Справа № 306/632/15-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/229/26, за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 16.03.2026.

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 14.05.2026 з визначенням застави - 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 998400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста ) грн, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барнаул (РФ), мешканець АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, непрацюючого, з вищою освітою, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 191 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001), ч. 1, 2 ст. 382 КК України (в редакціях Закону від 17.06.2012 та 04.07.2013), в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному 07.02.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_5 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду із встановленою ними періодичністю; не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження № 0000090 від 07.02.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 191 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001) та ч. 1, 2 ст. 382 КК України (в редакціях Закону від 17.06.2012 та 04.07.2013).

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.03.2003 між ПАТ «КБ «Надра» та ВАТ «Кіровоградпродтовари», укладено кредитний договір № 21/1/2003/980-К/29, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 19300000 грн під 21,2% річних, які позичальник мав повернути до 01.09.2025. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 09.04.2004 між банком та ТОВ «Карпати-скло», укладено іпотечний договір, згідно вимог якого в заставу було передано комплекс будівель і споруд, що знаходиться за адресою: м. Свалява, вул. Робітнича, 2, Закарпатської області, заставна вартість якого становила 13248143 грн із забороною на відчуження заставного майна. Відповідно до даного договору предмет іпотеки,

-2-

залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього іпотекодавця. Тобто іпотекодержатель має право вимагати задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язання в цілому або в будь-якій його частині.

06.09.2006 ухвалою Господарського суду Закарпатської області визнано банкрутом ТОВ «Карпати-скло», що знаходиться за адресою: м. Свалява, вул. Робітнича, 2, Закарпатської області, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5 для забезпечення та проведення ліквідації Товариства. Надалі, ОСОБА_5 , 22.08.2007 без відома та погодження ПАТ «КБ «Надра», провів публічні торги (аукціон), на яких було визначено переможців, а саме: ОСОБА_7 , ТОВ «Євро-Буд-Сервіс» та ОСОБА_8 .

Після чого, 04.09.2007 ним укладено договір купівлі-продажу між ТОВ «Карпати-скло» та ОСОБА_7 , який купив нерухоме майно, а саме: будівлю їдальні за ціною 89918 грн та будівлю АЗС за ціною 1595 грн. Також, 04.09.2007 ним укладено договір купівлі-продажу між ТОВ «Карпати-скло» та ТОВ «Євро-Буд-Сервіс», яке купило нерухоме майно, а саме: адмінкорпус, цех приготування шихти, машинно-ванний цех, насосну станцію, трансформаторну станцію, побутовий корпус, прохідну, навіс та огорожу за загальною ціною 1735594 грн. 04.09.2007 ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу між ТОВ «Карпати-скло» та ОСОБА_8 , який купив нерухоме майно та обладнання, а саме: машино-ванний цех, котельню, насосну, гараж, склади, столярний цех, прохідну, вбиральню, майстерню, вагову, навіс, димову трубу, естакаду, ворота, водонапірну башню, залізничну дорогу та рухоме майно за загальною ціною 693644,63 грн.

У цілому від продажу майна ТОВ «Карпати-скло», арбітражний керуючий ОСОБА_5 отримав 2520751,63 грн, які були перераховані на розрахунковий рахунок ТОВ «Карпати-скло», за № НОМЕР_1 відкритим у ПАТ «ВіЕс Банк».

Після отримання вказаних коштів арбітражним керуючим ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону від 01.02.2007), здійснено розрахунок по вимогам третьої черги Свалявській МДПІ та сплачено грошові кошти у загальній сумі 40573,74 грн, розрахунок по вимогам четвертої черги Свалявській МДПІ та сплачено грошові кошти у загальній сумі 40573,74 грн. Також, арбітражним керуючим було здійснено розрахунок по вимогам четвертої черги - Свалявська МДПІ та сплачено грошові кошти у загальній сумі 150000 грн та Свалявській міській раді у загальній сумі 190526,16 грн.

Окрім того, арбітражним керуючим було здійснено розрахунок власних витрат на забезпечення ліквідаційної процедури у загальній сумі 625960 грн. Після проведення розрахунків третьої та четвертої черги кредиторів та розрахунку витрат у арбітражного керуючого на розрахунковому рахунку ТОВ «Карпати-скло», за № НОМЕР_1 відкритим у ПАТ «ВіЕс Банк» залишилися грошові кошти у загальній сумі 1519 090 грн, які згідно кредиторських вимог та ліквідаційної процедури ОСОБА_5 мав перерахувати кредиторам, однак останній, зловживаючи своїм службовим становищем, заволодів даними грошовими коштами шляхом зняття готівкових коштів у період часу з 07.12.2007 по 28.05.2010 на загальну суму 1519 090 грн з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «Карпати-скло», у ПАТ «ВіЕс Банк», код ЄРДПОУ 19358632, що підтверджено висновком судового експерта № 11445 від 10.11.2017. При цьому в арбітражного керуючого ОСОБА_5 були відсутні будь-які документи які б підтверджували правомірність зняття та набуття ним вищевказаних грошових коштів у розмірі 1519090 грн.

