Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/868/26
номер провадження 1-кс/695/188/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , представника Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 від 12.12.2025 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001392 від 27.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 від 12.12.2025 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001392 від 27.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що 12 грудня 2025 року старшим слідчим слідчого відділу Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області майором поліції ОСОБА_6 у зв`язку із відсутністю ознак складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001392 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 листопада 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. Відомості до ЄРДР внесені на виконання ухвали слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2025 № 695/5050/25.

Копію оскаржуваної постанови скаржник отримав 03 березня 2026 року на електронну адресу без супровідного листа поліції у відповідь на запит про надання інформації від 23 лютого 2026 року, що направлявся 24 лютого 2026 року на електронну адресу Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області, а тому дана скарга подається у строки встановлені ч. 1 ст. 304 КПК України, тобто на третій день після отримання ним копії оскаржуваного рішення.

У порушення ст. 25 КПК України слідчим не вжито усіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та осіб, які його вчинили, а висновки слідчого суперечать принципам кримінального права України верховенства права та законності, є взаємо суперечливими та не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на припущеннях, а мають базуватися на доказах, зібраних згідно із законом.

По-перше, слідчий спростовує корисливий мотив при грабежі у діях гр. ОСОБА_7 помилково оцінюючи його поведінку після нападу і залишає без належної правової оцінки його внутрішнє спонукання до незаконного збагачення, яке обов`язково виникає до або під час нападу, адже в цьому випадку нападник протиправно заволодів його майном і мав реальну можливість розпорядитися цим майном на власний розсуд, а тому не ґрунтується на належних та допустимих доказах висновок слідчого, що у діях гр. ОСОБА_7 відсутня суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Вчинення грабежу (ст. 186 КК України) з метою запобігання адміністративному проступку, не є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, тим більше уявного адміністративного проступку. Навпаки, дії гр. ОСОБА_7 підтверджують його прямий умисел на відкрите заволодіння його майном. Грабіж це злочин з матеріальним складом, який вважається закінченим з моменту відкритого вилучення майна та виникнення у винної особи реальної можливості розпорядитися чи користуватися ним. Що більше, скаржника не обмежували у праві керування транспортним засобом 30.09.2025 та в цей день ключі від авто йому ніхто не повернув. При цьому висновок слідчого обґрунтовується домислом слідчого, що гр. ОСОБА_7 відкрито заволодів його майном з метою: «відвернення п`яного водія ОСОБА_3 від протиправних дій, які раніше були розпочаті». Водночас слідчий не посилається на докази які підтверджують встановлення протиправності його дій, час та місце коли вони були розпочаті й чому слідчий вважає їх безперервними, а також на підставі яких фактичних даних ототожнює час і місце вчинення кримінального правопорушення ( ст. 186 КК України) гр. ОСОБА_7 з часом і місцем відвернення ним його протиправних, на думку слідчого дій, тим більше раніше розпочатих.

У заяві про вчинення злочину та протоколі допиту його як потерпілого він повідомляв, що протиправне заволодіння його майном відбулось 30.09.2025 близько 18 год 05 хв поруч з житловим будинком, що знаходиться за адресою: вул. Космонавтів, 5, с-ще Драбово-Барятинське, Золотоніський район, в той час, коли транспортний засіб стояв без руху з виключеним двигуном, проте за хибною версією слідчого гр. ОСОБА_7 заволодів його майном з метою запобігти протиправним діям, які раніше були розпочаті та тривали за адресою: вул. Космонавтів, 14, о 17 год 45 хв., тобто в різний проміжок час та за різними адресами, відстань між якими понад 80 метрів.

Отже, при закритті кримінального провадження в порушення стандарту «достатніх підстав» (доказів) слідчий дійшов висновку про відсутність суб`єктивної сторони у діях гр. ОСОБА_7 не встановивши наявність достовірних, належних, допустимих та взаємопов`язаних доказів, що підтверджують відсутність складу або події кримінального правопорушення.

По-друге, слідчий незаконно застосував положення ст. 39 КК України (крайня необхідність) при кваліфікації дій гр. ОСОБА_7 .

