ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/880/24
Номер провадження: 11-кп/819/ 394/26
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002129 за апеляційною скаргою адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07 квітня 2026 року, якою продовжено строк тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07 квітня 2026 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 05 червня 2026 року без визначення застави.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просять ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07 квітня 2026 року скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора в кримінальному провадженні щодо продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначають, що відомості, що містяться у висновку експерта СМЕ №2769 від 21 листопада 2023 року та додаткової експертизи №2769 від 04 січня 2024 року суперечать обвинувальному акту в частині заподіяння ударів та отриманих тілесних ушкоджень.

Смерть потерпілої настала від отримання закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеня внаслідок порушення постільного режиму, до якого обвинувачений ОСОБА_7 не має жодного відношення.

Вважають, що обвинувачення не доведене, так як 27 жовтня 2023 року під час отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не могла самостійно пересуватися по місту та поїхати спільно з ОСОБА_7 28 жовтня 2023 року до його місця проживання згідно з обвинувальним актом повторно отримала тілесні ушкодження в область голови після чого повернулася додому.

Вказують, що зазначені у клопотанні прокурора ризики не обґрунтовані та не відповідають дійсності, оскільки обвинувачений не вчиняв інкриміноване кримінальне правопорушення, тривалий час проживає за своїм місцем реєстрації, має соціальні зв`язки, які заслуговують на довіру. У місті Херсоні проживають його близькі родичі, а саме мати та рідний брат. Крім того, під час окупації ОСОБА_7 та його близькі родичі не перейшли на сторону ворога та не займалися підривною діяльністю та порушенням суверенітету України .

Під час судового провадження вказані в реєстрі свідки допитані, тому зник ризик впливу на свідків.

Позиції учасників.

Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги. Адвокат ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, обвинувачений ОСОБА_7 вважав можливим здійснити апеляційний розгляд за її відсутності .

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви Суду.

Частиною 1ст.404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Здійснюючи апеляційний розгляд в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів враховує наступне.

Положеннями ст.422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002129 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні 07.04.2026 року судом відповідно до приписів ст.331КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 прокурор у клопотанні обґрунтував тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та продовженням існування ризиків, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачені п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вбачається, що запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави застосований до ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.10.2023 року для запобігання встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим п.1,3,4, 5 ч. 1ст. 177 КПК України

В подальшому строк тримання під вартою ОСОБА_7 ухвалами суду продовжено, попередньою ухвалою суду від 12.02.2026 року строк тримання під вартою продовжено до 14.04.2026 року.

Застосування ( продовження) запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується ( продовжується) з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд виходив із того, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК продовжують існувати, і що для запобігання цим ризикам наявні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, а й обставини, передбачені ст. 178 КПК України, дані про особу обвинуваченого , який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, соціальні зв`язки обвинуваченого, стадію судового провадження, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК на цій стадії судового розгляду, для запобігання яким підлягає продовженню строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою і що більш м`який запобіжний захід застосований бути не може.

Суд першої інстанції надав оцінку відомостям про тяжкість та характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення в контексті застосування запобіжного заходу, та питанню існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України у поєднанні із відомостями про особу обвинуваченого.

Відомості, що характеризують обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання , його соціальні зв`язки були фактично враховані при продовженні строку тримання під вартою.

Разом із тим, сукупність відомостей, про особу обвинуваченого та його соціальні зв`язки , які існували на час застосування запобіжного заходу та не змінилися на цій стадії судового розгляду , не вказують на те, що на даній стадії кримінального провадження ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1ст.177 КПК нівельовані .

Посилань на те, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися істотні зміни, які не були враховані судом і які б давали підстави для висновку про нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Здійснюючи апеляційний розгляд відповідно до положень ч. 1ст. 404 КПК України в межах апеляційних вимог, колегія суддів зазначає , що запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків , передбачених ч. 1ст. 177 КПК та запобігання здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження, при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд має перевірити чи не перестали існувати чи зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Обґрунтованість підозри перевіряється слідчим суддею на стадії досудового розслідування при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Оскаржувана ухвала постановлена на стадії судового розгляду.

Висновки обґрунтованості обвинувачення, тобто висновки з питання доведеності чи недоведеності винуватості на підставі оцінки доказів з точки зору їх достатності, допустимості для доведення винуватості обвинуваченої особи вирішується судом на стадії судового розгляду відповідно до положень ст.368 КПК України і не може бути предметом перевірки апеляційного суду в межах визначених ст. 422-1 КПК.

Апеляційний суд на стадії апеляційного перегляду ухвали суду про продовження запобіжного заходу позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку доказам у кримінальному провадженні, а також робити висновки щодо доведеності чи недоведеності винуватості особи, тощо.

Тому посилання апеляційної скарги про необґрунтованість пред`явленого обвинувачення , ненадання судом оцінки зазначеним в апеляційній скарзі доказам як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали суду є неприйнятними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з підстав та доводів, зазначених в апеляційній скарзі ухвала суду скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали під час апеляційного розгляду не встановлено. Суд в ухвалі навів висновки щодо питань, які підлягають вирішенню при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність вжиття дієвих заходів на дотримання вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення розумних строків розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07 квітня 2026 року , якою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4