ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-о/821/1/26 Справа № 1-292/11 Категорія: нововиявлені обставини Головуючий у І інстанції Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретарки ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси заяву засудженого ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_1 у провадженні про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Черкаської обл. від 18.12.2012 р., -., -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 15.08.2012 р. ОСОБА_6 засуджено за п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 р. цей вирок залишено без змін, а апеляційні скарги засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , захисників цих засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2013 р. касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 15.08.2012 р. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 р. без змін.

У своїй заяві за Вх. № 5247/23-Вх. від 31.05.2023 р. засуджений ОСОБА_6 порушує питання про необхідність перегляду ухвали апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 р. за нововиявленими обставинами в сукупності з низкою нових доказів по справі та зміну ухвали на більш м`якшу, а саме, що стосується дій ОСОБА_6 , як слід розуміти його вимоги, перекваліфікувати його дії на ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 27 КК України.

У заяві про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 р., яка зареєстрована 26.06.2023 р. за Вх. № 6140/23-Вх. засуджений ОСОБА_6 ставить питання про необхідність скасування ухвали апеляційного суду Черкаської області та постановлення нової ухвали, якою вирок Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 15.08.2012 р. стосовно ОСОБА_6 змінити на більш м`який вирок, а саме, як слід розуміти вимоги заяви ОСОБА_6 , перекваліфікувати його дії на ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 27 КК України.

В обґрунтування цієї заяви засуджений ОСОБА_6 зазначає, що дане кримінальне провадження слухалось у складі колегії суддів: головуючого-судді ОСОБА_11 , суддів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

На даний час ОСОБА_6 стала відома нововиявлена обставина у цій кримінальній справі, яка на час розгляду справи не була відома, ні засудженому ОСОБА_6 , ні складу суду апеляційного суду Черкаської області при розгляді справи 18.12.2012 р., але яка об`єктивно існувала і має істотне значення у справі, а саме порушення складом суду першої інстанції таємниці нарадчої кімнати під час постановлення вироку від 15.08.2012 р. та яка і сама по собі, і з раніше встановленими обставинами, доводить неправильність ухвали суду апеляційної інстанції від 18.12.2012 р.

Таким чином, нововиявленою обставиною на думку засудженого ОСОБА_6 є те, що судді ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не перебували в нарадчій кімнаті, а розглядали інші справи і по ним приймали рішення, а тому вирок суду першої інстанції від 15.08.2012 р. стосовно ОСОБА_6 є незаконним актом правосуддя, який, на думку автора звернення, має бути обов`язково скасований в апеляційному порядку.

Засуджений ОСОБА_6 заявив відвід судді-доповідачу ОСОБА_1 , яке ним було заявлене в судовому засіданні 1.12.2025 р., але через брак часу відведеного для проведення судового засідання, вирішення цього клопотання не було завершене (т. 1, а. пр. 205-206 журнал судового засідання № 5538089).

Свою заяву засуджений мотивував тим, що ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24.03.2025 р. під головуванням судді ОСОБА_1 було прийнято рішення у іншому провадженні (провадження № 11-о/821/2/25, справа № 1-292/11), якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 р. та одним із доводів заяви засудженого ОСОБА_8 було порушення складом суду першої інстанції таємниці нарадчої кімнати.

Таким чином, оскільки засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 засуджені одним вироком, то на думку засудженого ОСОБА_6 вказані обставини свідчать про те, що суддя ОСОБА_1 може бути упередженим по відношенню до наслідків розгляду заяви ОСОБА_6 про перегляд ухвали апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 р. в цьому провадженні.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали заяву про відвід судді ОСОБА_1 із зазначених підстав та просили задовольнити її, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення вказаного відводу, як необґрунтованого, перевіривши матеріали провадження в межах заявленого відводу, апеляційний суд вважає, що заява про відвід судді не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний суд виходить із того, що перелік обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, визначений ч. 1 ст. 75 КПК України. Зокрема, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо наявні інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України).

Діючий КПК України не містить відкритого або ж закритого переліку обставин, які в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України можуть в тій чи іншій ситуації вважатися такими, що викликають сумнів у неупередженості судді, але будь-яке кримінальне провадження за своєю формою та змістом має відповідати загальним засадам, а тому при вирішенні заяви про відвід судді апеляційний суд застосовує принцип верховенства права визначений п. 1 ч. 2 ст. 7 КПК України.

У кожному кримінальному провадженні саме з урахуванням практики Європейського суду з прав людини має застосовуватися принцип верховенства права (ч. 2 ст. 8 КПК України).

Так, коли йдеться про «безсторонність», то зазвичай це означає відсутність упереджень…, існування яких може бути доведене у кілька способів. При цьому ухвалення суддею попередньо рішення щодо того самого звинувачення само по собі не є підставою для того, щоб говорити про упередженість суду (п. 37 рішення ЄСПЛ від 8.10.2020 у справі «Тесля проти України»).

Поруч із зазначеним, наявність безсторонності, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. У відповідності до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. п. 49 та 50 рішення ЄСПЛ від 9.11.2006 у справі «Білуха проти України»).

Із наведеного вбачається, що заява засудженого про відвід судді стосується його незгоди з попереднім процесуальним рішенням, постановлення якого за приписами ч. 1 ст. 75 та ст. 76 КПК України не є такою обставиною, що виключає участь судді у кримінальному провадженні.

Вирішуючи заяву засудженого ОСОБА_6 , апеляційний суд насамперед наголошує, що сам по собі факт попередньої участі судді-доповідача ОСОБА_1 у розгляді попередніх заяв засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні щодо перегляду ухвалених відносно них рішень за нововиявленими обставинами, а також апеляційних скарг на рішення місцевих судів у таких провадженнях, не може бути підставою для відводу судді, що випливає зі змісту ст. 76 КПК України.

Судом не встановлено, що стосунки між ОСОБА_6 , з одного боку, і суддею, з іншого боку, за своєю природою та ступенем є такими, що можуть свідчити про упередженість судді під час розгляду та вирішенні даної справи. Доказів упередженості судді, які б викликали сумніви у стороннього спостерігача, у цьому кримінальному провадженні не надано і судом не встановлено. Тому, в ході розгляду відводу не встановлено одночасно за суб`єктивним та об`єктивним критеріями наявності підстав для відводу судді від розгляду цієї справи.

Крім того, ст. 75 КПК України, прямо передбачені обставини, які виключають участь судді у кримінальному провадженні. Підстави, наведені засудженим ОСОБА_6 в обґрунтування заяви про відвід, не передбачені законом в якості обставин, що виключають участь судді в розгляді провадження.

На переконання апеляційного суду, заява засудженого ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_1 не ґрунтується на вимогах закону, не мотивована належним чином, а тому у її задоволенні необхідно відмовити.

Наведені в заяві про відвід засудженого ОСОБА_6 обставини є припущенням, які не містять змістовного та переконливого обґрунтування щодо необ`єктивності чи упередженості судді у даному судовому провадженні, які з огляду на вимоги ст. 75 КПК України, давали б підстави для відводу.

Оскільки ОСОБА_6 не довів наявності обставин, які б були підставою для відводу судді, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, апеляційний суд вважає, що в задоволенні заявленого відводу необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді