Справа № 127/6831/26
Провадження №11-сс/801/237/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2026, якою було повернуто скаргу ОСОБА_7 , подану в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність органів досудового розслідування,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2026 було повернуто скаргу ОСОБА_7 , подану в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність органів досудового розслідування.

Своє рішення слідчий суддя мотивує тим, що дослідивши матеріали скарги ОСОБА_7 було встановлено, що скарга подана поза строком оскарження бездіяльності, заявник не надав клопотання про поновлення строку на оскарження, а також скарга складена іноземною мовою, а тому суд першої інстанції дійшов до висновку, що скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2026 та направити матеріали скарги на новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтована та невмотивована належним чином, а тому її слід скасувати.

Колегія суддів, вислухавши думку ОСОБА_7 , який просив задовільнити апеляційну скаргу, позицію прокурора ОСОБА_6 , яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали судової справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2026 відповідає.

У апеляційній скарзі зазначено, що рішення слідчого судді є незаконним, проте дослідивши зміст ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2026, колегія суддів не погоджується із даним твердженням заявника скарги за наступних обставин.

Однієї з підстав повернення скарги ОСОБА_7 є те, що скарга була написана іноземною мовою, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 14.12.1999 р. № 10-рп/99 та від 14.07.2021 р. № 1-р/2021, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25.04.2019 р. № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Частиною 6 ст.13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Отже, з наведених норм законодавства вбачається, що діяльність суду як органу державної влади, а також процесуальне оформлення документів у межах кримінального провадження здійснюється державною мовою. Відповідно й документи, які подаються до суду для вирішення питань у кримінальному провадженні, повинні бути складені українською мовою або супроводжуватися перекладом державною мовою.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що на стадії вирішення питання щодо прийняття скарги до розгляду суд не наділений процесуальними повноваженнями щодо вчинення інших процесуальних дій, у тому числі пов`язаних із забезпеченням перекладу поданих документів.

За таких обставин подання скарги іноземною мовою без перекладу державною мовою унеможливлювало перевірку її змісту на відповідність вимогам ст.ст. 303, 304, 307 КПК України та прийняття обґрунтованого рішення щодо її розгляду.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про повернення поданої скарги, а доводи апеляційної скарги не свідчать про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Крім того, зі змісту поданої скарги вбачається, що ОСОБА_7 звернувся до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення 02.02.2026.

Відповідно до вимог ст. 214 КПК України уповноважена службова особа органу досудового розслідування зобов`язана не пізніше 24 годин після подання заяви або повідомлення про кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, у випадку невнесення таких відомостей бездіяльність слідчого, яка полягає у невиконанні зазначеного обов`язку, розпочинається після спливу 24 годин з моменту отримання заяви про кримінальне правопорушення. З огляду на наведене, у даному випадку така бездіяльність, на яку посилається заявник, розпочалася 03.02.2026.

Відповідно до вимог КПК України, зокрема ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Разом із тим, як убачається з матеріалів справи, зазначена скарга була подана до суду лише 02.03.2026, тобто після спливу встановленого законом строку на її подання.

При цьому колегія суддів погоджується із твердженням слідчого судді, що у поданій скарзі заявник не порушував питання про поновлення строку на звернення до суду.

Слід також зазначити, що відповідно до положень ст. 304 КПК України законодавець не пов`язує момент виникнення бездіяльності та початок перебігу строку на її оскарження з отриманням особою будь-якої відповіді чи повідомлення від органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей до ЄРДР. Такий строк обчислюється саме з моменту настання відповідної бездіяльності.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України.

У цьому контексті колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки, викладені у рішенні у справі «Мельник проти України», відповідно до яких право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження повинні переслідувати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами і поставленою метою.

У даному випадку обмеження, передбачені ч. 2 та ч. 4 ст. 304 КПК України, спрямовані на забезпечення дотримання процесуального порядку судового контролю та мають законну мету недопущення розгляду скарг, поданих з порушенням установлених законом строків.

Водночас КПК України передбачає можливість поновлення пропущеного строку на оскарження, якщо особа порушує перед судом відповідне клопотання. Однак у даному випадку заявник такого клопотання не подавав.

Колегія суддів звертає увагу, що повернення скарги не позбавляє заявника права на повторне звернення до слідчого судді. Так, відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України, особа має право повторно подати скаргу у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, за умови усунення недоліків, які стали підставою для її повернення, зокрема з дотриманням встановлених процесуальних вимог та порушенням питання щодо поновлення строку на оскарження у разі його пропуску.

Отже, з урахуванням установлених обставин, а саме того, що скарга подана після спливу строку на оскарження бездіяльності, заявник не порушив питання про поновлення такого строку, а також з огляду на інші встановлені слідчим суддею недоліки поданої скарги, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для її повернення як такої, що подана з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2026, якою було повернуто скаргу ОСОБА_7 , подану в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність органів досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4