КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/3230/2025
Категорія КК: ч. 4 ст. 186 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушки Володарсько-Волинського р-ну Житомирської обл., громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат у кримінальному провадженні.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнано винним в тому, що він 28.09.2024, близько 10 год. 20 хв., під час дії воєнного стану, перебуваючи біля бювету, що розташований неподалік житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Івана Микитенка, 27, відкрито викрав майно малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 4594 грн 57 к.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вказаний вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ст. 100 КПК України вирішити питання щодо ножа розкладного та набоїв у кількості 3 шт., визнаних речовими доказами постановою слідчого від 30.09.2024.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_6 покарання не надав належної оцінки сукупності даних про особу обвинуваченого, а визнані судом обставини, що пом`якшують покарання, не є такими, які істотно знижують ступні тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Зазначає, що висновки суду про активне сприяння ОСОБА_6 розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди, добровільне поверненням майна, а також те, що ОСОБА_6 є єдиним годувальником у сім`ї не можуть вважатися переконливими підставами для застосування до останнього положень ст. 69, 75 КК України.

Так, активне сприяння ОСОБА_6 розкриттю кримінального правопорушення не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а викрадене майно малолітнього потерпілого було виявлено та вилучено під час обшуку у обвинуваченого, після чого слідчим їх було повернуто потерпілому. Докази того, що обвинувачений є єдиним годувальником у сім`ї, стороною захисту не надавались та під час судового розгляду не досліджувались.

Таким чином, вважає, що застосування до ОСОБА_6 ст. ст. 69, 75 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Поряд з цим, прокурор звертає увагу на те, що серед встановлених під час судового розгляду обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно зі ст. 67 КК України судом враховано лише вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, в той же час суд залишив поза увагою вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Крім того, вказує, що судом не вирішено в порядку ст. 100 КПК України питання щодо всіх речових доказів у кримінальному провадженні, а саме щодо ножа розкладного та набоїв у кількості 3 шт., які постановою слідчого від 30.09.2024 визнано речовими доказами та на які ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.10.2024 накладено арешт.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти призначення більш суворого покарання, не заперечували проти зміни вироку в частині вирішення питання щодо речових доказів, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доведена дослідженими судом першої інстанції доказами в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та учасниками провадження не заперечується.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України є правильною.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України повністю дотримався вказаних норм закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання у повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, належить до тяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, є єдиним годувальником у сім`ї. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, суд обґрунтовано визнав щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнав, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши вказані обставини у сукупності, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у викраденні майна, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, завдана шкода відшкодована, з огляду на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому визнав за доцільне призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст.75 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність з боку обвинуваченого активного сприяння розкриттю злочину спростовується матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що під час досудового розслідування ОСОБА_6 самостійно та добровільно розповів про обставини вчинення ним злочину.

Також, на противагу доводів апеляційної скарги, факт відшкодування потерпілому завданої шкоди, підтверджено законним представником потерпілого в ході судового розгляду справи.

Щире каяття обвинуваченого підтверджується тим, що останній висловив осуд своєї протиправної поведінки, вибачився перед потерпілим. Під час апеляційного розгляду також вказував про каяття, критично оцінив свою поведінку та наслідки, які в результаті цього настали.

Доводи прокурора щодо безпідставного неврахування обставини, що у відповідності до ст. 67 КК України, обтяжує покарання, а саме вчинення злочину щодо малолітньої дитини, колегія суддів вважає необґрунтованими. Згідно обвинувального акту в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , стороною обвинувачення зазначено про встановлення однієї обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, не зазначення в обвинувальному акті обставини, що обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення стосовно малолітньої дитини, надавало суду право не визнавати таку обставину, як обтяжуючу, з огляду на положення ст. 22 КПК України.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції та, з огляду на встановлені у кримінальному провадженні обставини, враховуючи положення ст. 69 КК України, вважає, що суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, врахувавши обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, його спосіб життя, відсутність претензій з боку потерпілого, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування положень ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Застосування до ОСОБА_6 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, на думку колегії суддів, є законним, оскільки дані про його особу в сукупності з подальшою поведінкою після скоєного, під час здійснення судового розгляду, обґрунтовано свідчить про можливість виправлення без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом положень ст. 100 КПК України в частині вирішення долі речових доказів.

Так, вирішення питання долі речових доказів регулюється положеннями ч. 9 ст. 100 КПК України. Зокрема, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, визначено, що гроші, цінності та інше майно, що було предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно - небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

Як убачається з матеріалів судового провадження, ухвалюючи вирок судом вирішено питання щодо долі DVD-R диску з відеозаписом та викрадених у потерпілого речей. В той же час, судом не вирішено питання щодо долі інших речових доказів, а саме ножа розкладного та трьох набоїв, які постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 30.09.2024 визнані речовими доказами та на які ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.10.2024 накладено арешт.

Тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора в цій частині, як обґрунтована, підлягає задоволенню. Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 - зміні в частині вирішення долі речових доказів, зазначених прокурором в апеляційній скарзі, з їх поверненням власнику.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України змінити в частині вирішення долі речових доказів.

Речові докази: ніж розкладний та набої у кількості 3 шт, повернути обвинуваченому ОСОБА_6 .

В решті вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року залишити без зміни.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення.

С у д д і :

______________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/3230/2025

№ 755/20152/24

Категорія КК: ч. 4 ст. 186 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушки Володарсько-Волинського р-ну Житомирської обл., громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України змінити в частині вирішення долі речових доказів.

Речові докази: ніж розкладний та набої у кількості 3 шт, повернути обвинуваченому ОСОБА_6 .

В решті вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року залишити без зміни.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголосити 22 грудня 2025 року о 10 годині.

С у д д і :

______________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3