Справа № 461/3420/26
Провадження № 1-кс/461/2935/26
УХВАЛА

12.05.2026 року, слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб органу досудового розслідування УСБУ у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 28 квітня 2026 року,-

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2026 року заявник звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Управління Служби безпеки у Львівській області, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Свої вимоги мотивує тим, що 28 квітня 2026 року ним було подано на офіційну електронну пошту Управління СБУ у Львівській області заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191,ч.3 ст.209, ч.3 ст.212, ч.1 ст.255, ч.1 ст.320, ч.1 ст.336, ч.4 ст.358, ч.2 ст.364, ст.368, ч.3 ст.369 Кримінального Кодексу України.

Зазначає, що посадові особи Управління СБУ у Львівській області не виконали імперативний обов`язок, оскільки станом на момент звернення до слідчого судді із даною скаргою відомостей до ЄРДР не внесли. Враховуючи наведене, просить слідчого суддю задовольнити скаргу та зобов`язати уповноважену особу внести відомості до ЄРДР.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Представник Управління СБУ у Львівській області ОСОБА_4 в судове зсідання не з`явивися, подав письмові заперечення та копію відповіді на адресу заявника. У задоволенні скарги просив відмовити.

Слідчим суддею встановлено, що заявник дійсно звертався з відповідною заявою про внесення відомостей до ЄРДР.

Згідно відповіді начальника Управління СБУ у Львівській області від 29 квітня 2026 року на адресу ОСОБА_3 , у заяві останнього відсутні відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, досудове розслідування яких, відповідно до ч.2 ст.216 КПК України, здійснюють слідчі органи безпеки.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Проте, така спрощена процедура не означає, що критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР взагалі відсутні. Її спрощеність полягає у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, натомість, необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Отже, для внесення відомостей про злочин до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи причетні до його скоєння). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення злочину, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Зазначене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постановах ККС ВС від 16.05.2019 р. у справі № 761/20985/18 та від 30.09.2021 р. у справі № 556/450/18, зокрема про те, що КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

При цьому, положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Особливою частиною КК України, саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення за КК України, мають бути критерієм внесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до п. 1 розділу 2 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 р., відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення злочину.

Виходячи з наведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви, а лише ті, які містять достатні відомості про злочин та можуть об`єктивно свідчити про його вчинення. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу злочину, з одного боку, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування, а з іншого - захищає особу від необґрунтованого кримінального переслідування.

Водночас, якщо заявник таких даних не наводить, його заява не підлягає обов`язковій реєстрації в ЄРДР. Тобто, навіть якщо заявник стверджує про наявність ознак злочину та певну його кваліфікацію, це не означає, що подія злочину мала місце та що склад злочину наявний, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

Отже, законодавець передбачив необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя зауважує, що саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як було встановлено в судовому засіданні, уповноваженими особами не було допущена бездіяльність, оскільки заява ОСОБА_3 була проаналізована та не було встановлено обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень. І хоча у особи, яка подає заяву про злочин, дійсно відсутній обов`язок наводити у ній всі фактичні обставини певного злочину, оскільки забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, зокрема доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладено саме на органи досудового розслідування та є одним із завдань кримінального провадження, до ЄРДР вносяться лише відомості про конкретне кримінальне правопорушення, а не про будь-які дії незалежно від наявності таких ознак. За відсутності у заяві достатніх відомостей про вчинення кримінального правопорушення обов`язок органу досудового розслідування у її реєстрації не виникає.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що у заяві про вчинення злочинів не наведено відомостей, за якими можна визначити наявність обов`язкових елементів складів злочинів - зокрема за:

- ч. 5 ст. 191 КК України - привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, або привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, ті самі дії вчинені у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, або якщо вони вчинені в особливо великих розмірах або організованою групою;

- ч. 3 ст. 209 КК України - набуття, володіння, використання або розпорядження майном, щодо якого відомо або повинно було бути відомо, що воно одержане злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансових операцій чи правочинів з таким майном, його переміщення, зміна форми (перетворення), а також вчинення дій, спрямованих на приховування або маскування його незаконного походження, джерела походження, місцезнаходження, прав на нього чи його власника, якщо такі дії вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі, організованою групою чи в особливо великому розмірі;

- ч. 3 ст. 212 КК України - умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах, вчинені за попередньою змовою групою осіб, або якщо вони призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у великих розмірах, вчинені особою, раніше судимою за ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), або якщо вони призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів в особливо великих розмірах;

- ч. 1 ст. 255 КК України - створення злочинної організації, керівництво такою організацією або її структурними частинами;

- ч. 1 ст. 320 КК України - порушення встановлених правил посіву або вирощування снотворного маку чи конопель, а також порушення правил виробництва, виготовлення, зберігання, обліку, відпуску, розподілу, торгівлі, перевезення, пересилання чи використання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, призначених для виробництва чи виготовлення цих засобів чи речовин;

- ч. 1 ст. 336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

- ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа;

- ч. 2 ст. 364 КК України - зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, якщо воно спричинило тяжкі наслідки;

- ст. 368 КК України - прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища;

- ч. 3 ст. 369 КК України - пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, якщо вчинені повторно або неправомірна вигода надавалася службовій особі, яка займає відповідальне становище, або вчинені за попередньою змовою групою осіб. Відтак, обов`язку у органа досудового розслідування у реєстрації такої заяви не виникає.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб органу досудового розслідування УСБУ у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 28 квітня 2026 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду - протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1