Справа 127/469/13- к
Провадження 1-кп/127/5/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та матеріали кримінального провадження № 0000006 з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується за ч. 1 ст. 126 КК України та клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який обвинувачується за ч. 1 ст. 126 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває зазначене кримінальне провадження.
Досудовим слідством ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що, він будучі засудженим 21.10.2004 р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 357 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, відбуваючи покарання в Вінницькій УВП №1 УДДПВП України у Вінницькій області, вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.
27.02.2010 р. після 22:00 годин, достовірно знаючи, що взятий під варту ОСОБА_8 знаходиться в камерному приміщенні №292 слідчого ізолятора Вінницької УВП №1 УДДПВП України у Вінницькій області, співробітниками установи, які свідомо порушили інструкції по утриманню та переводу заарештованих та засуджених в установах виконання покарань, з камери №8а корпусного відділення максимального рівня безпеки №1 до камери №292 корпусного відділення №5 Вінницької УВП №1 були незаконно переведені засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Незаконно прибувши до камери №292 тюремно-увязнені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 почали спілкуватися з взятим під варту ОСОБА_8 .
В подальшому після 23:00 годин між ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла сварка, яка переросла у бійку між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Під час бійки ОСОБА_5 наносив удари руками в ділянку голови, від яких ОСОБА_8 впав на підлогу та втратив можливість захищатися. ОСОБА_5 не зупинився і продовжив навмисно наносити йому удари ногами по голові та тулубу. Від отриманих ударів ОСОБА_8 втратив свідомість.
В своє чергу ОСОБА_6 , діючи умисно, з власної ініціативи, маючи на меті завдати фізичний біль ОСОБА_8 взяв у руки кімнатний капець та завдав ним декілька ударів лежачому на підлозі ОСОБА_8 в ділянку голови.
В результаті нанесених ударів ОСОБА_6 завдав ОСОБА_8 фізичний біль, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень.
Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 126 КК України, тобто в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень.
В клопотанні прокурора ставиться питання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності, при цьому прокурор вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також письмовими документами.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав дав наступні показання.
27.02.2010 р. він відбував покарання в УВП №1 в камері з максимальним рівнем безпеки, разом з ним в одній камері сидів ОСОБА_5 . В 23:00 годин відкрилися двері, і постовий вивів їх в коридор, а потім перевів в інший корпус. Корпусний ОСОБА_15 передав їх ОСОБА_16 . Коли їх вели, він поцікавився, куди їх ведуть, за що отримав удар дубинкою по спині. В камеру №292 їх завів ОСОБА_17 , який був нетверезий. В камері було приблизно 5-6 чоловік, які їли та пили горілку, віконця дверей були завішені ковдрою, тому зовні зазирнути в камеру було неможливо. Їх запросили за стіл. Із присутніх він пам`ятає ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , решту він не знає. Потім завели ОСОБА_21 . Він відійшов з ОСОБА_21 і не бачив, що відбувається в камері. Коли почув шум, обернувся і побачив, що ОСОБА_22 з ножем кинувся на ОСОБА_23 , став наносити йому удари, порізав живіт та футболку, намагався вдарити в скроню, потім схопив ОСОБА_5 за шкібарки та хотів вдарити ножем, однак він в цей час перехопив руку ОСОБА_24 . ОСОБА_22 наніс йому приблизно п`ять ударів в обличчя, на цьому все закінчилося. Під час бійки всі інши ув`язнені розбіглися по кутках. В цей час двері відчинилися, забіг військовий наряд, першим в коридор вискочив ОСОБА_21 . Потім вивели його, ОСОБА_5 , ще трьох чоловіків, в камері залишилися ОСОБА_22 та ОСОБА_19 . Як їх виводили, він не бачив. Їх повели «на клітку», назустріч їм йшов оперативний працівник ОСОБА_25 , який бачив, що в нього текла кров, порадив замазати синець зубною пастою. Коврига був з двома засудженими - ОСОБА_26 та ОСОБА_27 . Пізніше його змусили написати, що він вдарився головою об парапет в туалеті. Наступного дня він взнав, що ОСОБА_22 в лікарні без свідомості.
Також ОСОБА_6 повідомив, що в камері 292 ОСОБА_19 був явним лідером, він розповів, що за день до вказаних подій ОСОБА_28 перевели із СІЗО.
Пізніше ОСОБА_5 йому розповів, що в камері 292 ОСОБА_19 і ОСОБА_29 задавали йому запитання з приводу засудження за педофілію.
ОСОБА_6 клопотання прокурора не підтримав та просив відмовити у його задоволенні.
Прокурор ОСОБА_30 просив відмовити в клопотанні, мотивуючи тим, що в разі незгоди підозрюваного із закриттям кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків давності, суд відмовляє в клопотанні та повертає його прокурору.
Представник потерпілого ОСОБА_7 поклалася на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання.
В судовому засіданні були досліджені докази, надані та заявлені сторонами кримінального провадження та представником потерпілого.
Так допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину та обставини, викладені в обвинуваченні не визнав, суду повідомив наступне. 11.02.2010 р. адміністрація УВП №1 прийняла рішення про зміну йому рівня безпеки утримання, 21.02.10 була рознарядка про його етапування. В цей же день йому було запропоноване співробітництво з адміністрацією установи, він відмовився. 25.06.09 р. він був засуджений, однак вирок не містив обвинувачення за ст.ст. 117, 118 КК України (в ред. 1960 р. ), хоча вирок, який містив такі статті був показаний ув`язненим в камері 8А. Він показав справжній вирок, де вказані статті були відсутні. Він вважає, що таким чином адміністрація установи намагалася дискредитувати його в очах співкамерників.
Ввечері їх вивели із камери 8А з ОСОБА_6 і повели в інший корпус, як потім він дізнався в СІЗО. Вів їх ОСОБА_17 і він бачив, як по дорозі ОСОБА_17 вдарив ОСОБА_6 палицею.
Коли їх завели в камеру 292, там було приблизно 6-8 чоловік, які пили горілку. Один з них запропонував їм теж випити горілки, він відмовився, оскільки зовсім не вживає спиртного. ОСОБА_19 і ОСОБА_29 явно шукали приводу для конфлікту. Він думає, що це ОСОБА_19 за дорученням адміністрації установи налаштував ОСОБА_29 проти нього, оскільки він раніше з ОСОБА_31 знайомим не був, тому ніяких неприязних відносин в них не могло бути. В момент, коли вони зайшли в камеру, ОСОБА_19 і ОСОБА_29 сиділи та розмовляли про дітей, роздивлялися фото своїх дітей. Коли він зайшов, ОСОБА_19 називав його « ОСОБА_32 », хоча так в тюрмі його ніхто не називав, таке призвістко дав йому слідчий ОСОБА_33 , який під час слідства свідомо вносив в процесуальні документи недостовірні відомості з метою його дискредитації.
Він думає, що все, що сталося, було провокацією з метою його вбити.
Бійки в камері не було. Він ходив по камері та робив вигляд, що розмовляє по телефону, оскільки не хотів сідати за стіл з присутніми.
ОСОБА_22 кинувся на нього несподівано з ножем, в той момент, коли він хотів відібрати ніж в ОСОБА_29 , ОСОБА_19 обхопив його ззаду, хтось вдарив його ногою в бік, і ОСОБА_19 відкинув його до дверей. Він не бачив, хто забирав ніж в ОСОБА_34 , з матеріалів справи знає, що це був ОСОБА_21 .
Він не бачив, щоб ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_35 , оскільки в ОСОБА_6 не було такої можливості.
Він не наносив ОСОБА_35 ніяких ударів, тілесні ушкодження були нанесені йому ОСОБА_31 ножем, в нього був порізаний живіт та скроня.
Він вважає, що свідки по справі дали під час досудового розслідування неправдиві свідчення, оскільки із камери 292, яка є останньою, тобто вугловою, двері якої відчиняються назовні, не можливо винести носилки з людиною на них, враховуючи, що ширина коридору на 9 сантиметрів вужча ніж довжина носилок. Слідство свідомо сфальсифікувало докази, й тепер в зв`язку з плином часу можливість з`ясувати істину втрачена.
Представник потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила наступне. Її син ОСОБА_36 був затриманий в Вінниці, однак доказів його вини не було, його тримали в ІТТ понад встановлені законом строки, в СІЗО не переводили, лише робили вигляд, привозили під СІЗО в машині, і одразу увозили назад. Вона просила перевезти його в СІЗО, їй сказали, що його давно там чекають.
