Справа № 203/8144/25
Провадження № 1-кп/0203/1205/2026
У Х В А Л А

18.02.2026 року колегія суддів Центрального районного суду міста Дніпра,

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

обвинувачених - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника органу опіки та піклування в особі

Центральної адміністрації Дніпровської міської ради ОСОБА_13

представника відділу Ювенальної превенції

ГУНП в Дніпропетровській області - ОСОБА_14

розглянувши у закритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001322 від 13.05.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 7, 12 ч.2 ст.115 КК України, та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, відносно ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 7, 12 ч.2 ст.115 КК України,

встановила:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання та продовження останнім міри запобіжного заходу, а саме: обвинувачені можуть переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, оскільки обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, санкцією за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років, крім того останні не мають міцних соціальних зв`язків, що в сукупності збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; можуть здійснювати вплив на свідків, оскільки усвідомлюють, що важливим доказом вчинення ними кримінального правопорушення є показання свідків, тому є всі підстави вважати, що обвинувачені перебуваючи на свободі, можуть вмовлянням, чи іншим способом незаконно впливати на свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності, так як обвинуваченим законом надана можливість доступу до матеріалів кримінального провадження, де зазначені персональні дані свідків. Враховуючи сукупність вищевказаних обставин, у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинувачених існує реальна загроза переховування його від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків по вказаному кримінальному провадженні, а також вірогідність того що останні можуть продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується.

Захисник ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила змінити запобіжний захід підзахисному ОСОБА_11 на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що він є неповнолітнім, має батьків, які є присутніми в залі судового засідання, тобто має міцні соціальні зв`язки, ризики, на які посилається прокурор, перестали існувати, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його представник підтримали доводи захисника.

Захисник ОСОБА_8 заперечувала проти клопотання прокурора, просила змінити запобіжний захід підзахисному ОСОБА_12 на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що ОСОБА_12 є неповнолітнім, має родину, міцні соціальні зв`язки, ризики, на які посилається прокурор, на теперішній час відпали.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав позицію захисту.

Захисник ОСОБА_9 підтримала позицію захисту.

Представник ювенальної превенції підтримала клопотання прокурора, представник органу опіки та піклування залишила вирішення питання щодо клопотання на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 слід продовжити обрану міру запобіжного заходу з наступних підстав.

Ухвалами Центрального районного суду міста Дніпра від 13 та 17 червня 2025 року обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено, останній раз ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 29 грудня 2025 року, та який збігає 26 лютого 2026 року.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10.02.2011). Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою(рішення ЄСПЛ від 12.02.2013 у справі «Волосюк проти України».

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, судове дослідження доказів по справі не проведено, а отже перебуваючи на волі обвинувачені, передбачаючи можливе покарання, можуть переховуватися від суду із метою уникнення відповідальності.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях осіб, які вони надають безпосередньо під час судового розгляду справи. Тому ризик впливу на свідків існує до моменту їх допиту в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що обвинувачені знайомі з матеріалами справи та останні знають адреси свідків.

Стороною захисту не надано доказів того, що обставини, які були прийняти судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом зменшились.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

При цьому, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже на теперішній час не зникли ризики, зазначені п.п.1,3 ст.177 КПК України, які існували на час обрання та продовження обвинуваченим міри запобіжного заходу.

Суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинувачених, їх осіб, а також встановлених ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, визначити розмір застави, який буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обов`язків, які вони, в разі внесення зазначеної суми застави, зобов`язані будуть виконувати.

З таким підстав, суд вважає недоцільним застосування більш м`якого запобіжного заходу та вважає за необхідним продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених строком на 60 днів, визначивши ОСОБА_11 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 908400 гривень, та визначивши ОСОБА_12 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 757000 гривень, із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 331, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 17 квітня 2026 року включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 908400 гривень (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України: прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, навчання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі невиконання яких судом буде вирішено питання про звернення застави у дохід держави.

Продовжити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 17 квітня 2026 року включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 250 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 757000 (сімсот п`ятдесят тисяч) гривень, із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України: прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, навчання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі невиконання яких судом буде вирішено питання про звернення застави у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особами, що тримаються під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання її копії.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3