"26" березня 2026 р. Справа № 363/4408/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року слідчий суддя Вишгородський районний суд Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого, дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Вишгороді скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , на постанову дізнавача Вишгородського РУП ГУНП у Київській області ОСОБА_4 від 13.03.2026 про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000165 від 03.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125, частиною другою статті 129 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2026 до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд» (зареєстровано судом 24.03.2026), адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , подано вказану вище скаргу, у якій просить скасувати постанову дізнавача ОСОБА_4 від 13.03.2026 про часткову відмову у задоволенні клопотання та зобов`язати дізнавача повторно розглянути клопотання представника потерпілого з урахуванням вимог КПК України із забезпеченням дотримання прав малолітнього потерпілого.

В обґрунтування скарги зазначено, що у провадженні сектору дізнання Вишгородського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження №0000165 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України. 12.03.2026 адвокатом ОСОБА_3 , як представником потерпілого, подано клопотання в порядку ст. 220 КПК України, у якому порушувались питання: проведення допиту малолітнього потерпілого із дотриманням процесуальних гарантій; забезпечення участі законного представника; надання можливості попереднього ознайомлення з формою та питаннями допиту; винесення відповідної процесуальної постанови. 13.03.2026 дізнавачем ОСОБА_4 винесено постанову про часткову відмову у задоволенні зазначеного клопотання. Вважаючи вказану постанову незаконною, необґрунтованою та формальною, оскільки вона не містить належного аналізу доводів клопотання, логічного зв`язку між встановленими обставинами та висновками, а містить формальні, декларативні посилання без належного правового обґрунтування, просить її скасувати.

Перевіривши скаргу, ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 24.03.2026 скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах потерпілого, призначено до судового розгляду на 11:00 26.03.2026, про що повідомлено адвоката, прокурора, дізнавача, дії якого оскаржуються.

26.03.2026 до суду, через систему «Електронний суд» адвокатом ОСОБА_3 подано письмові пояснення до скарги, у яких зазначає, що постанова дізнавача ОСОБА_4 від 13.03.2026 про часткову відмову у задоволенні клопотання не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, прийнята з порушенням ст. 220 КПК України, порушує права потерпілого (ст. 56 КПК України), суперечить гарантіям захисту дитини (ст. 226 КПК України), та містить ознаки перевищення повноважень посадової особи, оскільки, зміст постанови свідчить не про реальний розгляд клопотання, а про формальну відмову без аналізу доводів клопотання, без правового обґрунтування відмови, а містить лише загальні фрази та формальні посилання на нормативні акти, інформацію, яка не має жодного відношення до змісту клопотання та взаємовиключні положення: з одного боку є начебто формальне «задоволення», а з іншого боку існує фактична повна відмова, при цьому не визначено, що саме задоволено, та не визначено, що саме відхилено. Вважає, що дізнавачем ОСОБА_4 клопотання потерпілої сторони не розглянуто по суті, відповіді на ключові вимоги відсутні, та частина вимог фактично проігнорована, що свідчить про бездіяльність. Вказівка у резолютивній частині постанови дізнавача, що постанова є остаточною та оскарженню не підлягає, є грубим порушенням закону, оскільки, відповідно до ст. 303 КПК України, рішення дізнавача можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

У судовому засіданні, призначеному на 26.03.2026, у режимі відеоконференції взяв участь адвокат ОСОБА_3 та з`явилася дізнавач ОСОБА_4 .

Адвокат ОСОБА_3 підтримав подану ним в інтересах потерпілого ОСОБА_5 скаргу та, з урахуванням письмових пояснень від 26.03.2026, просив її задовольнити, стверджуючи про необґрунтованість постанови слідчого, її невідповідність вимогам КПК України, а також те, що із змісту постанови та її резолютивної частини не зрозуміло, у якій частині клопотання від 12.03.2026 задоволено, а у якій відмовлено, при цьому слідчим обмежено у праві на оскарження постанови, зазначивши, що вона є остаточною і не підлягає оскарженню.

У судовому засіданні, дізнавач надала неоднозначні пояснення, частково погоджуючись із твердженнями адвоката щодо відсутності у постанові належного формулювання щодо частини вимог клопотання, які задоволено, а у якій частині відмовлено, надавши своє усне обґрунтування цьому.

Заслухавши пояснення адвоката та дізнавача, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Відповідно до статті 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Так, частиною першою статті 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, зокрема: рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій (пункт 7 вказаної частини статті цього Кодексу).

Згідно пункту 7 частини першої статті 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Нормами статті 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Так, відповідно до статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Стаття 110 КПК України визначає форми та закріплює вимоги до процесуальних рішень. Так, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Проаналізувавши вищезазначені норми, слід зробити висновок про те, що потерпіла сторона має право на ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів, і таке клопотання має бути задоволено за наявності відповідних підстав або в задоволенні такого клопотання може бути обґрунтовано та мотивовано відмовлено.

Під час розгляду скарги, слідчим суддею встановлено, що 12.03.2026 представником потерпілого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000165 від 03.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125, частиною другою статті 129 КК України, - адвокатом ОСОБА_3 подано дізнавачу СД Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 клопотання про проведення допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_5 та залучення до даної процесуальної дії законного представника ОСОБА_6 .

Адвокат ОСОБА_3 , звертаючись до дізнавача із вказаним клопотанням, просив:

призначити допит малолітнього потерпілого у кримінальному провадженні, із належним повідомленням законного представника, із ознайомленням законного представника із постановою та погодженням цілей дослідження та питань, що будуть поставлені перед особою, що буде проводити допит малолітнього потерпілого, задля запобігання травмування психіки малолітнього потерпілого;

залучити до даної процесуальної дії законного представника ОСОБА_6 ;

надати можливість попередньо ознайомитись із формою та питаннями допиту, з метою уникнення психологічно небезпечних або навідних питань;

про проведення даної процесуальної дії винести відповідну постанову, а відповідь на запит з додатками надіслати на електронну адресу заявника, яку ним зазначено у клопотанні.

13.03.2026, дізнавач сектору дізнання Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 винесла постанову про часткову відмову у задоволенні клопотання.

Так, як зазначено у резолютивній частині вказаної постанови в задоволенні клопотання №B-3891/ез від ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000165 від 03.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України частково відмовити. Копію даної постанови направити ОСОБА_3 . Постанова є остаточною, відповідно до ст.303 КПК України оскарженню не підлягає.

Приймаючи постанову про часткову відмову у задоволенні клопотання, дізнавач у мотивувальній частині встановила, що СД Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області розслідується кримінальне провадження №0000165 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.07.2025 до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 про те, що 02.07.2025 близько 20 год. 30 хв. невстановлена особа нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . 12.03.2026 на адресу СД Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшло клопотання №B-3891/ез від представника малолітнього потерпілого адвоката ОСОБА_3 , продублювавши перелік питань, заявлених адвокатом у клопотанні до дізнавача ОСОБА_4 .

Після цього, по змісту постанови, дізнавач, не зазначаючи, які саме обставини нею враховано, прийняла рішення частково відмовити в задоволенні клопотання оскільки:

«1. Законний представник - ОСОБА_6 04.03.2026 повідомила, про те що терміново їде за межі території України, а також зазначила, що повернеться з 05 квітня. Таким чином, допит малолітнього потерпілого ОСОБА_5 буде відтерміновано та в подальшому проведений обов`язково за участю законного представника - ОСОБА_6 у визначений час у Центрі захисту дитини (за моделлю Барнахус). ОСОБА_6 буде належно повідомлено про проведення допиту, а саме буде відправлено засобами поштового зв?язку повістку про виклик на визначений час.