-3-

Протокольним рішенням № 2 від 26.09.2019 засідання комітету кредиторів у справі № 16/266 про банкрутство ТОВ «Карпати-скло» зобов`язано ліквідатора звернутися до Господарського суду Закарпатської області із заявою про стягнення із арбітражного керуючого ОСОБА_5 безпідставно набутих грошових коштів банкрута. Враховуючи, те що зазначені грошові кошти належать до майна підприємства банкрута та відповідно підлягають включенню до ліквідаційної маси підприємства, що в подальшому дозволить здійснити погашення вимог кредиторів в порядку та у відповідності до вимог ст. 45 Закону, отримані арбітражним керуючим ОСОБА_5 грошові кошти з рахунку підприємства підлягають поверненню ТОВ «Карпати-скло» в повному обсязі на загальних підставах, як набуті за рахунок банкрута без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно).

28.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 191 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001) та ч. 1, 2 ст. 382 КК України (в редакціях Закону від 17.06.2012 та 04.07.2013).

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за одне з яких (ч. 5 ст. 191 КК) передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Вказує, що обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту, особистої поруки, застави неможливо, оскільки підозрюваний розуміючи невідворотність призначення йому покарання за вчинений ним злочин, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме речові докази, які на даний час не встановлені; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Вимоги в клопотанні мотивує тим, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою обрати неможливо.

Частково задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, у тому числі передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 12 років та існуванням ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Таким чином вважав застосування відносно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів недостатнім. Крім того, слідчий суддя врахував, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022, на території України запроваджено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією та взяв до уваги, що ОСОБА_5 є уродженцем м. Барнаул, РФ, та мешканцем м. Суми. Також, слідчий суддя врахував, що перебування ОСОБА_5 під вартою є доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення досудового слідства. Об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання підозрюваного під вартою за станом здоров`я чи потребу в отриманні медичної допомоги, слідчий суддя не встановив. Натомість, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначив ОСОБА_5 заставу, достатню для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, з урахуванням розміру спричиненої кримінальними правопорушеннями шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді від 16.03.2026 скасувати. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що ухвала суду є односторонньою та необґрунтованою, а сума застави є для нього надмірною.

-4-

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора та захисника-адвоката ОСОБА_9 , неявка яких, з урахуванням положень ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, заяв чи клопотань про відкладення розгляду судового провадження не подавали. Також приймається до уваги думка підозрюваного ОСОБА_5 про можливість розгляду апеляційної скарги без участі захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

-5-

вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження № 0000090 від 07.02.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 191 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001) та ч. 1, 2 ст. 382 КК України (в редакціях Закону від 17.06.2012 та 04.07.2013).

28.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 191 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001) та ч. 1, 2 ст. 382 КК України (в редакціях Закону від 17.06.2012 та 04.07.2013).

Ухвалою слідчого судді від 16.03.2026 за клопотанням слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід тримання під вартою на строк до 14.05.2026 та визначено заставу - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 998400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста) грн.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-6-

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановив слідчий суддя, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 191 (в редакції Закону від 05.04.2001), ч.1, 2 ст.382 КК України, одне з яких (ч.5 ст.191 КК) відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, перебуваючи на волі ОСОБА_5 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме речові докази, які на даний час не встановлені; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 191 (в редакції Закону від 05.04.2001), ч. 1, 2 ст. 382 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме: копіями процесуальних документів, повідомленням про підозру, рапортом, протоколом про затримання особи за ухвалою суду, повідомлення про затримання, постановою про відновлення досудового розслідування та іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

-7-

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування про, що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4, 5 ст. 191 (в редакції Закону від 05.04.2001), ч. 1, 2 ст. 382 КК України, на цій стадії досудового розслідування доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, мотив та спосіб їх вчинення, надзвичайну небезпеку для суспільства та наслідки, які настали, а також існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в ухвалі про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Слідчий суддя, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в повній мірі дотримався вимог ст. 194 КПК України, врахував обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Колегія суддів уважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінальних правопорушень та ймовірне покарання, яке загрожує підозрюваному в разі доведення його вини, дають підстави для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

-8-

При цьому апеляційний суд, враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому вважає обґрунтованим висновок суду щодо необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_5 на даній стадії кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_5 тривалий час переховувався від органів досудового розслідування з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, був відсутній по місцю проживання та, одержавши відомості про звернення слідчого до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, на виклик суду не прибув, у зв`язку з чим слідчим суддею було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, колегія суддів констатує, що всупереч доводів апеляційної скарги, визначений слідчим суддею підозрюваному розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального правопорушення, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , а також їх високий ступінь суспільної небезпеки, роль підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, розмір заподіяної шкоди, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_5 застави в розмірі саме 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативи застосованому йому запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав уважати його завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

-9-

У зв`язку з чим, безпідставними і такими, що не впливають на висновки слідчого судді в частині визначення розміру застави та не дають підстав для зменшення такого, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що визначений підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави є непомірним для нього, оскільки не відповідає його майновому стану.

Апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_5 скасування ухвали слідчого судді про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зменшення розміру застави задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не надано таких доказів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді та апеляційного суду, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 16.03.2026 щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді