особою є ОСОБА_7 .
Ухвалами слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 лютого 2014 року (а.с.160-161, 168-169, 178-179 т.1) про надання згоди на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні оператора телекомунікації мобільного зв`язку «Лайф» та Київстар», інформацію про вхідні та вихідні дзвінки, смс-повідомлення, що надходили на номер абонента мобільного зв`язку НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_7 у період часу з 01 листопада 2013 року по 18 грудня 2013 року включно та інформацію про вхідні та вихідні дзвінки, смс-повідомлення, що надходили на номер абонента мобільного зв`язку НОМЕР_5 , яким користувалася ОСОБА_5 у період часу з 01 листопада 2013 року по 18 грудня 2013 року включно, інформацію про вхідні та вихідні дзвінки, смс-повідомлення, що надходили на номер абонента мобільного зв`язку НОМЕР_6 , яким користувався ОСОБА_4 у період часу з 01 листопада 2013 року по 18 грудня 2013 року включно.
Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 03 березня 2014 року (а.с.172-173 т.1), описом речей і документів, які були вилучені від 03 березня 2014 року (а.с.174, 184 т.1) та від 04 березня 2014 року (а.с.164 т.1), згідно з якими органами досудового розслідування вилучено оптичний диск з інформацією згідно ухвали слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області, СD-R диск №9ВХ393 від 19 лютого 2014 року та СD-R диск №342 від 19 лютого 2014 року.
Постановою про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2013 року (а.с.187-193 т.1), якою підтверджується причетність ОСОБА_4 до подій, які відбувалися в ніч на 21 листопада 2013 року у приміщенні Снігурівської філії ПАТ «Миколаївобленерго» за участі неповнолітньої ОСОБА_9 , яка зверталася із заявою до Снігурівського РВ УМВС про її зґвалтування.
Постановою прокурора Снігурівського району Миколаївської області про продовження строку досудового розслідування від 17 лютого 2014 року (а.с.197-199 т.1), згідно з якою строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.
Протоколом огляду від 13 березня 2014 року СD-R диску №9ВХ392 від 19 лютого 2014 року (а.с.205-208 т.1), згідно з яким інформація, яка міститься на ньому, свідчить про те, що на абонентський номер НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_4 надійшов вхідний дзвінок з абонентського номеру НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_7 : 24 листопада 2013 року в 12 годин 51 хвилина 22 секунди, в 12 годин 52 хвилини 40 секунд, в 12 годин 57 хвилин 15 секунд; 03 грудня 2013 року в 10 годин 14 хвилин 56 секунд; 07 грудня 2013 року в 14 годин 41 хвилину 47 секунд; 15 грудня 2013 року в 11 годин 19 хвилин 58 секунд, в 11 годин 57 хвилин 24 секунди; 18 грудня 2013 року в 11 годин 32 хвилини 33 секунди.
Протоколом огляду від 13 березня 2014 року СD-R диску 700МВ 03960 (а.с.212-216 т.1), згідно з яким інформація, яка міститься на ньому, свідчить про те, що з абонентського номеру НОМЕР_2 , яким користувався обвинувачений ОСОБА_7 , здійснено вихідні дзвінки на мобільний телефон НОМЕР_1 , яким користувався потерпілий ОСОБА_4 : 24 листопада 2013 року о 12годині 51 хвилина, в 12 годин 52 хвилини, в 12 годин 57 хвилин; 03 грудня 2013 року в 10 годин 14 хвилин; 07 грудня 2013 року в 14 годин 41 хвилина; 15 грудня 2013 року в 11 годин 19 хвилин, в 11 годин 57 хвилин; 18 грудня 2013 року в 11 годин 32 хвилини.
Постановою про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку від 16 квітня 2014 року (а.с.220-222 т.1), згідно з якою обвинуваченого ОСОБА_7 було оголошено у розшук, а досудове розслідування зупинено до встановлення місця знаходження обвинуваченого.
Постановою про відновлення досудового розслідування (а.с.223-225 т.1), якою 17 листопада 2014 року відновлено досудове розслідування по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 .
Ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2014 року (а.с.230 т.1) та протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21 листопада 2014 року (а.с.231-232 т.1), описом речей і документів, які були вилучені (а.с.233 т.1), згідно з якими слідчому було надано тимчасовий доступ та здійснено виїмку оригіналів документів, а саме: CD-дисків з інформацією про вхідні та вихідні дзвінки, повідомлення, які надходили на номери абонентських зв`язків підозрюваного ОСОБА_7 та потерпілих, а також до протоколу негласних слідчих розшукових дій від 20 грудня 2013 року та додатків до нього оптичного DVD-R диску №21, флеш-карти MICRO SВНС8 №17 з відеозаписом, які знаходяться в Снігурівському районному суді Миколаївської області.
