Справа № 296/462/26
УХВАЛА

Іменем України

16 січня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лугини Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , водія третього відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, повідомленого про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання терміном на 60 днів із визначенням розміру застави, необхідної для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) № 187 від 01.06.2025, солдата ОСОБА_6 призначено на посаду водія третього відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » сухопутних військ Збройних Сил України, ВОС-790037А. Цим же наказом допущений до роботи з документами з грифом «Для службового користування» та до обробки персональних даних в межах своїх функціональних обов`язків.

Водночас, у порушення вимог законодавства України, солдат ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою зі старшим солдатом ОСОБА_7 , вчинив корупційне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, для досягнення своєї злочинної мети, командир другого відділення охорони взводу охорони старший солдат ОСОБА_7 , в період грудня 2025 року, однак не пізніше 31.12.2025 року, вступив в злочинну змову зі стрільцем третього відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_6 для вчинення злочину з метою одержання неправомірної вигоди від особи, яка підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Крім цього, у вказаний вище період, за невстановлених слідством обставин, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 увійшли у злочинну змову із невстановленою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , роллю якої є вчинення дій з використанням наданої їй влади та службового становища, пов`язаних із здійсненням заходів щодо призову за мобілізацією та обліку осіб, які підлягають призову в АІТС «Оберіг», у разі звернення до них військовозобов`язаних осіб, які підлягають призову.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , відповідно до узгодженого плану, мали вести розмови щодо розміру неправомірної вигоди та, як посередники, отримати предмет неправомірної вигоди для невстановленої службової особи ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 2312 від 23.12.2025 включені до складу групи оповіщення для проведення оповіщення та розшуку військовозобов`язаних, які ухиляються від явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 , зокрема до групи розшуку №3 з маршрутом оповіщення Коростенський район, включно з м. Коростень.

У невстановлений слідством день та час грудня 2025 року, однак не пізніше 24.12.2025, за невстановлених слідством обставин ОСОБА_8 стало відомо про те, що у раніше знайомих йому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявна можливість посприяти зняттю відмітки «Розшук» у електронній системі АІТС «Оберіг» у військовозобов`язаних осіб.

З даного приводу, 24.12.2025 близько 15 год 30 хв, перебуваючи в с. Горщик Коростенського району, поруч із магазином «Твій Хліб», ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яким повідомив про необхідність зняття відмітки «Розшук» у електронній системі АІТС «Оберіг» його знайомим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В подальшому, діючи згідно свого спільного із невстановленою службовою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди, діючи у відповідності до заздалегідь розподілених між собою ролей, під час вказаної вище зустрічі, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили ОСОБА_8 про те, що зможуть внести відповідні зміни у електронну систему АІТС «Оберіг» про зняття відмітки «Розшук» щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за що останні мають заплатити їм по 1500 доларів США кожен.

В свою чергу, ОСОБА_8 , розуміючи протиправність дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , звернувся до правоохоронних органів з даного приводу та в подільшому, діючи під їх контролем з метою викриття злочинної діяльності військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , погодився на запропоновані ними умови.

Далі, 31.12.2025 близько 13 год 20 хв, при особистій зустрічі ОСОБА_8 з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в салоні автомобіля марки «RENAULT», моделі «MEGANE», д.н.з. НОМЕР_1 , поруч із приміщенням ІНФОРМАЦІЯ_5 , що по АДРЕСА_3 , діючи за попередньою домовленістю з останніми, під час проведення контролю за вчиненням злочину, передав їм частину раніше обумовлених грошових коштів в сумі 60 000,00 грн., за внесення відповідних змін в електронну систему АІТС «Оберіг» про зняття відмітки «Розшук» щодо ОСОБА_10 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на отримання другої частини неправомірної вигоди, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 та невстановленою службовою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 , розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, 14.01.2026, близько 16 год 10 хв, під час проведення контролю за вчиненням злочину, в ході чергової зустрічі із ОСОБА_8 , яка відбулася в салоні автомобіля марки «FORD», моделі «MONDEO», д.н.з. НОМЕР_2 , за адресою: Житомирська обл., м. Коростень, вул. Грушевського, 46, отримав від останнього другу частину раніше обумовленої неправомірної вигоди в розмірі 1 500,00 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 14.01.2026, становить 64 770,00 грн, за внесення відповідних змін в електронну систему АІТС «Оберіг» про зняття відмітки «Розшук» щодо ОСОБА_9 .