Вона вважає, що те, що сталося з її сином, це робота УБОЗу та адміністрації СІЗО, вони хотіли убрати ОСОБА_5 та ОСОБА_37 .
При вивченні матеріалів кримінальної справи, вона дізналася, що коли ОСОБА_27 давав показання, то вказував, що коли ОСОБА_28 виносили з камери 292, він лаявся матом, тобто був ще в свідомості та адекватний. А коли принесли в медчастину, то син був без свідомості. На шиї сина був відбиток чобота, що свідчить про те, що били сина працівники установи, оскільки саме вони носять таке взуття.
Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні дав наступні показання. Він сидів разом з ОСОБА_5 в одній камері приблизно 4-5 місяців.
27.02.2010 р. ввечері вже після перевірки прийшли начальник караулу ДПНК, корпусний, двоє чи троє коридорних і сказали: «На вихід.», ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без речей. Ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_6 нікуди не просилися. В камері 8А на той час було 14 засуджених. Через півтори чи дві години їх заштовхали назад в камеру. Він бачив, що в ОСОБА_6 була гуля на голові, а в ОСОБА_5 була кров. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розповіли, що їх заштовхнули в іншу камеру, де на них кинулися з ножем, побили, потім працівники установи повели їх кудись, там теж били. ОСОБА_39 він не пам`ятає, але він надав медичну допомогу ОСОБА_6 обробив рану на лобі, а ОСОБА_23 - на животі. Потім з`явився фельдшер, який ОСОБА_23 надав допомогу. Коли вони повернулися, ні від ОСОБА_5 , ні від ОСОБА_6 він запаху алкоголю не чув.
Свідок ОСОБА_11 дав в судовому засіданні наступні показання. Він був в камері 292, через деякий час корпусний приніс горілку, потім прийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , всі разом випивали. Почався конфлікт, бійка, прийшли працівники установи та всіх вивели. Під час бійки всі, хто був в камері встали, було багато людей, тому незрозуміло було, хто з ким б`ється. Він не бачив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наносили тілесні ушкодження ОСОБА_8 ІТТ його катували, тому він давав інші свідчення на досудовому слідстві, однак в подальшому він заявляв і в суді і на досудовому розслідуванні, що свідчення проти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 він давав під фізичним тиском з боку працівників міліції. Він також не може стверджувати, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пили спритне в камері, оскільки в камері було багато людей, і хто що пив, він не дивився. Він бачив в руках ОСОБА_34 ніж, потім цей ніж він бачив в руках ОСОБА_19 . Він також бачив, як ОСОБА_22 кулаком або ножем вдарив ОСОБА_5 або ОСОБА_40 , однак не бачив, щоб хтось з них бив ОСОБА_37 . Коли його виводили із камери, він бачив, що ОСОБА_22 в цей час сидів на почіпки біля ліжка, він не бачив, що той був без свідомості. Коли його вивели з камери та уводили на другий поверх, він бачив, як по коридору несли когось на носилках, однак кого саме не бачив, оскільки знаходився далеко від того місця.
Свідок ОСОБА_41 в судовому засіданні дав наступні показання. На час скоєння злочину він працював черговим помічником начальника установи. В установі є 300 камер. Він заступив на чергування з 20:00 години і з 21:00 години займався розміщенням ув`язнених, які прибули етапом. З жодним із засуджених ні 26, ні 27, ні 28 лютого він не спілкувався. ОСОБА_42 йому не телефонував та не казав, що в камеру 292 просяться гості. На досудовому розслідуванні він давав інші показання під примусом працівників УБОЗу. Він мав підтвердити показання підлеглих в частині того, що він давав вказівку перемістити слідчо-заарештованих до камери з засудженими до довічного ув`язнення. Йому погрожували застосуванням спецзасобів, обшуком, під час якого знайдуть наркотики або зброю, казали, що приведуть дружину, яка теж була на чергуванні, тобто психологічний тиск був сильним. На нього тиснули сім працівників УБОЗ в присутності слідчого ОСОБА_43 та ще якогось начальника. Він не погодився давати вигідні їм показання, тоді цей начальник сказав ОСОБА_44 : «Закривай його на 72 години в «обез`янніку» з рецидивістами, він тобі сам все розповість, бо в тебе ж є постанова прокурора.» Слідчий прочитав постанову бігом, він не зрозумів змісту. Він дав показання письмові в 19:00 годин. Слідчий ОСОБА_45 сказав, що є показання ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , ОСОБА_46 , але він не повірив, протоколи їх допитів були друкованими.