Правоохоронні цілі не виправдовують незаконне заволодіння майном. Грабіж кваліфікується як умисний корисливий злочин, тому доведення крайової необхідності вимагає доказів протиправного тиску, що унеможливлював самостійне керування діями. В оскаржуваній постанові слідчий не наводить мотивів застосування ч. 1 ст. 39 КК України з посиланням на докази які підвереджували б сукупність умов, таких як: в момент вчинення грабежу існувала наявна небезпека, що безпосередньо загрожувала ОСОБА_7 або іншим особам, яка викликана від дій ОСОБА_3 ; небезпека була дійсною, тобто існувала реально, а не в уяві гр. ОСОБА_7 ; небезпека в даній обстановці не може бути відвернена чи усунута іншим шляхом, окрім заподіяння шкоди шляхом відкритого заволодіння чужим майном; при усунені небезпеки не допущене перевищення меж крайньої необхідності.

По-третє, оскаржувану постанову слідчий обґрунтовує недостовірними доказами, що вказує на незаконність оскаржуваної постанови.

Висновки слідчого ґрунтується на припущеннях, а не на доказах які можуть бути перевірені, не відповідають презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Так слідчий вважає, що адміністративні матеріали по ст.ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджують те, що ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння та вчинив адміністративне правопорушення. Крім того, слідчий зазначає: «в даному випадку ОСОБА_3 своїми діями, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вже пошкодив паркан домоволодіння ОСОБА_8 та міг завдати шкоди громадянам».

Стосовно нього 30.09.2025 працівником поліції дійсно були складені вищевказані протоколи, проте станом на 12.12.2025 його вина у даних адміністративних правопорушеннях не доведена в законному порядку, рішення суду яке набрало законної сили яким його визнано виним у даних правопорушенням не винесене.

В оскаржуваній постанові слідчий на власний розсуд констатує факт вчинення ним в стані алкогольного сп`яніння адміністративного правопорушення та пошкодження паркану домоволодіння гр. ОСОБА_8 без належних та допустимих доказів на підтвердження даного факту, що вказує на незаконність даної постанови та умисне внесення слідчим до офіційного документа завідомо неправдивих відомостей, що також є незаконним.

По-четверте, не повно досліджено обставини кримінального провадження щодо подальшого розпорядження гр. ОСОБА_7 пограбованим майном, зокрема передачі цього майна поліцейському ОСОБА_9 , час, місцем, обставини передачі та інше, що є порушенням вимог ст. 9 КПК України.

Факт отримання від громадянина будь-яких речей (документів, предметів) поліцейський оформляє складанням відповідного процесуального документа. Водночас слідчий не посилається на відповідний процесуальний документ яким оформлено передачу від гр. ОСОБА_7 поліцейському ОСОБА_9 майна, яким протиправно заволодів і розпорядився гр. ОСОБА_7 . Не встановлено час, місце такої передачі. Не встановлено подальші дії поліцейського з цим майном. Поліцейський ОСОБА_9 не допитувався в даному кримінальному провадженні щодо обставин кримінального правопорушення. Відеозаписи за 30.09.2025 та 01.10.2025 з нагрудних відеореєстраторів поліцейських слідчим не оглядались. Відеозапис за 30.09.2025 та 01.10.2025 з автореєстратора службового автомобіля поліцейських які прибули на виклик не оглядався. Як наслідок не надано належної правової оцінки діям поліцейських, оскільки приховування грабежу є співучастю, якщо воно було заздалегідь обіцяним. Якщо приховування не було обіцяним заздалегідь, це може кваліфікуватися як самостійний злочин. У взаємозв`язку з іншими доказами слідчим не надано оцінки його показам, які він надавав слідчому як потерпілий в даному кримінальному провадженні, що пограбоване майно йому повернули 01.10.2025 орієнтовно о 5 год 30 хв, коли поліцейський ОСОБА_10 та поліцейський ОСОБА_11 прибули за викликом на лінію 102 за адресою АДРЕСА_1 , та пішли за адресою проживання гр. ОСОБА_7 взяли в останнього ключі від його авто та повернули мені. Дійсні обставини кримінального правопорушення (ст. 186 КК України) спростовують покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 якими слідчий обґрунтовує свої висновки в оскаржуваній постанові, тому висновок слідчого, що в діях гр. ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбаченого ст. 186 КК України, є передчасним, а закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України є незаконним.