Протоколом про результати аудіо- відеоконтролю за особою від 20 грудня 2013 року та DVD-диском про події 18 грудня 2013 року (а.с.235-250 т.1) за місцем проживання потерпілих, з яких вбачається, що ОСОБА_5 в період часу з 11-45 по 11-59 спілкувалася з ОСОБА_8 , у розмові який підтвердив факт отримання грошових коштів ОСОБА_7 в кінці листопада 2013 року у сумі 24000грн. від потерпілої, а ОСОБА_8 вона передала грошові кошти у сумі 5000грн.
Заявою потерпілої ОСОБА_5 від 21 листопада 2014 року (а.с.5 т.2) про видачу аркушу паперу з номерами телефонів обвинуваченого та ОСОБА_8 , протоколом огляду вказаного аркушу паперу від 21 листопада 2014 року (а.с.6-9 т.2), на якому записані номери телефонів: « ОСОБА_10 » НОМЕР_2 ; « ОСОБА_11 (малий)» НОМЕР_7 .
Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2014 року (а.с.19-22 т.2), згідно з яким ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.189 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.п.2,3.4 ст.76 КК України. Вирок суду набрав законної сили 23 червня 2014 року.
Ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2014 року (а.с.31-33 т.2) про обрання до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 36540грн.
Вказані докази є належними і допустимими як такі, що відповідають вимогам ст.ст.84-86, 223, 233, 237 КПК України і підтверджують факт вчинення злочину саме обвинуваченим ОСОБА_7 .
Посилання обвинуваченого і сторони захисту на ту обставину, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину стороною обвинувачення не доведена, а докази, на які вона посилається, не є належними і допустимими, як такі, що вказують саме на причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, не заслуговують на увагу, так як спростовуються доказами, які суд виклав вище.
Не погоджується суд і з висновком захисника про те, що стороною обвинувачення під час досудового розслідування не було відкрито матеріалів кримінального провадження, так як з Реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що повідомлення обвинуваченому та його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, а також протоколи про надання доступу до матеріалів досудового розслідування були надані 28 листопада 2014 року.
Підтвердження факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів, згідно ст.290 КПК України, покладається на сторони кримінального провадження. У судовому засіданні захисник підтвердив факт написання розписки про надання доступу до матеріалів справи, а з якими саме матеріалами справи він ознайомився, він був зобов`язаний сам зазначити у розписці.
Суд критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_8 , який є співучасником вчинення даного злочину, ОСОБА_12 , яка є співмешканкою обвинуваченого, ОСОБА_13 . Їх свідчення спростовуються показаннями потерпілих, не вірити яким у суду не має жодних підстав та письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення.
Суд вважає, що у ході розгляду кримінального провадження знайшла своє підтвердження кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.189 КК України як вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілим.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, вчинено тяжкий злочин, його активну роль у вчиненому, особу винного, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.
Обставин, які пом`якшують покарання, суд не вбачає.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочину.
Враховуючи викладене, суд вважає, що особа обвинуваченого представляє небезпеку для суспільства, її виправлення можливе в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання у вигляді позбавлення волі та вважає, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення з його боку інших злочинів.
В силу ст.ст.128-129 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст.ст.22-23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.
У ході кримінального провадження потерпілими заявлено цивільний позов про відшкодування моральних збитків на їх користь у сум 10000грн., який вони під час дослідження доказів конкретизували та просили стягнути на користь ОСОБА_4 3000грн., а на користь ОСОБА_5 7000грн. моральної шкоди.
Суд вважає, що вимоги потерпілих ґрунтуються на законі, знайшли своє підтвердження у ході розгляду кримінального провадження, а тому підлягають задоволенню, але частково, з врахуванням принципу розумності і справедливості, у сумі на користь ОСОБА_4 1000грн., ОСОБА_5 2000грн., виходячи з того, що саме діями обвинуваченого їм заподіяно цю шкоду, так як вони перенесли психічні страждання внаслідок неправомірних дій обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.373 374, 376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Міру покарання засудженому рахувати з моменту його затримання після вступу вироку в законну силу та його виконання.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 -1000 (тисяча)грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_5 2000 (дві тисячі)грн. моральної шкоди.
Міру запобіжного заходу у вигляді застави залишити до вступу вироку у законну силу та його виконання, після чого частину застави у розмірі 3000грн. звернути на виконання вироку у частині погашення моральної шкоди на користь потерпілих, а залишок повернути засудженому ОСОБА_7 .
Речові докази по справі, вказані у постановах старшого слідчого СВ Снігурівського РВ УМВС від 21 листопада 2014 року (а.с.10-12 т.2) та від 27 листопада 2014 року (а.с.1-3 т.2) , які зберігаються в камері речових доказів Снігурівського РВ УМВС: протокол НРСД від 20 грудня 2013 року, оптичний диск DVD-R інвентарний №21, флеш-карту Micro SDHC8 інвентарний №17, аркуш паперу зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 30-днів з дня його проголошення.
СУДДЯ