г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/6285/25
Номер провадження 1-кп/213/121/26
У Х В А Л А

10 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

провівши відкрите судове засідання по кримінальному провадженню у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітнього сина, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, на час вчинення кримінального правопорушення проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , перебував у званні «солдат» на посаді стрілець-снайпер 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 7 штурмової роти, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внесеного до ЄРДР за № 0001132 від 14.10.2025, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 18.12.2025 обвинуваченому було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.02.2026.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , без права внесення застави, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, визначені в ухвалі суду про продовження запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений заперечували щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає необхідним продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.178 КПК України, суд враховує те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_4 , згідно зі ст.12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, що загрожує обвинуваченому, за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується обґрунтовується тим, що обвинувачений не має офіційного місця працевлаштування, постійного джерела доходів, має слабкі соціальні зв`язки. Крім того, ОСОБА_4 на сьогоднішній день не позбавлений права керування транспортними засобами та може сісти за кермо, тому не виключається можливість скоєння ним злочину повторно. Обвинувачений також має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, у 2023 відносно нього до Металургійного районного суду м. Кривого Рогу скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 255-1 КК України, тобто є особою, схильною до вчинення злочинів, і перебуваючи на волі, не маючи постійного джерела доходу, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до ст.ст. 197, 199 КПК України, за клопотанням прокурора строк тримання особи під вартою може бути продовжений за наявності обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Суд встановив, що на сьогоднішній день продовжують існувати такі ризики: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відтак, суд вважає, що тимчасова ізоляція обвинуваченого від суспільства є цілком виправданою мірою, насамперед превентивною, оскільки, окрім захисту прав і інтересів обвинуваченого, суд повинен приймати до уваги захист інтересів суспільства в цілому і запобігти можливій злочинній діяльності особи, якій пред`явлено підозру та висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, а тому приходить до висновку про необхідність продовжити щодо даного обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також не зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Щодо визначення розміру застави. Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

За таких обставин, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 181-183, 197, 199, 314-316, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити на строк 60 днів до 10.04.2026 включно без визначення розміру застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення, в порядку ст. 205 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1