Провадження № 1-кс/509/209/26
Справа № 509/1320/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погодженого прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000104 від 03.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному №0000104 від 03.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.03.2026 надійшло повідомлення про те, що за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , останній незаконно зберігає боєприпаси та вибухові пристрої.

В подальшому 03.03.2026 року в період часу з 05 годин 20 хвилин по 05 годин 51 хвилин було проведено невідкладний обшук за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було виявлено та вилучено:

- корпус ручної осколкової гранати GMO-1, з маркуванням на корпусі GMO-1 15-95-459, упаковано до полімерного сейф пакету АВ1006723;

- запал FGM-1 18-95-459, упаковано до полімерного сейф пакету АВ1006724.

03.03.2026 вказані речі визнано речовими доказами та долучено до кримінального провадження №0000104 від 03.03.2026.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що даний речовий доказ,має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, для повного та об`єктивного розслідування усіх обставин провадження, а також те що, являється речовими доказом, виникла необхідність в арешті даного майна.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання на користь особи, яка його ініціювала, слідчий суддя враховує наявність правової підстави для арешту майна, а саме: можливість приховування та знищення предмету, що може зберігати в собі сліди злочину. Суддя враховує і ту обставину, що майно, про накладення арешту на яке просить слідчий, відповідає критеріям речових доказів, а також визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні. Без накладення арешту на майно існує реальна загроза його втрати, тому слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, в рамках кримінального провадження №0000104 від 03.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме:

- корпус ручної осколкової гранати GMO-1, з маркуванням на корпусі GMO-1 15-95-459, упаковано до полімерного сейф пакету АВ1006723;

- запал FGM-1 18-95-459, упаковано до полімерного сейф пакету АВ1006724.

Вказаний речові докази після проведення експертних досліджень направити на зберігання до камери схову ВнП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1