Справа №751/1200/26
Провадження №1-кс/751/294/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова

ОСОБА_1 ,

розглянувши клопотання (скаргу) ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України про незаконне затримання та позбавлення свободи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2026 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшло клопотання (скарга) ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України, у якому він просить постановити ухвалу, якою негайно звільнити позбавленого свободи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується за адресою: АДРЕСА_1 .

У зазначеному клопотанні (скарзі) ОСОБА_2 зазначає, що

07 лютого 2026 року о 10 годині 00 хвилин у м. Ічня Прилуцького району Чернігівської області люди у формі, схожій на військову, безпідставно позбавили волі ОСОБА_3 та доставили його на територію (можливо ТЦК та СП) по АДРЕСА_1 . Про ці обставини йому особисто повідомив ОСОБА_3 у месенджері «Telegram» одразу після затримання. Також ОСОБА_3 повідомив про знущання та побої, та те, що у нього відібрали телефон і дають подзвонити лише двічі на день на декілька хвилин, через що складно встановити всі обставини події та актуальну інформацію.

Слідчий суддя з метою встановлення місця перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та підстав його затримання 9, 10, 11, 12 та 13 лютого 2026 року надсилав відповідні запити до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Чернігівського районного управління поліції ГУНП України в Чернігівській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також до відома було постановлено Чернігівську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Центрального регіону та П`ятий слідчий відділ (з дислокацією у місті Чернігові) Територіального управління ДБР, розташованого в місті Києві.

Згідно відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13 лютого 2026 року

№ 11/1365, яка надійшла до слідчого судді 16 лютого 2026 року, вбачається, що згідно інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», ОСОБА_3 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , 07 лютого 2026 року був призваний для проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім того, 16 лютого 2026 року до слідчого судді також надійшла відповідь начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16 лютого 2026 року

№ 10/528, у якій зазначено, що згідно інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_3 був знятий з військового обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 як призваний або прийнятий на військову службу

07 лютого 2026 року.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання (скаргу) та додані до неї документи, дійшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 29 Конституції України гарантовано кожному право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод гарантовано право на справедливий суд, який полягає насамперед, у тому, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом, а відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, як порушення вимог п. 1 ст. 6 Конвенції Європейського суду з прав людини розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Виходячи з аналізу положень КПК України щодо загальної територіальної підсудності, приходжу до висновку про те, що дане клопотання (скарга) не підлягає розгляду в Новозаводському районному суді міста Чернігова, так як місце розташування ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

АДРЕСА_2 , знаходяться за межами територіальної юрисдикції Новозаводського районного суду міста Чернігова.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання (скаргу) повернути ОСОБА_2 , при цьому роз`яснити скаржнику, що це не позбавляє його права звернення до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із аналогічним клопотанням (скаргою).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання (скаргу) ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України про незаконне затримання та позбавлення свободи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1