Провадження № 1-кп/337/155/2026
ЄУН №337/5169/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 307 КК України,

встановив:

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, мотивуючи наявністю ризиків передбачених п.1,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 не заперечували проти клопотання прокурора. Також захисником вказано, що ОСОБА_4 не переховується від суду, виконує всі покладені на нього обов?язки, намагається працевлаштуватися.

Вислухавши пояснення учасників суд приходить до наступних висновків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, здійснити дії, зокрема передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1,ч. 3 ст.331КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, ст.178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу, суд виходить із того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, і усвідомлюючи можливу міру покарання, може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Крім цього не маючи офіційних джерел доходів, і стійких соціальних зв`язків, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком передбаченим п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Зважаючи на викладене, суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки більш м`який запобіжний захід не є дієвим та є всі підстави вважати, що ця міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт в судовому засіданні не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене суд доходить до висновку про можливість продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст. 176, 177, 181, 314-317, 331, 369-372, 392 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , до 15 травня 2026 року (включно).

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати на виклик до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1