Про вказаний тиск він скаржився керівництву, в Генеральну прокуратуру, але ніякої відповіді не отримав. Він повідомляв про тиск з боку працівників УБОЗ заступнику начальника ДВП Мостицькому, той обіцяв розібратися, однак ніякої відповіді теж не надав.
В ніч, коли стався злочин, він пішов з КПП на корпусне відділення. Дорогою він зустрів ОСОБА_47 та ОСОБА_42 . Він піднявся на 21 пост, там були ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , останій йому сказав, що в камері 292 сваряться. Він зазирнув у дверне вічко, але воно було завішане ковдрою. ОСОБА_17 сказав, що бокові вічка теж закриті. ОСОБА_17 відчинив двері камери, туди зайшли ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , ОСОБА_48 . Він наказав всім ув`язненим вийти в коридор. Коли всі вийшли, він побачив, що на нижньому спальному ліжку лежала людина, яка на них не реагувала. На його запитання «хто це», ОСОБА_19 відповів, що це ОСОБА_49 . ОСОБА_16 сказав, що ОСОБА_19 черговий по камері, але він також наказав йому вийти. Біля ОСОБА_34 нікого не було. Фельдшер оглянула ОСОБА_29 , він був непритомний. Чи були в нього тілесні ушкодження не пам`ятає. В ОСОБА_19 була перемотана рушником права рука, але що з ним, він не з`ясовував, тому що займався відправленням ОСОБА_34 в лікарню. ОСОБА_28 винесли на носилках, тому що фельдшер сказала, що надати допомогу в камері ОСОБА_35 неможливо.
Носилки несли два санітари, яких привів ОСОБА_42 , а супроводжували три старші по корпусу. Хто такі були санітари, він не знає. Для того, щоб винести носилки, їх припідняли.
В камері спиртних напоїв виявлено не було, пляшок з-під спиртного теж.
Він наказав обшукати всіх, кого вивели з камери.
Обшук камери проводив він, ОСОБА_25 та ОСОБА_16 , ножа він не знаходив.
Він нікому не давав вказівок писати неправдиві рапорти.
Свідок ОСОБА_50 в судовому засіданні повідомив наступне. 27.02.2010 р. працював в УВП №1 старшим корпусного відділення №5, в склад якого входять 4 поста. На пости заступили постові, один з них ОСОБА_17 .
В 22:00 він займався розміщенням ув`язнених, які поступили етапом. Йому подзвонив старший корпусного відділення №1 ОСОБА_42 та сказав, що він зараз приведе засуджених. Він подзвонив ОСОБА_51 та доповів про це, але той сказав, що він знає.
В камеру 292 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заводив він, може ОСОБА_42 теж був поряд, але він точно не пам`ятає. В камері було 4-5 чоловік. ОСОБА_17 був на посту і через 15-20 хвилин після того, як завели засуджених, сказав, що в камері голосно говорять та неспокійно. Через двері було чути сварку. Викликали резервну групу.
Коли двері в камеру відчинили, ОСОБА_41 зайшов першим, всім іншим наказав вийти. Потім він зайшов та побачив, що в ОСОБА_19 на руці кров, на ліжку лежав ОСОБА_49 . ОСОБА_52 та ОСОБА_25 розмовляли з ОСОБА_19 , але розмови він не чув.
Разом з резервною групою прийшла фельдшер ОСОБА_53 і санітари з числа засуджених, які залишені для цього в санчастині.
В камері проводили обшук, знайшли заточену ложку.
Хто наносив тілесні ушкодження ОСОБА_35 , він не знає. Про те, що бійка відбулася в камері 292 він дізнався від ОСОБА_17 .
Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні повідомив наступне. 27.02.2010 р. він заступив в складі опер групи на чергування. Після 20:00 години він здійснював огляд особового складу, ОСОБА_54 розміщував етап, він йому допомагав. До нього підійшов ОСОБА_42 і повідомив, що ОСОБА_26 із камери 8 ОСОБА_55 викликав його, причину виклику не повідомив, повідомив, що ОСОБА_6 просився до жіночої камери. ОСОБА_42 і він підійшли до першого посту, де ніс службу ОСОБА_56 . ОСОБА_42 запропонував вивести ОСОБА_26 на коридор. Коли ОСОБА_26 вивели, той повідомив, що в камері № 281 утримується ОСОБА_27 , просив дозволити з ним попрощатися. Далі йому в кабінет подзвонив ОСОБА_16 та попросив прийти у п`яте корпусне відділення. Коли він прийшов, то побачив, що камера №292 відчинена, там були ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_52 , черговий фельдшер ОСОБА_53 , ОСОБА_8 , який лежав на нижньому спальному ліжку, хрипів, мабуть був без свідомості. Він спитав ОСОБА_19 , що трапилося, однак той нічого не повідомив, а сказав не втручатися. Після чого ОСОБА_19 закрили «на клітку». Потім ОСОБА_57 повідомив, що ОСОБА_8 лежить непритомний. Він подзвонив начальнику установи ОСОБА_58 . Він разом з черговим ОСОБА_59 і ОСОБА_16 обшукали камеру і знайшли алюмінієву заточену ложку. Потім до нього в кабінет приводили по-черзі всіх ув`язнених, і він встановив, що ОСОБА_19 протягом дня просився на виклик до начальника, той його прийняв, ОСОБА_19 повідомив, що він узгодив переведення ОСОБА_8 до камери №292, по телефону ОСОБА_60 підтвердив.
Свідок ОСОБА_61 в судовому засіданні повідомив наступне. Він був начальником установи виконання покарань №1. Про події, що сталися в камері 292 він дізнався від підлеглих, йому подзвонив відповідальний по установі ОСОБА_57 та повідомив, що в слідчо-заарештованого ОСОБА_34 розбита голова. Чому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 переводили в той день, він не знає, сам він ніяких вказівок чи розпоряджень з цього приводу нікому не давав. ОСОБА_19 про переведення ОСОБА_34 з ним не домовлявся.
Хто винен в тому, що до камери з слідчо-заарештованими були переведені засуджені він не розбирався, тому що розслідування проводили правоохоронні органи.
Свідок ОСОБА_13 суду повідомив наступне. 27.02.2010 р. він перебував в камері №288. Він пам`ятає, що ту ніч побили до півсмерті ОСОБА_8 . В подальшому його катували співробітники УБОЗ, намагаючись отримати від нього показання про те, що бійку влаштували ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Що відбувалося в камері №292 він не знає, однак із своєї камери він бачив, як хлопця в положенні сидячі несли на ношах, цей хлопець був п`яним, лаявся нецензурно, сварився та питав, куди його несуть.
Коли він перебував в Тиврівському СІЗО, йому відмовляли в мед допомозі, обіцяли її надати лише в обмін на показання відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про побиття ОСОБА_8 .
Коврига пропонував йому 500 пачок сигарет в обмін на такі показання.
При спілкуванні з ОСОБА_19 , останній описував ОСОБА_23 як дуже поганого чоловіка, який ґвалтує дітей, казав, що той педофіл. Він також думає, що ОСОБА_8 хтось хотів провчити, але перегнув палицю. За 2-3 дні до злочину ОСОБА_19 вмовляв його прийняти участь у вирішенні питання щодо спілкування з ОСОБА_5 , але він маючи авторитет серед засуджених, відмовився, і навіть заборонив влаштовувати будь-які з`ясування.
Після бійки він спілкувався із співкамерниками камери №292, йому розповіли, що ОСОБА_8 в той вечір перебрав спиртного та влаштував п`яну бійку, ОСОБА_19 , будучи «смотрящим» по камері взявся його втихомирити.
Свідок ОСОБА_62 суду повідомив наступне. 27.02.2010 р. він перебував в камері №292. До них привели ОСОБА_8 , який розповів, що його 3 місяці утримують і вимагають 100 тисяч доларів США. Спиртне не пили, скільки чоловік було в камері не пам`ятає. Суперечки між людьми в камері були, але хто з ким сперечався не пам`ятає. Між ОСОБА_23 , ОСОБА_63 та ОСОБА_29 була суперечка, але він не бачив, щоб ОСОБА_23 чи ОСОБА_63 наносили ОСОБА_29 тілесні ушкодження чи удари. Черната із камери вийшов сам, на носилках його не виносили, до того ж носилки в камеру не пройдуть. Він також не бачив, щоб ОСОБА_29 падав на підлогу або втрачав свідомість, але якби таке було, він би побачив.
Йому також пред`являли обвинувачення у побитті ОСОБА_29 .
Свідок ОСОБА_53 в судовому засіданні повідомила наступне. Коли вона зайшла в камеру №292, то побачила, що на ліжку лежить ОСОБА_8 , в нього з вушних раковин йшла кров. Санітари, які прийшли разом з групою, переклали його на носилки та винесли. Вона не надавала ОСОБА_29 допомогу в камері, як його несли на ношах не знає, тому що не супроводжувала ноші. Дацюку руку не бинтувала.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив наступне. 27.02.2010 р. він, будучі молодшим інспектором заступив на зміну у п`ятому корпусному відділенні з 20:00 до 8:00 годин наступного дня. З камери №292 він почув шум, крики, підійшов до камери, побачив, що там незрозуміла ситуація, повідомив старшому корпусному ОСОБА_16 . До того він за вказівкою ОСОБА_16 до цієї камери перевів ОСОБА_21 . Чернявського та ОСОБА_40 привів ОСОБА_16 . На той час в камері №292 було 5-6 чоловік, вони сиділи за столом, але що було на столі, він не пам`ятає. Через деякий час в камері розпочалася бійка, він весь цей час був на поверсі, однак про що говорили в камері не чув. Крім нього в коридорі нікого не було. Двері в камеру №292 були завішані ковдрою. Він подивився у двірне віконце зліва і побачив, що на підлозі лежить ОСОБА_8 , біля нього стояли двоє ОСОБА_23 та ОСОБА_63 , він бачив, як ОСОБА_23 вдарив ногою по руці ОСОБА_29 . ОСОБА_63 сказав: «Досить його бити.» Він доповів про бійку корпусному, ОСОБА_16 викликав резервну групу, яка прибула через 3-5 хвилин, їх було 4 чоловіки майор ОСОБА_52 , черговий лікар і два санітари. ОСОБА_8 лежав на землі, потім хтось його переклав на ліжко, але хто саме, він не бачив. Всіх вивели «на клітку», першим вийшов ОСОБА_21 , потім зайшли санітари і забрали ОСОБА_8 на носилках. Чернявського та ОСОБА_63 вивів та забрав хтось із адміністрації. Коврига прийшов пізніше.
Після інциденту ОСОБА_52 сказав йому, щоб він написав, що ОСОБА_23 та ОСОБА_63 в камері №292 не було. Після того, як його викликали в УБОЗ, він дав правдиві показання.
В судовому засіданні були досліджені також письмові документи, надані сторонами кримінального провадження, а саме:
- довідка з Вінницької УВП №1 від 12.05.2014 року, згідно якої ОСОБА_64 відбував покарання в ВУВП №1;
- протокол огляду місця події від 27.02.2010 року, згідно якого оглядалося камерне приміщення № 292;
- протокол відтворення обстановки і обставин події від 12.03.2010 року за участю свідка ОСОБА_9 , згідно якого останній розповідав про події, які відбувалися 27.02.2010 року в ВУВП №1 також переглянуте відео вказаної слідчої дії;
- протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 16.03.2010 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 упізнав особу на фотознімку №2, та повідомив, що саме він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_8 ;
- довідка до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 16.03.2010 року, згідно якої на фотознімку №2 зображений ОСОБА_5 ;
- протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 16.03.2010 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 упізнав особу на фотознімку №3, та повідомив, що саме він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_8 ;
- довідка до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 16.03.2010 року, згідно якої на фотознімку №3 зображений ОСОБА_6 ;
- висновок експерта № 546 від 31.03.2010 року, згідно якого, на підставі вивченої медичної документації, у ОСОБА_8 під час стаціонарного лікування у МКЛ ШМД м. Вінниці були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - забою головного мозку важкого ступеню, субарахноїдального крововиливу, саден та забою м`яких тканин в ділянці обличчя, поверхневої рани в ділянці правої вушної раковини - що у своєму перебігу супроводжувалась мозковою комою 1-го ступеню. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_65 виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), належать до тяжких тілесних ушкоджень, що супроводжувались загрозливими для життя явищами;
- характеристика на засудженого ОСОБА_5 від 28.03.2010 року, згідно якої останній характеризується посередньо;
- камерна картка ОСОБА_5 , згідно якої останній перебував у камері №8а, відомості про рух засудженого в інші камери відсутні;
- довідка по особовій справі про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_5 , згідно якої останній мав чотири стягнення;
- витяг з протоколу №2 від 28.01.2010 року;
- вирок Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2009 року, згідно якого ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- довідка з особової справи засудженого ОСОБА_5 ;
- довідка по особовій справі засудженого ОСОБА_5 ;
- подання щодо зміни умов тримання засудженого ОСОБА_5 , шляхом переведення його до виправної колонії іншого рівня безпеки;
- наказ №11 від 26.02.2010 року, згідно якого засуджений ОСОБА_66 був закріплений на посаді санітара медичної частини в період з 27.02.2010 року по 28.02.2010 року;
- постанови про відмову у задоволенні клопотань ОСОБА_5 від 08.05.2010 року;
- запити Староміського районного суду м. Вінниці від 18.02.2011 року, 26.11.2010 року, 13.01.2011 року;
- виписка з вироку Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2009 року;
- ухвала Київського районного суду м. Одеси від 23.09.2013 року.
