Справа № 216/3882/23
провадження 1-кп/216/213/26
УХВАЛА

іменем України

03 березня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000854 від 23.04.2023 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Уфа р. Башкортостана, громадянина України, який має загальну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх, малолітніх та інших непрацездатних осіб не має, особи з інвалідністю третьої групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 15, п. 7, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000854 від 23.04.2023 відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 15, п. 7, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

03 березня 2026 року прокурор ОСОБА_5 подав до суду письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком на 60 днів.

1. Зміст поданого клопотання

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 висунуто обвинувачення за ч. 3 ст. 15, п. 7, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за ознаками: незакінченого замаху, тобто вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з хуліганських мотивів, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства передбаченого статтями 116-118 КК України, не доведеного до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Під час досудового розслідування, 25.04.2023 ухвалою слідчого судді Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21.06.2023, який в подальшому продовжувався останній раз до 05 березня 2026 року включно.

Враховуючи, що до завершення дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судовий розгляд даного кримінального провадження не можливо буде завершити, заявлені раніше ризики, які враховувались при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на теперішній час не зменшились, а продовжують існувати, у зв`язку з цим виникла необхідність продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого виходячи з наступного:

ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлена вагомість наявних ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого є запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що передбачено п.1 ч.1 ст.177 КПК України: враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчинені кримінальних правопорушень, відсутність у нього тісних соціальних зв`язків (останній ніде не працює, проживає поза місцем реєстрації), а також те, що ОСОБА_7 після спричинення потерпілім ОСОБА_6 та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, будь-яку допомогу не надав, швидку медичну допомогу не викликав та з місця зник, вказаний ризик свідчить, що останній зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

2. Вчинити інше кримінальне правопорушення, що передбачено п. 5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, крім того останній ніде не працює, що свідчить про відсутність у нього законно отриманих коштів для існування тому є реальні підстави вважати, що обвинувачений залишаючись на свободі, матиме змогу вчинити інше (нові) кримінальне правопорушення.

Посилаючись на викладене, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виправдовують продовження щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Позиція учасників у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 підтримав, просив задовольнити посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора, покладався на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заперечував проти клопотання прокурора, проси застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

3. Мотиви та оцінка колегії суддів

3.1. Підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Разом із цим, положеннями статті 199 КПК України унормований порядок продовження строку тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч.ч. 1, 3, 5 ст. 199 КПК України).

Дослідивши клопотання, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.

3.2. Набуття статусу обвинуваченого

Запобіжні заходи на стадії судового розгляду можуть застосовуватися лише до обвинуваченого.

За змістом ч. 2 ст. 42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу .

Як було зазначено вище, в провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № № 0000854 від 23.04.2023 відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 15, п. 7, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, яке згідно зі штампом був переданий до суду 09 червня 2023 року.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_7 набув статус обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про продовження дії запобіжного заходу.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що на даній стадії провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення. Оцінку законності отримання доказів стороною обвинувачення має надати суд першої інстанції за результатами судового провадження, оцінивши всі докази як окремо так і в їх сукупності.

3.3. Наявність ризиків

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні прокурор вказує на ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, (2) вчинити інше кримінальне правопорушення.

3.3.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру процесуальних дій, які належить провести.

При цьому, колегія суддів при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_7 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду санкція ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 15, п. 7, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України КК України передбачає покарання у виді від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, обвинувачений у зареєстрованому шлюбі не перебуває, не проживає за місцем реєстрації, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх, малолітніх та інших непрацездатних осіб не має.

Враховуючи встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження, ступень соціальних зв`язків, колегія суддів приходить до висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

3.3.2. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

Оцінюючи обґрунтованість ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення колегія суддів вважає його доведеним, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, останній раз: 25.02.2015 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 26.04.2019 звільнений з місць позбавлення волі, по відбуттю строку, є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

3.4. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, колегія суддів, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- відсутність відомостей про стійкі соціальні зв`язки обвинуваченого на території України;

- відсутність на утриманні неповнолітніх, малолітніх та інших непрацездатних осіб;

- за станом здоров`я ОСОБА_7 є особою з інвалідністю третьої групи,

- відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи;

- майновий стан обвинуваченого, який офіційного доходу не має;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, який на думку суду є високим.

3.5. Можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу

На переконання колегії суддів, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією обвинуваченого, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного судового розгляду, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених судом обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин обвинуваченого, застосування домашнього арешту та застави, як основного запобіжного заходу, буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню. Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом обвинуваченого до технічних засобів комунікації та інших співучасників, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на обвинуваченого обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_7 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків, окрім того, жодна особа не звернулась до слідчого судді письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням їх особистих характеристик, колегія суддів приходить висновку, що до обвинуваченого слід продовжити застосований винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів не встановлено законодавчих обмежень щодо продовження до обвинуваченого вказаного запобіжного заходу, оскільки п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому, вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, колегія суддів враховує інтенсивність встановлених ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторін може ускладнити проведення процесуальних дій, а тому вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а саме: до 01 травня 2026 року включно.

3.6. Альтернативний запобіжний захід

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, що в даному випадку колегія суддів застосовує при розгляді.

4. Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням встановлених вище обставин, те, що ризики вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження відносно ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором доведено, що зазначені обставини на цьому етапі кримінального провадження виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 199, 331 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосований ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3» продовжити на строк 60 днів, тобто до 01 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 01 травня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3