Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1003/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/287/26
Категорія ч.1 ст.152, ч.1 ст.155 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

09 лютого 2026 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву захисника ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до порядку, який встановлений ст. 35 КПК України, визначений такий склад апеляційного суду, який розглядає зазначену апеляційну скаргу: суддя-доповідач ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

09 лютого 2026 року захисник ОСОБА_7 подав заяву про відвід судді ОСОБА_2 .

Свою заяву мотивує тим, що суддя ОСОБА_2 розглядав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому відповідно до ч.2 ст.76 КПК України суддя ОСОБА_2 не має права брати участь у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, зазначає, що суддя ОСОБА_2 вже висловив свою думку щодо наявності фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 інкримінованих правопорушень.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що заява захисника ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_2 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участь у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року, за участі головуючого-судді ОСОБА_2 переглядалась ухвала Черняхівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2023 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Отже, суддя ОСОБА_2 був у складі колегії суддів, яка переглядала ухвалу суду постановлену під час судового провадження у суді першої інстанції до ухвалення рішення по суті, що не перешкоджає перегляду судового рішення передбаченого ч.1 ст.342 КПК України, а тому визначені законом підстави для відводу судді відсутні.

Крім того, доводи захисника, що суддя ОСОБА_2 вже висловив свою думку щодо наявності фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 інкримінованих правопорушень то вони є помилковими.

Так, відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З аналізу цих правових норм слідує, що під час перегляду ухвали суду про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту колегія суддів, в складі якої був суддя ОСОБА_2 , як слідує зі змісту ухвали, враховувала обставини, з якими КПК України пов`язує продовження (обрання) запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме тяжкість кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_10 , покарання яке можу йому загрожувати, в разі його засудження, обставини та характер вчинених кримінальних правопорушень у вчиненні яких він обвинувачується. При цьому, суд висновків про доведеність вини обвинуваченого чи встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що можливе лише при ухваленні вироку і що могло б свідчити про упередженість суду не робив, а доводи захисника є помилковими, оскільки суперечать точному змісту судового рішення та вирвані з контексту висновків суду.

Перегляд апеляційним судом ухвали суду постановленої під час судового провадження про застосування чи продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому не перешкоджає участі судді в апеляційному перегляді судового рішення, передбаченого ч.1 ст. 342 КПК України.

Посилання сторони захисту на ч.2 ст.76 КПК України є помилковим, оскільки вказана стаття забороняє повторну участь судді, якщо він брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, та він не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Однак, суддя ОСОБА_2 не брав участі в суді першої інстанції та йому не було скасовано рішення у цьому провадженні.

За таких обставин, передбачених ст.ст.75, 76 КПК України підстав, які би викликали сумнів у об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_2 , а також інших підстав, які би виключали його участь у розгляді апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6 не встановлено, що вказує на необґрунтованість заяви про відвід та необхідності відмови у її задоволенні.

Керуючись ст.ст.75, 81, 376 КПК України, колегія суддів-

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: