Справа № 496/1052/26
Провадження № 1-кп/496/491/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001193 від 22.11.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт з наданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України. Розгляд кримінального провадження по суті ще не розпочато.

Через систему «Електронний суд» прокурором подано письмове клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивоване, крім іншого, тим, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у скоєнні інкримінованого йому злочину, яке відноситься до категорії тяжкого та має підвищену суспільну небезпеку, що призвело до смерті людини, пред`явлене обвинувачення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не змінилися та дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на нього як на обвинуваченого у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим на думку прокурора тримання під вартою у даному випадку є виправданим, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив задовольнити.

Потерпілі в підготовчому судовому засіданні підтримали позицію прокурора.

Захисник у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, надавши письмові заперечення та пояснивши, що у обвинуваченого на утриманні є неповнолітня дитина, він має позитивну характеристику.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особу ОСОБА_6 , тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується особа та покарання, що загрожує у разі визнання його винним, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду або вдатися до спроб будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, вислухавши думку учасників процесу, враховуючи положення ст. 331 ч.3 КПК України, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за доцільне продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за наступними підставами.

За змістом ч.3 ст. 331 КПК України - за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом вимог ст.ст. 177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до положень ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Статтею ч.1 ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч.1 ст.197 КПК України регламентовано, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, судом прийняті до уваги доводи сторони захисту, разом з цим вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів, які є вагомими для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам та забезпечити належної поведінки ОСОБА_6 .

Відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих суду доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа ще не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що розгляд кримінального провадження по суті ще не розпочато, за змістом пред`явленого обвинувачення дії ОСОБА_6 за ч.3 ст. 286-1 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, за який, у разі визнання особи винною, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий, перебуває на військовій службі, виходячи зі змісту обвинувального акту, вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до загибелі людини, що у сукупності дає підстави вважати, що обвинувачений, будучи обізнаним про тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання особи винною, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження, суд дійшов до висновку що раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та ступеню тяжкості інкримінованого обвинуваченому діяння, на теперішній час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати, що унеможливлює застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, будь-яких виключних обставин, категоричних протипоказань, які б перешкоджали застосуванню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України та давали підстави для зміни щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу не встановлено, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне продовжити щодо обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Щодо можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, то неможливість застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту пов`язана з тим, що цей запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, враховуючи тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини з плином часу інтенсивність ризику позапроцесуальної поведінки підозрюваного/обвинуваченого зменшується. Разом з тим, ступінь зменшення ризиків не досяг того рівня, який переконав би суд у відсутності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 .

Крім того, у зв`язку із військовою агресією збройних сил російської федерації та впровадженням на території України воєнного стану, відповідно до рішення Верховного головнокомандувача № 64/2022, вказані ризики лише збільшились, оскільки повсякденний уклад цивільного способу життя порушений, що лише сприятиме можливим спробам переховатися від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні; його перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, ускладненню проведенню процесу, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, у розумні строки, у зв`язку із намаганням уникнути кримінальної відповідальності.

Разом з цим ч.3 ст. 183 КПК України передбачено що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Однак, за п.2 ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави у кримінальному провадженні не визначається щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Приймаючи до уваги характер і обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205, 331, 371, 372, 376, 392 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 13.02.2026 року до 13.04.2026 року, включно.

Утримувати обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Державній Установі «Одеській слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження та направити уповноваженій службовій особі: начальнику Державної Установи «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 19.02.2026 року о 09:30 год.

Суддя ОСОБА_1