КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/171/2026 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_6 від 07.07.2025 та 03.10.2025 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 рокускаргу ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва щодо не розгляду клопотання у кримінальному провадженні №0000409 від 17 вересня 2014 року залишено без розгляду.

Слідчий суддя, встановивши, що за період з 01 серпня 2024 року по 28 травня 2025 року Солом`янським районним судом м. Києві було зареєстровано та розподілено 3383 скарги ОСОБА_6 , поданих на бездіяльність прокурорів Солом`янської окружної прокуратури м. Києва, які є майже ідентичними, полягають у не розгляді однотипних клопотань, поданих заявником в один проміжок часу, як потерпілим в межах кримінального провадження №0000409, дійшов висновку про наявність зловживання особою своїми процесуальними правами, що має наслідком постановлення рішення про залишення такої скаргу без розгляду, що узгоджується, зокрема, із постановою Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі №937/1059/20.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість судового рішення, прийнятого з істотними порушеннями КПК України, просить ухвалу скасувати, направити справу на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

При цьому, в змісті апеляційної скарги ОСОБА_6 вказує, що ухвалу від 01.07.2025 ним було виявлено в ЄДРСР 07.07.2025, в паперовому виді копія ухвали йому не надходила, а тому строк апеляційного оскарження не пропущений. Разом з тим, ставить питання про поновлення вказаного строку, якщо у суддів виникне інше тлумачення правил КПК України щодо строку оскарження. При цьому вказує, що є інвалідом 3 групи, часто хворіє, не користується ЕКЕС і ЄСІТС, оскільки не має доступу до електронної копії усієї паперової копії справи, але міг і може приймати участь у судовому засіданні через ВКЗ.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт вказує, що ухвала прийнята незаконним складом суду, сформованого в порушення правил п. 1 ч. 1 ст. 35 КПК України щодо черговості і ч. 3 ст. 35 щодо хронологічності надходження скарги до суду та інших вимог ст. 35 КПК України.

Також апелянт вказує, що судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Крім того, апелянт зазначає, що КПК України не передбачає права слідчого судді залишати скаргу без розгляду та не дає слідчому судді права виходити під час розгляду за межі повноважень слідчого судді та скарги, а тим більше, займатись дослідженням чогось, що не є предметом скарги.

Також апелянт зауважує, що слідчим суддею порушено вимоги ч. 2 ст. 306 КПК України про те, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги.

Апелянт звертає увагу, що в обов`язки слідчого судді входить виключно перевірка факту направлення клопотання, процесуальні права на направлення клопотання, відсутність доказу уповноваженої особи про розгляд клопотання в порядку ст. 220 КПК України, оскарження бездіяльності уповноваженої особи до належного суду.

Отже, як зазначає апелянт, висновки слідчого судді, що слідчий суддя може виходити за межі своїх повноважень і перебирати на себе повноваження слідчого чи прокурора, має право щось досліджувати поза меж скарги, залишати скаргу без розгляду з надуманих причин, свідчить про істотні порушення КПК України.

Будучи належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 та представник Солом`янської окружної прокуратури м. Києва, до суду апеляційної інстанції не з`явились.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на п. 1, 4, 4-1 ч.1 ст. 336 КПК України просив проводити апеляційний розгляд у режимі відео конференції, однак до мережі, за запрошенням, не під`єднався.

За таких обставин, з урахуванням положення ч. 6 ст. 336 КПК України, якою встановлено, що ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, переривання зв`язку тощо несе учасник кримінального провадження, який подав відповідне клопотання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_6 , його представника адвоката ОСОБА_8 та прокурора.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, то колегія суддів зауважує наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідна апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали слідчого судді (п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України), а в разі постановлення без виклику учасників - з дня отримання її копії (абз. 2 ч. 3 ст. 395 цього Кодексу).

Частинами 1, 3, 5, 7 ст. 115 КПК України закріплено, що строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються, серед іншого, днями. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку, до уваги не береться той день, від якого починається строк та в нього включаються вихідні і святкові дні. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день.

Як вбачається з матеріалів провадження, оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена 01.07.2025 без виклику учасників провадження. Копію цієї ухвали направлена та отримана в електронному кабінеті ОСОБА_6 02.07.2025, а апеляційну скаргу (першу) подано 07.07.2025, тобто в межах п`яти днів з моменту отримання копії ухвали, що відповідає вимогам абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

Отже, строк на апеляційне оскарження не є пропущеним, а тому клопотання про його поновлення не підлягає розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу незаконності ухвали слідчого судді, слід зазначити наступне.