Отже, підстави винесення оскаржуваної постанови не ґрунтуються на законі, в порушення вимог ч. 2 ст. 9, 25 КПК України та ст. 19 Конституції України органом досудового розслідування при проведенні відповідного досудового розслідування не було проведено слідчих дій для збирання доказів, встановлення осіб, які сприяли грабежу, свідків та встановлення інших обставин у взаємозв`язку.

Закриття кримінального провадження є одним зі способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Питання про визнання досудового розслідування неповним та таким, що не відповідає кримінальним процесуальним нормам належить до повноважень слідчого судді при виконанні функції судового контролю в кримінальному провадженні. Так, слідчий суддя наділений компетенцією на прийняття рішень, якими може зобов`язати слідчого, дізнавача, прокурора вчинити певну процесуальну дію або прийняти певне рішення по кримінальному провадженню або вирішити питання про законність процесуальних рішень слідчого, дізнавача, прокурора в рамках кримінального провадження.

З`ясування вказаних обставин та надання ним відповідної оцінки слідчим мають суттєве значення для повноти досудового розслідування і прийняття законного рішення про подальший рух кримінального провадження.

У скарзі ОСОБА_3 просив суд постанову старшого слідчого СВ Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області майора поліції ОСОБА_6 від 12 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0001392 від 27.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України - скасувати.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 просив поновити строк на оскарження постанови старшого слідчого СВ Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області майора поліції ОСОБА_6 від 12 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0001392 від 27.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. Постанову старшого слідчого СВ Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області майора поліції ОСОБА_6 від 12 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0001392 від 27.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України - скасувати.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 просив поновити строк на оскарження постанови старшого слідчого СВ Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області майора поліції ОСОБА_6 від 12 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0001392 від 27.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. Постанову старшого слідчого СВ Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області майора поліції ОСОБА_6 від 12 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0001392 від 27.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України - скасувати.

У судовому засіданні представник Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_5 просив у задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови старшого слідчого СВ Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області майора поліції ОСОБА_6 від 12 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0001392 від 27.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України відмовити.

Відповідно до ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши скаржника ОСОБА_3 представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 представника Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, ретельно вивчивши скаргу та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, постанову від 12.12.2025 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001392 від 27.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України скаржник ОСОБА_3 отримав 03.03.2026, що підтверджено матеріалами справи, а тому слідчий суддя вважає, що строк для її оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Під час розгляду зазначених скарг слідчі судді враховують положення ч.2 ст.9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставин кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001392 від 27.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, з фабулою наступного змісту: 26.11.2025 до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшла ухвала Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області №695/5050/25 від 25.11.2025 за скаргою ОСОБА_3 про те, що 30 вересня 2025 року близько 18:05 за адресою:с-ще Драбово-Барятинскьке по вул.Космонавтів,5 ОСОБА_7 вчинив грабіж, відкрито з автомобіля забрав металевий ключ і електронний ключ від автомобіля.

12.12.2025 року старшим слідчим СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001392 від 27.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України на підставі п. 2 ч.1 ст.286 КПК України.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим не вжито заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, а саме: зі змісту оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що слідчий належним чином не вмотивував свого рішення про закриття кримінального провадження, як цього вимагає ч.5 ст.110 КПК України, оскільки мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить відомостей про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування.

Зі змісту постанови убачається, що слідчим не було здійснено всіх необхідних процесуальних слідчих (розшукових) дій для повного, всебічного, неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Висновки зроблені передчасно, без вирішення питання про необхідність отримання усіх фактичних даних для висновку про недостатність доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Враховуючи викладене слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження винесена без всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, неповного дослідження і оцінки матеріалів справи та документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності з урахуванням всіх фактичних обставин справи, в зв`язку з чим постанова слідчого підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 303 - 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови старшого слідчого СВ Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області майора поліції ОСОБА_6 від 12 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0001392 від 27.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 від 12.12.2025 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001392 від 27.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 від 12.12.2025 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001392 від 27.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1