Справа № 587/4605/25
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

05 березня 2026 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 липня 2025 року за № 0000789 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Сумського районного суду Сумської області знаходиться вказане кримінальне провадження.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на наявність ризиків у вказаному кримінальному провадженні, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Своє клопотання обґрунтовує тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 21 березня 2026 року, однак до вказаної дати неможливо завершити судовий розгляд з об`єктивних причин, ризики, наявність яких була підставою для обрання запобіжного заходу, на цей час не зменшились, знаходячись на волі, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, запобігти настанню зазначених ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, що свідчить про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав раніше подане клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заперечували.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши клопотання, приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку обвинуваченого таких загроз, як перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02 жовтня 2014 року у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Крім того, в розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, враховуючи, що розгляд справи в межах обраного запобіжного заходу не уявляється можливим, перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, за певних обставин обвинувачений може впливати на свідків, які на цей час судом не допитані, з урахуванням того, що обвинувачений є військовослужбовцем, має зв`язки у середовищі військовослужбовців, а також можливість переміщення у зону бойових дій, існує обґрунтований ризик його переховування від суду, суд виходить з того, що ризики, наявність яких були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді утримання під вартою, на цей час не зменшились, не змінилися і не відпали, а тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підлягає задоволенню, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може запобігти існуючим ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до частин 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі вище викладеного, враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вище вказаним ризикам, найдоцільнішим та найдієвішим запобіжним заходом відносно обвинуваченого ОСОБА_5 є тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 183, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави, тобто до 03 травня 2026 року включно.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, направити Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1