УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року липня 03 дня колегія суддів судової палати з кримінальних справ
Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Лугового М. Г.

суддів-
Прокопенка О.Б., Демченка М. О.

з участю
прокурора - Сєнченка Ю.Б.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Суми справу за апеляцією прокурора,
котрий приймав участь у розгляді справи за скаргою ОСОБА_1, на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 13 червня 2007р., якою скасовано постанову прокурора Зарічного
району м. Суми від 16 квітня 2007 р. про
порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України та відмовлено відносно
нього у порушенні кримінальної справи за відсутності складу злочину.

ВСТАНОВИЛА:

16
квітня 2007р. постановою прокурора Зарічного району м. Суми була порушена кримінальна справа
відносно генерального директора ВКПФ „Меліса" ОСОБА_1 за ч.1 ст. 366 КК України за фактом надання до
Сумської облдержадміністрації заяви про видачу ліцензії на здійснення
будівельної діяльності від 31.05.05 р. з додатками, які містили недостовірні відомості.

На
вказану постанову ОСОБА_1 подав до
Зарічного районного суду м. Суми
скаргу, в якій зазначав, що кримінальна справа відносно нього за
ч.1 ст.
366 КК України порушена без достатніх даних, котрі вказували б на наявність ознак
злочину, чим порушені вимоги ст. 94 КПК України. Так ВКПФ „Меліса" до
органу ліцензування надало документи згідно з вичерпним переліком, встановленим
ст. 10 Закону України „Про
ліцензування певних видів господарської діяльності" та п.21 постанови KM України
№756 „Про затвердження переліку документів,
які додаються до заяви про видачу ліцензії для окремого виду
господарської діяльності". Отримавши ліцензію, підприємство не здійснювало будівельної
діяльності, і у них не було підстав
виконувати організаційні вимоги ліцензійних умов провадження будівельної
діяльності, передбачені Наказом
Держпідприємництва, Держбуду від
13.09.2001 р. №112/182 „Про затвердження ліцензійних умов провадження
будівельної діяльності", а на
випадок необхідності провадження будівельної діяльності підприємство
„Меліса" укладало б відповідні договори з профільними фахівцями. Тому
ОСОБА_1 у скарзі прохав суд скасувати
постанову про порушення кримінальної справи та винести постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи.

Постановою
Зарічного районного суду м. Суми від 13
червня 2007р. скарга ОСОБА_1 задоволена,

постанова
прокурора Зарічного району м. Суми від
16 квітня 2007 р. про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 за
ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України скасована і за рішенням
суду відносно нього відмовлено у порушенні кримінальної справи.

В
апеляції прокурор, котрий приймав участь
у розгляді справи за скаргою ОСОБА_1 вважає,
що у прокурора Зарічного району м.
Суми були передбачені законом приводи і підстави для порушення
кримінальної справи відносно директора ВКПФ „Меліса" ОСОБА_1 за ч.1 ст. 366 КК України. Так, прокурорською перевіркою встановлено, що ВКПФ „Меліса" 23.06.05 р. у Сумській
обласній державній адміністрації отримано ліцензію на здійснення будівельної
діяльності №103307. Для отримання вказаної ліцензії директором ВКПФ
„Меліса" ОСОБА_1

Справа № 10 - 84 / 2007
р. Головуючий
у першій інстанції Бойко В.Б.

Категорія Доповідач
- Прокопенко О.Б.

було надано заяву у якій вказувалося про
перелік документів, що додавалися, в тому числі професійна структура та рівень
кваліфікації зайнятих у будівництві працівників ВКПФ „Меліса", у якій містилися недостовірні відомості, щодо наявності на підприємстві заступника
директора по будівництву ОСОБА_2,
майстрів ОСОБА_3 і ОСОБА_4, котрі
на підприємстві ніколи не працювали. Таким чином директором ВКПФ „Меліса"
ОСОБА_1 було порушено вимоги ст.
ст. 8, 10 Закону України „Про
ліцензування певних видів господарської діяльності", п.21 постанови KM України
№756 „Про затвердження переліку документів,
які додаються до заяви про видачу ліцензії для окремого виду
господарської діяльності" та п.4.2 Наказу Держпідприємництва, Держбуду від 13.09.2001 р. №112/182 „Про
затвердження ліцензійних умов провадження будівельної діяльності".

Також
зазначає, що суд порушуючи вимоги ст. 236-8 КПК України вдався до аналізу
доказів у справі, чого не мав права
робити, а тому прохає постанову суду
скасувати з направленням справи на новий судовий розгляд.

Вислухавши
доповідь судді, думку прокурора Сєнченка
Ю.Б. про задоволення апеляції,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав до її
задоволення.

Колегія
суддів судової палати з кримінальних справ вважає, що суд першої інстанції, під час розгляду справи за скаргою ОСОБА_1 на
постанову прокурора про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.
366 КК України, дотримався
вимог ст. 236-8 КПК України.