2. Відповідно до ч. 7 Наказу МВС «Про затвердження Порядку реалізації пілотного проєкту щодо запровадження центрів захисту дитини (за моделлю Барнахус»), слідчий, дізнавач може визначити, які першочергові процесуальні дії необхідно провести на базі Центру, й невідкладно виносить постанову про залучення спеціалістів, інших фахівців, які входять до міждисциплінарної команди. Копія такої постанови надсилається координатору міждисциплінарної команди. Інформація про необхідність проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій в дружньому до дитини середовищі та в умовах, які мінімізують наслідки її травматизації, передається координатору міждисциплінарної команди шляхом надсилання запиту засобами електронного зв`язку або в оперативному порядку телефонному режимі.

3. Відповідно до ухвали слідчого судді Вишгородського районного суду №363/4408/25 від 19.01.2026 щодо скарги адвоката ОСОБА_3 зазначено, що щодо надання списку питань, які плануються ставити малолітньому потерпілому будь - якими нормами чинного законодавства, положеннями статей не містять обов?язку слідчого чи дізнавача попередньо надавати перелік таких питань.».

Так, відповідно до положень частини п`ятої статті 40 КПК України дізнавач, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. У свою чергу, стаття 220 КПК України наділяє слідчого (дізнавача) повноваженнями як задовольнити клопотання сторони захисту, так і відмовити у ньому (повністю або частково) з винесенням постанови, в якій мають бути викладені мотиви такої відмови.

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Аналізуючи зміст даної постанови, слідчий суддя вважає, що вона не відповідає вимогам пункту 2 частини 5 статті 110 КПК України, оскільки не містить посилання на обставини, які є підставами для прийняття такого рішення, та його обґрунтування. При цьому, дізнавач, без будь-якого посилання на норми КПК України, прийняла рішення про часткову відмову у задоволенні клопотання, не вказуючи, у якій частині клопотання адвоката ОСОБА_3 задоволено, а у якій частині відмовлено, а вирішення питання про відтермінування допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , з посиланням на непідтверджені факти та мети їх встановлення, у даному випадку, не узгоджується із вимогами КПК України під час вирішення дізнавачем клопотання адвоката, яке подано ним у порядку статті 220 КПК України, з прийняттям постанови про відмову у його задоволенні, чи задоволення (часткову відмову). Також, у постанові відсутнє обґрунтування необхідності у посиланні на положення Наказу МВС «Про затвердження Порядку реалізації пілотного проєкту щодо запровадження центрів захисту дитини (за моделлю Барнахус») та постанову слідчого судді Вишгородського районного суду №363/4408/25 від 19.01.2026.

За таких обставин, у порушення вимог частини п`ятої статті 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, дізнавачем не дотримано порядку передбаченого статтями 110, 220 КПК України щодо розгляду клопотань і вчинення процесуальних дій.

Оскільки, перед слідчим суддею не спростовано твердження у скарзі про те, що клопотання адвоката належним чином не розглянуто, з метою відновлення порушених прав потерпілої особи на розгляд клопотання від 12.03.2026, що було подано його представником адвокатом ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов висновку, що дізнавачем СД Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, прийнято необґрунтоване та немотивоване належним чином процесуальне рішення, а відтак скарга підлягає задоволенню.

Згідно положень статті 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Наведене дає слідчому судді підстави дійти висновку, що постанова підлягає скасуванню.

При цьому, оскільки саме лише скасування оскаржуваної постанови у повному обсязі не забезпечить належного відновлення і захисту порушеного права скаржника, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати дізнавача повторно розглянути клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 від 12.03.2026, надавши обґрунтовану та мотивовану постанову особі, яка заявила клопотання.

Керуючись статтями 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача Вишгородського РУП ГУНП у Київській області

ОСОБА_4 від 13.03.2026 про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000165 від 03.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125, частиною другою статті 129 КК України.

Зобов`язати дізнавача СД Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 від 12.03.2026 про проведення допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_5 та залучення до даної процесуальної дії законного представника ОСОБА_6 , надавши обґрунтовану та мотивовану постанову особі, яка заявила клопотання, у строк та в порядку, як це передбачено статями 110, 220 КПК України.

Копію ухвали надіслати до Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено о 09:00 31.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1