Так, у невстановлений слідством час, в період з 31.12.2025 по 14.01.2026 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленою службовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом надання останній персональні дані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , сприяли такій службовій особі у прийнятті рішень та внесенні відповідних змін в електронну систему АІТС «Оберіг» про зняття відмітки «Розшук» щодо вказаних осіб.

Таким чином, діючи з прямим умислом, розуміючи протиправний характер своїх дій, командир другого відділення охорони взводу охорони ОСОБА_7 та стрілець третього відділення охорони взводу охорони ОСОБА_6 , а також невстановлена службова особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 31.12.2025 по 14.01.2026 отримали від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в загальній сумі 124 770,00 грн.

В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 після вчинення кримінального правопорушення були затримані працівниками правоохоронних органів.

У відповідності до вимог ст.ст. 276-278, 481 КПК України, 15.01.2026р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення просить застосування до підозрюваного винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Вказав, що існують ризики визначені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив. В судовому засіданні вказав, що підозра необґрунтована та спростовується протоколами допиту свідків та самого підозрюваного. Зазначив, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягувався, має сталі соціальні зв`язки, одружений, має матір з інвалідністю та на утриманні має сина. Захисник заперечив щодо реальності ризиків. Вказав, що розмір застави у вигляді 80 прожиткових мінімумів працездатних осіб є неспроможною для сплати підозрюваним. Просив застосувати щодо підозрюваного цілодобовий домашній арешт за місцем проживання.

Підозрюваний ОСОБА_6 вказав, що визнає вину частково. Підтримав думку захисника. На запитання суду повідомив, що офіційний дохід має 21000,00 грн. у місяць, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, мама проживає за його місцем реєстрації.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

З огляду на матеріали клопотання ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується доказами долученими до матеріалів клопотання.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий вказує на можливість підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

Отже, оцінюючи ризики переховування підозрюваного від слідства та суду, враховує як тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та можливі для підозрюваного правові наслідки, так і дані про особу підозрюваного, наявність постійного місця реєстрації та проживання, соціальні зв`язки підозрюваного, відсутність судимості, та приходить до переконання, що ризик переховування підозрюваного від суду та слідства хоча й існує, однак є малоймовірним.

Відповідно до матеріалів клопотання слідчого, підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх, зокрема на свідків та інших осіб, в тому числі з числа працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже ризик визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_6 може за допомогою третіх осіб вживати заходів до знищення речових доказів та документів про місцезнаходження яких на даний час органу досудового розслідування не відомо (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчим в клопотанні, а прокурором в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_6 вживав конспіративні заходи, спрямовані на приховування своєї протиправної діяльності. Характер та послідовність вчинення злочину ОСОБА_6 , у вчиненні якого останній наразі обґрунтовано підозрюється, може свідчити про те, що вчинення кримінальних правопорушень корисливого характеру є способом отримання доходів для прожиття, що підтверджує ризик визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який є громадянином України, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимим, має сталі соціальні зв`язки, позитивну характеристику, офіційно працевлаштований, одружений, на утриманні має малолітню дитину, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної.

На переконання слідчого судді прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначені вище обставини, на думку слідчого судді наявні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідає особі підозрюваному, буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування до 14.03.2026 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

- заборонити цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків пов`язаних зі збереженням життя чи здоров`я або ж перебуванням в укритті у разі оголошення сигналу повітряної тривоги;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні, коло яких визначить слідчий або прокурор;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1