Так, судом під час розгляду справи за скаргою
ОСОБА_1 згідно з вимогами п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11
лютого 2005 р. № 1 "Про деякі питання,
що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів
дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної
справи", з'ясовувалися питання: чи
були наявними на час порушення справи,
передбачені ч. 1 ст. 94 КПК України приводи; чи мала особа, яка порушила справу, достатньо даних, що вказували на наявність ознак злочину (ч.
2 ст.
94 КПК України ); чи компетентна особа прийняла рішення про порушення
кримінальної справи і чи було додержано
нею встановлений для цього порядок ( ст.
98 КПК України).

Вичерпний
перелік приводів для порушення кримінальної справи міститься у ч.1 ст. 94
КПК України, а підставами для порушення
кримінальної справи є достатні дані, які
вказують на наявність ознак злочину, що
вбачається з ч.2 ст. 94 КПК України.

Судом
першої інстанції належним чином проаналізовано зміст ч.1 ст. 366 КК України, об'єктивна сторона вказаного злочину
характеризується внесенням службовою особою до офіційного документу завідомо неправдивих
відомостей, а також складання і видача
завідомо неправдивих документів. Обов'язковою ознакою службового підроблення є
його предмет -офіційний документ. Для того,
щоб певний акт був визнаний офіційним документом, він повинен відповідати низці ознак, в тому числі і засвідчувати факти, що мають юридичне значення, тобто ті факти, що породжують, змінюють чи припиняють правовідносини.

Суд
дійшов до висновку, що прокурором при
прийнятті процесуального рішення про порушення кримінальної справи, не були враховані особливості кримінальної
відповідальності за ч.1 ст. 366 КК України. Судом зазначено, що прокурор,
порушуючи кримінальну справу обґрунтовував своє рішення тим, що директор ВКПФ „Меліса" ОСОБА_1 для здійснення будівельної діяльності надав
до Сумської ОДА заяву з декількома додатками у тому числі таблицю „Професійна
структура та рівень кваліфікації зайнятих в галузі будівництва", куди були внесені неправдиві відомості. Але
такі висновки прокурора були зроблені всупереч законодавства України, яке регулює порядок видачі ліцензій для
окремих видів господарської діяльності.

Зокрема
судом проаналізовано п.21 постанови KM України №756
„Про затвердження переліку документів,
які додаються до заяви про видачу ліцензії для окремого виду
господарської діяльності", з якого
вбачається, що до заяви про видачу
ліцензії на здійснення будівельної діяльності надаються :

- засвідчені в установленому
порядку копії документів, що
підтверджують рівень освіти і

кваліфікації, необхідний для
провадження відповідного виду господарської діяльності;

- відомості про систему контролю та
управління якістю виробництва на підприємстві відповідно

до вимог
державних будівельних норм і стандартів.

З
викладеного слідує, що законодавством
України на заявника не покладено прямий обов'язок надавати разом із заявою про
видачу ліцензії у якості додатку таблицю „Професійна структура та рівень
кваліфікації зайнятих в галузі будівництва", а тому суд зробив висновок, що наявність чи відсутність такої інформації
не тягне за собою юридично значимих наслідків у вигляді відмови у видачі
ліцензії, тобто не породжує, змінює або припиняє правовідносини. З
викладеними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія судців.

Також
судом першої інстанції перевірено і враховано,
що ВКПФ „Меліса" з червня 2005 p.,
з дня видачі ліцензії,
будівельної діяльності взагалі не здійснювало, тобто Наказ Держпідприємництва, Держбуду від 13.09.2001 р. №112/182 „Про
затвердження ліцензійних умов провадження будівельної діяльності" також не
порушувало.

Таким
чином суд дійшов до правильного висновку,
що рішення прокурора про порушення кримінальної справи відносно
директора ВКПФ „Меліса" ОСОБА_1 за ч.1
ст. 366 КК України було прийнято без дотримання вимог ст.
ст. 94, 98 КПК України, без передбачених кримінально-процесуальним
законом підстав порушення кримінальної справи та без урахування особливостей
притягнення до кримінальної відповідальності за
ст. 366 КК України, а тому і
скасував постанову про порушення кримінальної справи.

Колегія
суддів судової палати з кримінальних справ,
не вбачає порушень вимог кримінально-процесуального законодавства при
розгляді справи судом першої інстанції за скаргою ОСОБА_1, які б свідчили про необхідність зміни чи
скасування постанови.

З
урахуванням викладеного, не знаходячи
підстав до задоволення апеляції прокурора,
котрий приймав участь у розгляді справи,
і керуючись ст.
ст. 362, 377,
382 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Постанову
Зарічного районного суду м. Суми від 13
червня 2007р., якою скасовано постанову
прокурора Зарічного району м. Суми від 16
квітня 2007 р. про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 за ознаками
злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України та відмовлено відносно
нього у порушенні кримінальної справи за відсутності складу злочину залишити
без зміни, а апеляцію прокурора, котрий приймав участь у розгляді справи - без
задоволення.