Пересипський районний суд міста Одеси
Справа №523/4781/26
Провадження №1-кс/523/4222/26
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, клопотання слідчого в кримінальному провадженні №0000045 від 23 лютого 2026 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, розлученого, утримуючого неповнолітню дитину, оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності Управління карного розшуку ГУНП в Одеській області, не судимого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.190, ч.2 ст.209 КК України,

в с т а н о в и в:

01 травня 2026 року до Пересипського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із альтернативою визначення застави в розмірі 601 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стосовно ОСОБА_5 , якого підозрюють: в заволодінні чужим майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах; розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном, вчинене особою, яка знала, що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилаються на обґрунтованість вказаної підозри та продовження існування ризиків: переховування від органу досудового розслідування, суду; незаконного впливу на свідків в цьому ж провадженні; знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Одночасно стороною захисту заявлено клопотання про зміну раніше застосованого до підозрюваного запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, в обґрунтування якого послалися на необґрунтованість підозри, провокативні дії правоохоронців, недоведеність ризиків та навмисне затягування строків досудового розслідування, наявність у підозрюваного утриманців та міцних соціальних зв`язків.

З`ясувавши протилежні позиції сторін в підтримку внесених клопотань, слідчий суддя дійшов наступного.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві розслідується кримінальне провадження 0000045 від 23 лютого 2026 року, за ознаками ч.5 ст.190, ч.2 ст.209 КК України, в якому нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 15 лютого 2026 року, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності Управління карного розшуку ГУНП в Одеській області (призначений на посаду згідно з наказом начальника ГУНП в Одеській області від 06 грудня 2024 року № 1940о/с), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, розробив злочинний план направлений на власне збагачення, шляхом вчинення злочинів, направлених на заволодіння шахрайським шляхом правом власності на об`єкти нерухомого майна. Як об`єктом злочинного посягання ОСОБА_5 та іншою, невстановленою у ході досудового розслідування, особою було обрано нерухоме майно квартири розташовані на території м. Одеси, власники яких померли, а відповідні квартири вважались відумерлою спадщиною, та мали відійти у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

У подальшому, користуючись набутим досвідом роботи в правоохоронних органах, ОСОБА_5 було встановлено особу - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,як такого, що притягується до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів у сфері шахрайства з об`єктами нерухомості та обвинувальний акт стосовно якого, на даний час, перебуває на розгляді в Хаджибейському районному суді м. Одеси, та якого ОСОБА_5 вирішив залучити до протиправної діяльності, з метою використання у власних цілях його вмінь та навичок.

У зв`язку з цим, ОСОБА_5 та невстановлена у ході досудового розслідування особа, діючи за попередньою змовою групою осіб, довели ОСОБА_8 план протиправної діяльності та залучили його до вчинення злочинів в якості виконавця.

Оскільки внутрішнє переконання ОСОБА_8 не дозволяло вчиняти протиправні дії, останній звернувся з відповідною заявою про злочин до правоохоронних органів та зайняв пасивну позицію відносно дій, які очікували від нього ОСОБА_5 та невстановлена у ході досудового розслідування особа.

Таким чином, ОСОБА_5 з метою незаконного збагачення, розробив злочинний план, довів його до відома всім учасникам групи, розподілив ролі та напрямки діяльності.

Згідно розробленого плану злочинної діяльності, функції та завдання кожного члена групи ОСОБА_5 були розподілені наступним чином ОСОБА_5 обрав собі роль керівника групи та згідно з планом протиправної діяльності: визначив та підшукав учасників групи; розробив структуру групи, план протиправної діяльності та схему його реалізації; здійснював загальне керівництво діяльністю інших співучасників, розподілення їх ролей, функцій та обов`язків кожного; визначав розміри та порядок розподілу грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, між учасниками групи; підшукав об`єкти злочинного посягання; прикривав протиправну діяльності в силу займаної посади, наданих службових повноважень та знайомств, в тому числі дружніх та службових, здобутих за час проходження служби в органах поліції Одеського регіону. Невстановлена у ході досудового розслідування особа, згідно з планом протиправної діяльності та відведеної йому ролі виконавця: виконував вказівки ОСОБА_5 щодо пошуку об`єктів злочинного посягання; отримував інформацію щодо нерухомого майна квартир розташованих на території м. Одеси, власники яких померли, а відповідні квартири вважались відумерлою спадщиною, та мали відійти у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, однак право власності на які не оформлено; отримував інформацію щодо факту смерті вищевказаних осіб та відсутності спадкоємців. ОСОБА_8 згідно з планом протиправної діяльності та відведеної йому ролі виконавця: оформлював завідомо підроблені документи щодо заздалегідь підшуканих ОСОБА_5 та невстановленою у ході досудового розслідування особою, об`єктів нерухомості; підшукав підставних осіб на яких здійснювалось оформлення права власності щодо заздалегідь підшуканих ОСОБА_5 та невстановленою у ході досудового розслідування особою, об`єктів нерухомості; підшукав нотаріуса, яким здійснювалось переоформлення права власності на об`єкти нерухомості від підставних осіб на користь добросовісних набувачів; підшукав осіб (добросовісних набувачів) яким на підставі договору купівлі-продажу здійснювався продаж майна (об`єктів нерухомості) одержаного злочинним шляхом; отримував грошові кошти від продажу об`єктів нерухомості, задля подальшої передачі ОСОБА_5 та їх розподілу між учасниками групи.

Так, 15 лютого 2026 року, у невстановлений у ході досудового розслідування час, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, зателефонував ОСОБА_8 та призначив зустріч у закладі громадського харчування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за адресою: м. Одеса, вул. Всеволода Змієнка, 22.

Цього ж дня, у ході зустрічі за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 та невстановлена у ході досудового розслідування особа, діючи за попередньою змовою групою осіб, довели ОСОБА_8 план протиправної діяльності та залучили його до вчинення злочинів в якості виконавця.

Крім того, у ході зустрічі ОСОБА_5 та невстановлена у ході досудового розслідування особа, повідомили ОСОБА_8 , що ними встановлено адреси квартир, які розташовані в м. Одесі, та власники яких померли, у зв`язку із цим, останньому, необхідно підробити документи з приводу права власності на вказані об`єкти нерухомості та у подальшому здійснити їх продаж, а отримані грошові кошти з їх продажу передати їм задля подальшого розподілу. Під час зустрічі, невстановлена у ході досудового розслідування особа, надала ОСОБА_8 відомості щодо об`єктів злочинного посягання розташованих за адресами: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 .

Водночас, невстановлена у ході досудового розслідування особа, навмисно не повідомила ОСОБА_8 номер квартири за адресою АДРЕСА_3 зазначивши, що наддасть її адресу після того коли, він та ОСОБА_5 отримають грошові кошти від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього, ОСОБА_5 акцентував увагу про обізнаність, що стосовно ОСОБА_8 у Хаджибейському районному суді м. Одеси розглядаються обвинувальні акти за шахрайські дії пов`язані із підробкою документів щодо права власності на об`єкти нерухомості, та у разі якщо він не погодиться на озвучені пропозиції у нього можуть виникнути проблеми у суді.

В подальшому, у невстановленій у ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 25 лютого 2026 року, ОСОБА_5 та невстановленою у ході досудового розслідування особою було підібрано ще один об`єкт злочинного посягання розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , у зв`язку із цим, ОСОБА_5 25 лютого 2025 року під час листування у месенджері Telegram, ОСОБА_8 було надано відомості щодо зазначеного об`єкту нерухомості.

Крім того, цього ж дня, у ході листування ОСОБА_5 було підтверджено факт смерті власників квартир розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 .

Так, на виконання злочинного плану ОСОБА_5 , у невстановлені у ході досудового розслідування час та місці, ОСОБА_8 було підшукано підставну особу та виготовлено заздалегідь підроблені документи щодо права власності за нею об`єкту нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а також підібрано нотаріуса, яким мало здійснюватися посвідчення договору купівлі-продажу, вчинення реєстраційних дій щодо указаної квартири.

