Справа
№1-39/07
ВИРОК ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 лютого 2007 року
Знам'янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі:
головуючого судді
Попової Н.І. ..

при секретарі
Зеленській Т.В.

з участю прокурора
Головатого М.Є.

адвоката
ОСОБА_1

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті
Знам'янка кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця міста Шарипово Красноярського краю Російської Федерації,
українця, громадянина України, безпартійного, не одруженого, навчається в
Олександрійському професійному ліцеї №13, зареєстрованого в АДРЕСА_1, а
фактично проживаючого в АДРЕСА_2, не судимого

за ч.І ст. 122
КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2 скоїв умисне середньої тяжкості тілесне
ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків,
передбачених ст. 121 КК
України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я за наступних
обставин.

8 липня 2006 року, близько 20 год.
неповнолітній ОСОБА_2, маючи умисел на заподіяння середньої тяжкості тілесного
ушкодження та реалізуючи його, діючи навмисно біля ставка №2 в сел.Диківка
Знам"янського району Кіровоградської області, умисно наніс ОСОБА_3. два
удари кулаком в лице, від чого той упав на землю і ОСОБА_2 наніс йому удар
ногою по лицю, внаслідок чого від сукупності локальних травматичних впливів
заподіяв потерпілому ОСОБА_3. тілесні ушкодження у вигляді двохстороннього
перелому нижньої щелепи (ангулярний зліва, ментальний справа), набряку
м"яких тканин лиця, зліва в області нижньої щелепи і справа, які згідно
висновку експерта, по ступеню тяжкості відносяться до категорії середньої
тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров"я.

Будучи допитаним в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_2
винним себе в інкримінованному йому діянні винним себе не визнав і пояснив
суду, що він 8 липня 2006 року разом з ОСОБА_4 біля ставка №2 в селі Диківка
Знам"янського району пасли череду корів, де також знаходився ОСОБА_3,який
почав пред"являти йому претензії стосовно того, що ОСОБА_2 без дозволу
користувався його рибацькими снастями. Він відповів йому, що нічого подібного
не було, але ОСОБА_3 продовжував наполягати на своєму, при цьому розмахував
руками, погрожував йому скляною пляшкою. І тоді він два рази вдарив ОСОБА_3
кулаком в лице і плече, від чого він впав на землю. Коли ОСОБА_3 почав
підніматися,

2

закрывая
лице руками, то він ногою
вдарив йому в обличчя.

Не дивлячись
на невизнання своєї вини підсудним ОСОБА_2,його вина в повному обсязі
пред"явленого обвинувачення встановлена судом і підтверджується
поясненнями свідків, потерпілого та матеріалами кримінальної справи,
дослідженими в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_3 пояснив суду,що він 8 липня 2006 року знаходився на
ставку №2 в селі
Диківка, де ловив рибу. Біля ставка пасли корів ОСОБА_2 і ОСОБА_4 Після 20
години ОСОБА_2 і ОСОБА_4 ,купалися в ставку, а коли почали одягатися між ним і
ОСОБА_2 виникла сварка. З яких причин виникла сварка і хто був ініціатором , він не
пам"ятає, але він руками не розмахував і не погрожував скляною пляшкою
ОСОБА_2 В процесі сварки ОСОБА_2 два рази вдарив його кулаком в лице, від чого
він впав на землю і ОСОБА_2 ще один раз вдарив його взутою ногою по лицю. В
результаті цих ударів у нього була пошкоджена щелепа і він знаходився на
лікуванні в обласній лікарні. Позов він до ОСОБА_2 не пред"являв, так як
не має до нього ніяких претензій.

Свідок ОСОБА_4 пояснив
суду, що 8 липня 2006 року він разом з
ОСОБА_2 пасли череду корів біля ставка №2
в селі Диківка Знам"янського району. На ставку також був ОСОБА_3.
Близько 20 год. ,він і ОСОБА_2 купалися в ставку, а коли вони вийшли із води і
одягнулися, в цей час ОСОБА_3 почав пред"являти притензії до ОСОБА_2,що
він без дозволу користувався його рибацькими сітями. ОСОБА_2 заперечував проти
цього, але ОСОБА_3 наполягав на своєму, після чого ОСОБА_2 два рази вдарив його
кулаком в лице, від чого ОСОБА_3 впав на землю на правий бік. ОСОБА_2 вдарив ще
один раз ОСОБА_3 взутою ногою по лицю. Після удару ОСОБА_3 закричав і скаржився
на біль в щелепі. Через декілька днів йому стало відомо, що ОСОБА_3 знаходився
на стаціонарному лікуванні в лікарні.

Аналогічні пояснення в суді дали свідки ОСОБА_5, і ОСОБА_6.

Із висновку експерта (а.с. 18) видно, що підсудний ОСОБА_2 від сукупності локальних
травматичних впливів заподіяв потерпілому ОСОБА_3. тілесне ушкодження у вигляді
двохстороннього перелому нижньої щелепи (ангулярний зліва, ментальний справа),
яке по ступеню тяжкості відноситься до категоріі середньої тяжкості тілесного
ушкодження.

Згідно протоколу відтворення обстановки і обставин справи
(а.с.44-46) підсудний ОСОБА_2 розказав і показав за яких обставин і яким чином
він заподіяв потерпілому ОСОБА_3. тілесне ушкодження.

Таким чином, аналізуючи і оцінюючи у сукупності всі
докази по справі, суд приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_2 винен в
скоєнні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним
для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але
таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я, а тому його дії правильно
кваліфіковані за ч.І ст. 122
КК України.

Суд не може прийняти за достовірні доводи підсудного
ОСОБА_2 в тім, що він не навмисно заподіяв тілесне ушкодження потерпілому
ОСОБА_3., який погрожував йому скляною пляшкою і щоб запобігти більш тяжких
наслідків, він перший наніс потерпілому удари, так як вони спростовуються в
суді вищевказаними у вироку доказами.

Призначаючи підсудному ОСОБА_2 покарання суд враховує
характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним, що він вчинив умисний,
закінчений середньої тяжкості злочин.

Суд враховує особу підсудного, який вперше притягується
до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, вину в скоєнні
злочину не визнає.

Пом"якшуючими вину підсудного обставинами суд
вважаєте, що злочин він вчинив, будучи неповнолітнім, від скоєного ним не
настало тяжких суспільно небезпечних наслідків.

Обтяжуючих його вину обставин, судом по справі не
встановлено.

З урахуванням тяжкості скоєного підсудним, його особи, наявності
пом"якшуючих і відсутності обтяжуючих його вину обставин, суд вважає, що
виправлення підсудного

3

можливе без відбування покарання, застосувавши до нього
вимоги ст.75 КК України. Керуючись ст.323-324 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого
ч.І ст. 122 КК України і призначити покарання у виді двох років позбавлення
волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 від призначеного
покарання у виді двох років позбавлення волі звільнити, якщо він протягом
одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки:

1. не
виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

2. повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено протягом 15-ти діб до
апеляційного суду Кіровоградської області.

ГОЛОВА ЗНАМ"ЯНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ

Н.І. ПОПОВА