ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії суддів:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 5 лютого 2015 року касаційну скаргу засудженої у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, не судиму,

за участю прокурора ОСОБА_9,

встановив:

У касаційній скарзі засудженої, із внесеними змінами до неї, викладено вимогу про скасування судових рішень щодо неї із закриттям провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Обґрунтовано вимогу неповнотою судового розгляду, що призвело до безпідставного засудження. Вказано на те, що судом не усунуто суперечності у показаннях свідків, не доведено її винуватість, викладено заперечення щодо висновків проведеної експертизи. Крім того, вказано на те, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 не було надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 3 жовтня 2013 року ОСОБА_5 визнано винуватою і засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 листопада 2013 року апеляційну скаргу захисника, який діяв в інтересах засудженої ОСОБА_5, залишено без задоволення, вирок суду - без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою і засуджено за те, що вона 24 вересня 2012, приблизно о 12 годині, знаходячись за місцем свого проживання у АДРЕСА_1, під час сварки з потерпілою ОСОБА_6, що виникла на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, набравши в руку цементний розчин, розтерла його по обличчю потерпілої, а потім почала виштовхувати потерпілу зі свого двору. Коли потерпіла впала біля воріт, ОСОБА_5 намагалася закрити ворота свого подвір'я, заподіявши такими діями потерпілій легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженої, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Суд висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених ним із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку навів докладні мотиви згідно зі ст. 374 КПК України.

З матеріалів справи та касаційної скарги убачається, що засуджена фактично не оспорює обставин заподіяння потерпілій легких тілесних ушкоджень, викладених у вироку суду, проте вважає, що її дії не є злочинними.

Проте з такими доводами суд не може погодитись, адже винуватість ОСОБА_5 доведено сукупністю досліджених судом доказів, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_6 про обставини заподіяння їй ОСОБА_5 тілесних ушкоджень; показаннями свідка ОСОБА_7, який пояснив, що 24 вересня 2012 року на подвір'я ОСОБА_5 прийшла сусідка ОСОБА_6 і почала сваритись, в свою чергу ОСОБА_5 набрала в руку цементний розчин та розмазала його по обличчю потерпілої, потім почала виштовхувати потерпілу з двору, коли остання впала, намагалася закрити своє подвір'я металевими воротами, заподіявши таким чином потерпілій тілесних ушкоджень; показаннями свідка ОСОБА_8; даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи, належну оцінку яким надано у вироку.

Зазначені докази у своїй сукупності дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави вважати доведеною винуватість ОСОБА_5 в умисному заподіянні ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень і кваліфікувати ці дії за ч. 2 ст. 125 КК України.

Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України, судом перевірені повною мірою доводи апеляційної скарги захисника, який діяв в інтересах засудженої ОСОБА_5, зокрема й щодо суперечностей у показаннях свідків, спростування висновку експертизи тощо, які були спростовані з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.

Безпідставними суд вважає й твердження засудженої про ненадання їй доступу до матеріалів кримінального провадження з огляду на те, що з матеріалами провадження вона ознайомлювалась сама, без участі захисника, якого не встигла залучити.

З огляду на те, що закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли скасування або зміну постановлених у провадженні судових рішень, при перевірці матеріалів кримінального провадження не встановлено, касаційна скарга засудженої задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 428, 436 КПК України, суд

ухвалив:

Вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 3 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 28 листопада 2013 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а її касаційну скаргу - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3