Справа № 699/619/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,,

прокурорів: ОСОБА_5 ,

адвокатів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законних представників

обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

потерпілої ОСОБА_15

представника потерпілої ОСОБА_16

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_17 у кримінальному провадженні №0000421 від 27 жовтня 2024 року по його обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.4,12 ч.2 ст. 115 КК України

встановив:

Смілянським міськрайсудом Черкаської області розглядається кримінальне провадження провадженні № 0000421, внесеного до ЄРДР 27.10,2024 року відносно ОСОБА_18 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 4, 10, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_17 , оскільки такий витікає 16 січня 2026 року, а судовий розгляд кримінального провадження триває, докази досліджені не всі, свідки та потерпілі не допитані, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

ОСОБА_17 , його захисник адвокат ОСОБА_8 та законний преставник обвинуваченого ОСОБА_10 заперечували проти клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, просили застосувати цілодобовий домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_15 в судовому засіданні просила суд продовжити міру запобіжного заходу та залишити ОСОБА_17 під вартою.

Представник потерпілої, адвокат ОСОБА_16 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив суд залишити ОСОБА_17 під вартою. Вказав суду на те, що обвинувачений є неповнолітнім та може уникнути покарання шляхом виїзду за межі країни.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілу та представника потерпілої, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Змістом ст. 131-132 КПК України визначено, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

ОСОБА_17 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні йому запобіжного заходу, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду з підстав тяжкості покарання, що загрожує, що також узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування, обґрунтовується тим, що ОСОБА_17 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого п. п. 4, 10, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, у зв`язку з чим, усвідомлення тягара кримінальної відповідальності, зважаючи на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та невідворотність покарання, можуть спонукати ОСОБА_17 до зміни місця проживання. На підтвердження цього ризику свідчить поведінка останнього після скоєння злочину, а саме втеча з місця події й затримання у подальшому після того, як був відшуканий працівниками поліції;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується, тим, що їх покази мають суттєве значення для повного, всебічного з`ясування обставин скоєного ОСОБА_17 злочину, у зв`язку з чим, він є особою зацікавленою у змін показань потерпілої, свідків та матиме реальну можливість, шляхом умовлянь підкупу, залякування, погроз, примусу вимагати дачу від останніх неправдивих показань або зміну уже наданих під час досудового розслідування показані на його користь, з метою уникнення або пом`якшення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що перешкоджатиме об`єктивному з`ясуванню обставин кримінального провадження.

- п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, ризик перешкоджання обвинуваченим ОСОБА_17 кримінальному провадженню іншим чином (шляхом зловживання процесуальними правами, яке може виражатись у неявці за викликом до суду з метою затягування судового розгляду справи.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не встановлено.

Зважаючи на характер та обставини особливо тяжкого злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_17 , а також об`єкт посягання, а саме - життя та здоров`я людини, зухвалість, холоднокровність, жорстокість та цинізм при його скоєнні, кількість нанесених тілесних ушкоджень, а також поведінка підозрюваного після вчинення злочину, а саме зникнення з місця події, обґрунтовано свідчать про те, що жоден інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку із чим термін тримання під вартою ОСОБА_17 , слід продовжити ще на 60 днів, тобто до 01 травня 2026 року, включно.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. У справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість призначеного покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». («Баришевський проти України», «Волосюк проти України», «Пелісьє і Саса проти Франції»)

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Відповідно до положень ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ, з урахуванням наявних ризиків, а отже й законних підстав в розрізі вимог Глави 18 КПК України, з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування

та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, обрання щодо ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є надмірним, що принижує його гідність в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши думку прокурора, та інших учасників судового провадження, оцінивши, у відповідності з ст. 178 КПК України, наявні ризики, зазначені прокурором, суд вважає за можливе продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Оскільки ОСОБА_17 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, яке спричинило загибель людини, згідно з положенням ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави у кримінальному провадженню не визначається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177,199, 331, 314-316 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який застосований ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси 29 жовтня 2024 року і продовжений ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2025 року до 13 липня 2025 року та Смілянського міськрайонного суду Черкаської області до 06 березня 2026 року, продовжити на 60 днів, тобто до 01 травня 2026 року, включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», для відома та вручення обвинуваченому.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання, однак може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений о 12 год 20 хв 04 березня 2026 року.

Головуючий: ОСОБА_22

Судді: ОСОБА_23

ОСОБА_24