Справа № 461/946/15-к
Провадження № 1-кс/461/1832/15
УХВАЛА
23.03.2015 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 у провадженні за скаргою на бездіяльність прокурора Львівської області щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:
17 березня 2015 року ОСОБА_3 звернувся з заявою про відвід слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України. Вказує, що у нього існує сумнів щодо можливості справедливого, публічного розгляду справи безстороннім судом під головуванням ОСОБА_4 . Останній, через неприязні стосунки щодо заявника та можливий низький рівень юридичних знань, не допустив ОСОБА_3 до правосуддя та постановив завідомо неправосудну ухвалу від 27 січня 2015 року, яка була скасована апеляційною інстанцією. Крім того, слідчий суддя підлягає відводу, оскільки:

· в ухвалі від 27 січня 2015 року умисно неправильно витлумачені норми статей 303, 304 КПК України;

· слідчий суддя в абзаці 7 ухвали від 27 січня 2015 року не врахував, що скаржник не отримав відповіді на його звернення і не міг дізнатися про бездіяльність прокурора . Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05 лютого 2015 року висновки слідчого судді ОСОБА_4 визнані помилковими, ухвала від 27 січня 2015 року скасована;

· в порушення вимог ст.55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.3 ст. 306 КПК України належним чином не повідомив заявника про розгляд скарги 27 січня 2015 року;

· слідчий суддя грубо порушив вимоги ст. 2-9, 11, 23, 54 ч.4-56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

· заявник звернувся зі скаргою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України на дії судді ОСОБА_4 . Просить застосувати судову практику Шевченківського районного суду міста Львова з аналогічних питань.

Посилаючись на п.1 ч.3 ст.129 Конституції України, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року «Білуха проти України» та від 28 жовтня 1998 року «Ветштайн проти Швейцарії» просить задовольнити відвід слідчому судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 .

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав заявлений відвід, додатково пояснив, що в Галицькому районному суді порушений порядок автоматичного перерозподілу справи після її повернення з апеляційної інстанції. При винесенні рішень у 2014 році слідчим суддею ОСОБА_4 не у повному обсязі були поновлені права заявника за іншими провадженнями (№461/12115/14-к від 14 жовтня 2014 року та № 461/10681/14 від 10 вересня 2014 року), оскільки слідчий суддя не визнав дії слідчого та прокурора протиправними. Повертаючи скаргу заявнику слідчий суддя не повернув додатки до скарги. Слідчий суддя ОСОБА_4 не має право повторно розглядати скаргу заявника на підставі норм суддівської етики.

Представник прокуратури Львівської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду даної заяви повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Судом, з урахуванням положень ст. 81 КПК України, визнано можливим проводити розгляд заяви про відвід за відсутності особи, якій заявлено відвід.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, з урахуванням норм діючого законодавства, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що 26 січня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Галицького районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність прокурора Львівської області ОСОБА_5 (а.с.12).

27 січня 2015 року ухвалою Галицького районного суду м. Львова скарга на бездіяльність прокурора Львівської області щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР та зобов`язання до вчинення дій повернута скаржнику, оскільки скарга подана з пропуском встановленого строку на оскарження і скаржник не порушує клопотання про його поновлення (а.с.13).

05 лютого 2015 року колегією суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області була частково задоволена скарга ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 січня 2015 року. Ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 січня 2015 року про повернення скарги ОСОБА_3 скасована із процесуальних підстав, скарга визнана такою, що підлягає розгляду по суті після скерування матеріалів судового провадження Галицькому районному суду м. Львова в порядку глави 26 КПК України (а.с.14-15).

Приписами статті 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Статтею 80 КПК України визначено, що заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід подаються одразу після встановлення підстав такого відводу. Відвід повинен бути вмотивований.

Відповідно до п. 3.1.2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 рокуN 30, автоматичний розподіл судових справ між суддями (колегіями суддів) здійснюється з урахуванням спеціалізації суддів, у тому числі спеціалізації зі здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, а також автоматичним розподілом визначається запасний суддя, слідчий суддя.

Судові справи, що надійшли з судів апеляційної або касаційної інстанцій після скасування ухвал, які перешкоджають подальшому розгляду судової справи (крім ухвал про закриття провадження), а також які не перешкоджають подальшому розгляду судової справи, не підлягають автоматичному розподілу, а передаються тим суддям, ухвалу яких скасовано чи у провадженні яких перебувала або перебуває судова справа (п. 3.9 Положення). Таким чином, передача для подальшого розгляду скарги ОСОБА_3 слідчому судді ОСОБА_4 відповідає вимогам законодавства.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, на яке посилається заявник ОСОБА_3 ,стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43). Таких переконливих доказів під час розгляду заяви про відвід суду надано не було.

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58).

Заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 , не містить передбачених ст.ст. 75, 76 КПК України правових підстав для відводу судді, не є вмотивованою, а ґрунтована лише на власних припущеннях заявника.

Ті обставини, на які посилається заявник (скасування ухвали про повернення скарги апеляційною інстанцією з процесуальних підстав; винесення інших рішень слідчим суддею; звернення заявника зі скаргою на дії судді до ВККС України, повернення заяви про відвід без додатків) не є достатніми для того, щоб визнати побоювання заявника ОСОБА_3 з приводу браку безсторонності слідчого судді ОСОБА_4 об`єктивно виправданими.

Щодо вирішення питання про повернення скарги заявнику без безпосередньої участі ОСОБА_3 у судовому засіданні суд зазначає наступне. Згідно норм ст. 306 КПК України за участю скаржника та відповідно до правил судового розгляду, передбачених статтями 318-380 цього Кодексу, розглядаються саме скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора. Питання ж повернення матеріалів у зв`язку з поданням скарги після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, вирішується слідчим суддею одноособово, без проведення судового засідання.

Таким чином, на даний час відсутні будь-які дані, що могли б свідчити про необ`єктивність та упередженість слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 , у зв`язку із чим заява про відвід не може бути визнана обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 у провадженні по справі № 461/946/15-к за скаргою на бездіяльність прокурора Львівської області щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР та зобов*язання до вчинення дій.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 23 березня 2015 року проголошено її вступну та резолютивну частини. Повний текст ухвали проголошений 24 березня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1