Як слідує зі скарги, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва щодо не розгляду клопотання у кримінальному провадженні №0000409 від 17 вересня 2014 року.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_6 , слідчий суддя виходив з того, що за період з 01.08.2024 по 28.05.2025 Солом`янським районним судом м. Києва було зареєстровано та розподілено 3383 скарги ОСОБА_6 , поданих на бездіяльність прокурорів Солом`янської окружної прокуратури м. Києва, які є майже ідентичними, полягають у не розгляді однотипних клопотань, поданих заявником в один проміжок часу, як потерпілим в межах кримінального провадження №0000409. Враховуючи наведене, слідчий суддя розцінив такі дії ОСОБА_6 як зловживання особою своїми процесуальними правами.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів, зважаючи на подання ОСОБА_6 надмірної кількості однотипних скарг на бездіяльність різних прокурорів Солом`янської окружної прокуратури м. Києва протягом короткого терміну.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що оскаржуване рішення слідчого судді прямо не передбачено нормами КПК України, то колегія суддів зауважує наступне.

Чинний кримінальний процесуальний закон, не закріплює серед засад кримінального провадження неприпустимість зловживання процесуальними правами та не встановлює критеріїв, за наявності яких поведінка учасника кримінального провадження може бути визнана зловживанням. Разом з тим, виходячи із загальних засад, зловживання можна визначити як дію або бездіяльність при реалізації учасником кримінального провадження своїх процесуальних прав без мети досягнення правомірного результату і всупереч змісту та призначенню цих прав, спрямованих на перешкоджання виконання завдань кримінального провадження. Заборона зловживання процесуальними правами є загально-правовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №676/7346/15-к).

Заборона зловживання правами закріплена і у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок - позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

Відповідно до практики ЄСПЛ «зловживання правом» є шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надано, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ (рішення у справах «S.A.S. проти Франції» від 01.07.2014, «Миролюбов та інші проти Латвії» від 15.09.2009).

Використання цього інституту прослідковується в практиці КС України, який вказав, що повторне звернення до Конституційного Суду України тієї самої особи з клопотанням щодо перевірки того самого положення закону України на відповідність тим самим положенням Конституції України, свідчить про зловживання правом на подання конституційної скарги (ухвала Першої колегії суддів Першого сенату Конституційного Суду України від 09 липня 2018 року №213-1(І)/2018).

На переконання колегії суддів, той факт, що за період з 01.08.2024 по 28.05.2025 Солом`янським районним судом м. Києва було зареєстровано та розподілено 3383 скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурорів Солом`янської окружної прокуратури м. Києва, які полягають у не розгляді фактично однотипних клопотань, безсумнівно та очевидно свідчить про зловживання останнім своїм правом на оскарження процесуальних дій чи бездіяльності, передбаченим ст.24 КПК України.

Твердження апелянта про перевищення слідчим суддею своїх повноважень, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки встановлення наведених обставин, входить до кола тих питань, які слідчий суддя має з`ясувати при вирішенні питання чи підлягає подана скарга розгляду по суті.

Посилання ОСОБА_6 на незаконність складу суду, на переконання колегії суддів, є непереконливими, оскільки як слідує з матеріалів за скаргою, слідчого суддю у даному провадженні розподілено автоматизованою системою документообігу, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Порушень автоматизованого розподілу та визначення слідчого судді надані суду матеріали не містять.

Що стосується доводів ОСОБА_6 про здійснення судового провадження за його (потерпілого) відсутності, то за вимогами КПК України участь особи, яка подала скаргу, є обов`язковою лише при розгляді такої скарги по суті, а в даному випадку слідчий суддя на стадії вирішення питання про відкриття провадження за скаргою одноособово прийняв рішення про залишення без розгляду скарги ОСОБА_6 .

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, в тому числі посилання на постановлення слідчим суддею рішення поза строками, визначеними ч.2 ст. 306 КПК України, жодним чином не спростовують наведених вище висновків слідчого судді та не свідчать про незаконність оскаржуваної ухвали.

Будь - яких істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 року, якою залишено без розгляду скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва щодо не розгляду клопотання у кримінальному провадженні №0000409 від 17 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4