Після чого, про оформлення відповідних документів, ОСОБА_8 було повідомлено ОСОБА_5 , та останній, усвідомлюючи що право власності на квартиру оформлено за підставною особою, перейшов до наступного етапу свого злочинного плану. У зв`язку із цим, з метою легалізації майна, одержаного злочинним шляхом, ОСОБА_5 надав вказівку ОСОБА_8 знайти покупця на об`єкт нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а після його продажу передати грошові кошти задля їх розподілу між учасниками групи.

У подальшому, 10 березня 2026 року, діючи згідно злочинного плану ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та підставна особа ОСОБА_9 , на яку було оформлено право власності на об`єкт нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , передали приватному нотаріусу ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_5 , документи задля продажу указаної квартири добросовісному набувачу ОСОБА_11 , посвідчення договору купівлі-продажу та вчинення реєстраційних дій.

Згідно договору купівлі-продажу об`єкт нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , перейшов у власність ОСОБА_11 за 20000 доларів США.

Так, о 12 годині 00 хвилин 10 березня 2026 року, після завершення реєстраційних дій та отримання ОСОБА_8 грошових коштів від продажу майна, одержаного злочинним шляхом об`єкта нерухомості розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , про вказаний факт повідомлено ОСОБА_5 .

Цього ж дня близько 14 годин 00 хвилин ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, зустрівся із ОСОБА_8 за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 2а, у закладі громадського харчування «Спешелті», задля отримання грошових коштів від продажу майна, одержаного злочинним шляхом, їх розподілу між учасниками групи та надання подальших вказівок щодо заволодіння наступним об`єктом нерухомого майна.

Після цього, вийшовши із указаного закладу громадського харчування, ОСОБА_5 близько14:30, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, 2-2а, отримав від ОСОБА_8 8500 доларів США (за курсом НБУ станом на 10 березня 2026 року складало 373 116,85 грн) в якості грошових коштів здобутих внаслідок незаконного заволодіння об`єктом нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та отриманих від продажу майна, одержаного злочинним шляхом.

Після чого, ОСОБА_5 затримано співробітниками правоохоронних органів, у порядку ст.208 КПК України.

11 березня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.190, ч.2 ст.209 КК України.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слідчий суддя зазначає, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до несудимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку його застосування. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності та підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч.5 ст.190 КК України), санкція якого передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років

Обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду з прав людини, у п-п. «с» п.1 ст.5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру. У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства (1994), суд визначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочинах підтверджується в сукупності наступними матеріалами кримінального провадження, а саме: матеріалами УВК ДБР; заявою про злочин ОСОБА_8 від 23 лютого 2026 року; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 24 лютого 2026 року та 10 березня 2026 року; протоколом огляду від 24 лютого 2026 року; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 10 березня 2026 року; протоколом затримання у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 від 10 березня 2026 року; протоколом огляду місця події від 10 березня 2026 року; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

У контексті доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри, із посиланням зокрема на матеріали НСРД та на норми релевантного законодавства щодо державної реєстрації речових прав, слідчий суддя зауважує, що на стадії досудового розслідування перевірка обґрунтованості підозри здійснюється не в рамках оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а в контексті визначення вірогідності та достатності підстав можливої причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше досудове розслідування.

Додатково слідчий суддя зазначає, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28.11.2017, заява № 2508/13, пар. 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

На думку слідчого судді, первинно зібраних слідчим доказів достатньо для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.190, ч.2 ст.209 КК України.

Строк первинно застосованого слідчим суддею Пересипського районного суду м. Одеси до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 09 травня 2026 року.

Строк досудового розслідування в провадженні продовжено ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 06 травня 2026 року до чотирьох місяців, тобто до 11 липня 2026 року, для завершення якого необхідно: вжити заходи щодо скасування відповідних грифів секретності з матеріальних носіїв інформації, а саме з клопотань слідчого та з ухвал апеляційного суду про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій; розсекретити та долучити до матеріалів кримінального провадження протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; допитати ОСОБА_5 з приводу обставин вчинення кримінального правопорушення після отримання протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; вирішити питання щодо наявності підстав для повідомлення підозрюваному про зміну раніше повідомленої підозри; отримати відповіді з Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради, КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Одеської філії державного підприємства «Національні Інформаційні Системи»; за результатами отриманих відповідей призначити та отримати висновок за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 ; виконати інші слідчі дії з метою всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження; виконати вимоги ст.ст.290 та 291 КПК України.

Обставинами, які перешкоджали здійснити вищевказані процесуальні дії раніше є складність, великий обсяг слідчих дій та тривалий процес їх проведення, специфіка розслідування злочину.

Незважаючи на перше притягнення до кримінальної відповідальності, наявність власної сім`ї, офіційного працевлаштування, попередніх позитивних характеристик, а також численних захворювань, оцінюючи доводи прокурора про наявність доказів в обґрунтування існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у взаємозв`язку із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку підозрюваного та виконання останнім процесуальних обов`язків в межах даного кримінального провадження, слідчий суддя з цим погоджується, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість вчиненого діяння, суворість можливого покарання за його вчинення. В справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Окрім того, у справі «W проти Швейцарії» ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення підозрюваним території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Вищезазначене, на думу слідчого судді, обґрунтовує продовження існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, вірогідність настання чого із спливом часу не зменшилась.

Органом досудового розслідування встановлено свідків вчиненого кримінального правопорушення, що не виключає того, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, надасть йому можливість здійснювати неправомірний вплив на таких осіб для надання показань, які б допомогли підозрюваному уникнути відповідальності за вчинене.

Необхідно також виходити і із передбаченої КПК процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином існує ризик можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків в даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, які підлягають доказуванню, а тому, використовуючи службове становище працівника правоохоронного органу, може безперешкодно знищити, сховати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

ОСОБА_5 має досвід впливу на осіб та велике коло спілкування, що дає йому можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, наприклад залучати сторонніх осіб як самостійно так і через інших знайомих, родичів, які будуть чинити тиск на свідків, спотворювати обставини вчинення кримінального правопорушення, вживати заходи для уникнення відповідальності іншими особами, які на даний час встановлюються в ході проведення досудового розслідування.

Суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, оскільки злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , позбавляє реального власника майна можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним, що потребує особливого захисту права власності громадян в умовах продовжуваної збройної агресії..

З врахуванням викладеного клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_5 задекларовано наступні доходи: заробітна плата (грошове забезпечення) 552251 грн, у його власності перебувають наступні об`єкти нерухомості: квартира за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 52 м?, вартість якої не визначена; земельна ділянка площею 1000 м?, вартість якої не визначена, квартира за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 48,6 м?, вартістю 608450 грн; квартира за адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 72,6 м?, вартістю 784180 грн.

Також установлено, що загальний розмір отриманих коштів ОСОБА_5 від легалізації майна, здобутого злочинним шляхом, складає 8500 доларів США (за курсом НБУ станом на 10 березня 2026 року складало 373 116,85 грн).

Вартість об`єкта злочинного посягання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , згідно оціночної вартості складала 1107093,97 грн.

З урахуванням особи підозрюваного, обставин вмінених тому злочинів, розміру отриманих грошових коштів, а також можливої системності вчинення аналогічних діянь, слідчий суддя вважає, що саме запропонований слідчим виключний розмір застави, як альтернативи триманню під вартою, що перевищує в межі, передбачені п.2 ч.5 ст.182 КПК України, забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, не виключається, що заставодавцем можуть бути не лише члени сім`ї та близькі родичі підозрюваного, а й будь які інші фізичні чи юридичні особи, чиє фінансове становище дозволить внести визначений розмір застави.

Керуючись ст.ст.176-178,183,184,193,194,199 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.190, ч.2 ст.209 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - на строк до 04 липня 2026 року включно.

Визначити розмір застави, як альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 601 (шістсот одного) прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2000128 (два мільйона сто двадцять вісім) грн.

Підозрюваний (обвинувачений) або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу, після чого підозрюваний (обвинувачений) звільняється з-під варти.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження кожної середи; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватись від спілкування із допитаними свідками з приводу обставин, які розслідуються в даному провадженні, а саме, з ОСОБА_8 , понятими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; здати на зберігання до Головного управлянні Державної міграційної служби України в Одеській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну на строк до 06 липня 2026 року включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення, а ув`язненим ОСОБА_5 в цей же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1