Аналізуючи та оцінюючи всі забрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення є неконкретним, некоректним, воно не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, тому клопотання є необґрунтованим і не може бути задоволено судом.
Так із самого формулювання обвинувачення не можливо зрозуміти, чиї дії були неправомірними під час переведення засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із одного корпусного відділення в інше, - самих засуджених чи працівників установи. Адже в обвинуваченні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ставиться в провину, що вони незаконно прибули в камеру №292. Суд вважає таке формулювання обвинувачення абсурдним, оскільки засуджені утримуються в ізольованих приміщеннях камерах, які зачиняються ззовні працівниками установи, можливості вільно пересуватися по тюрмі не мають, тому їх переведення може бути незаконним лише з точки зору дій працівників установи.
Далі в обвинуваченні описані дії ОСОБА_5 . Згідно обвинувачення між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виникла бійка, під час якої ОСОБА_5 наніс чисельні удари ОСОБА_8 руками та ногами по голові та тулубу, від яких ОСОБА_8 впав та втратив свідомість. Саме в цей час ОСОБА_6 взяв в руки кімнатний капець, та маючи умисел спричинити ОСОБА_8 фізичний біль, наніс ним декілька ударів по голові останньому, тобто наніс йому побої, не спричинивши тілесних ушкоджень.
Суд вважає, що таке обвинувачення є щонайменш нелогічним, оскільки неможливо спричинити фізичний біль людині, яка без свідомості, адже людина в цей час нічого не відчуває.
В судовому засіданні були допитані чисельні свідки, в тому числі безпосередні очевидці подій того вечора 27.02.2010 р., і жоден з них не вказав, що бачив, щоб ОСОБА_6 наніс будь-який удар ОСОБА_8 .
Не було вилучено таке знаряддя вчинення описаного в обвинуваченні злочину, як капець, яким ОСОБА_6 начебто наносив удари ОСОБА_8 .
Наслідком злочинних дій є наявність в ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого він став інвалідом 1-ої групи, недієздатною особою, яка не може давати показання та не може повідомити, хто саме вчинив злочин.
Однак, незважаючи на це, стає цілком зрозумілим, що висунуте ОСОБА_6 обвинувачення є безпідставним, оскільки не підтверджується жодним доказом. Обставини, описані в клопотанні прокурора є перекрученими.
Так в ході судового розгляду після ретельного дослідження всіх доказів, прокурором було змінено обвинувачення і ОСОБА_5 , який в даний час обвинувачується також у нанесенні побоїв ОСОБА_8 , а саме в завданні одного удару ногою в ділянку руки лежачому на підлозі ОСОБА_8 . При цьому із обвинувачення, пред`явленого тепер ОСОБА_5 не слідує, що ОСОБА_8 в камері втрачав свідомість.
Від чого ОСОБА_8 опинився на підлозі незрозуміло, як і те, яким чином два абсолютно різних описання подій одного злочину, які не дають можливості усвідомити, що відбулося 27.02.2010 р. в камері №292 і потягло такі тяжкі наслідки, можуть співіснувати в рамках одного кримінального провадження.
За таких обставин суд вважає, що досудовим розслідуванням не було здійснено всіх необхідних процесуальних та слідчих дій для встановлення об`єктивної істини по справі, не встановлено обставин скоєння тяжкого злочину, тому клопотання є необґрунтованим, і його слід повернути прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 288 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
В клопотанні старшого прокурора відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_67 відмовити та повернути його прокурору ОСОБА_68 для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя: