Справа № 569/1249/26
УХВАЛА

12 лютого 2026 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 (далі слідчий), погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження за № 0000060 від 30.10.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ч. 2 ст. 307 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, що відповідно до наказу начальника Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Рівненській області від 16.07.2025 № 341, ОСОБА_5 призначено на посаду начальника відділення 2 державного пожежно-рятувального посту 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Рівненській області, а наказом Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Рівненській області від 31.10.2023 № 336, присвоєно чергове спеціальне звання «майор цивільного захисту».

Проте, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, не маючи відповідного дозволу (ліцензії) на придбання та зберігання психотропних речовин, свідомо допустив порушення нормативних актів та вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за наступних обставин.

В ході розслідування установлено, що в ОСОБА_5 у невстановлених досудовим розслідуванням день, час та місці, однак не пізніше 22.10.2025 виник злочинний умисел на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини за грошову винагороду.

Зокрема, начальник відділення 2 ДПРП 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Рівненській області ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, незаконно придбав та зберігав за невстановлених обставин кристалічну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, з метою подальшого збуту, після чого близько 12 год. 14 хв. 12.11.2025 повідомив ОСОБА_6 , про необхідність перерахувати грошові кошти у розмірі 4000 гривень на визначений ним банківський рахунок АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_1 у якості передоплати у повному обсязі за подальший збут йому психотропної речовини «метамфетамін», що останній і виконав на його вимогу.

Надалі, близько 18 год. 00 хв. 12.11.2025 ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, незаконно перевіз кристалічну речовину, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 0,090 г. на невстановленому автомобілі з метою збуту до визначеного місця зустрічі з ОСОБА_6 до АЗС «WOG», що за адресою: Рівненська область, Дубенський район, село Привільне, вулиця Дубенська, 6, де, діючи умисно, шляхом особистої передачі, незаконно збув її у вказаному місці ОСОБА_6 , тим самим вчинив злочин.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 , повторно, з метою незаконного придбання та збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.09.2009, без належного дозволу на здійснення діяльності, пов`язаної з зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), використанням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів вчинив злочин за наступних обставин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, начальник відділення 2 ДПРП 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Рівненській області ОСОБА_5 , маючи протиправний намір здійснювати ці дії на системній основі, незаконно придбав та зберігав за невстановлених обставин кристалічну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, з метою подальшого збуту та 10.12.2025 досягнув повторної домовленості з ОСОБА_6 , щодо умов повторного збуту останньому таких психотропних речовин та висловив вимогу надати того ж дня грошові кошти у розмірі 4000 гривень у якості передоплати у повному обсязі за подальший збут йому психотропної речовини «метамфетамін». На виконання досягнутих домовленостей ОСОБА_6 під час зустрічі з ОСОБА_5 поблизу прибудинкової території, що за адресою: вулиця Семидубська, місто Дубно, Дубенського району, Рівненської області передав останньому грошові кошти в розмірі 4000 грн. як оплату за подальший збут йому психотропних речовин.

Продовжуючи діяти на виконання досягнутих домовленостей, переслідуючи особисті протиправні та корисливі мотиви, ОСОБА_5 близько 18 год. 00 хв. 11.12.2025 перевіз з метою збуту кристалічну речовину, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 0,098 г. на невстановленому автомобілі до визначеного місця зустрічі з ОСОБА_6 до АЗС «WOG», що за адресою: Рівненська область, Дубенський район, село Привільне, вулиця Дубенська, 6, після чого незаконно збув її шляхом передачі у вказаному місці ОСОБА_6 , тим самим повторно вчинив злочин.

10.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,ч. 2 ст. 307 КК України.

10.02.2025 о 09 год. 54 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 615 КПК України, тобто у зв`язку з обґрунтованими доводами, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

В цей же час, на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 КПК України і ст. 236 КПК України, в період часу з 10 год. 14 хв. по 10 год. 35 хв. 10.02.2026 здійснено особистий обшук затриманого ОСОБА_5 під час якого виявлено та вилучено:

мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 13C», IMEI: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 із сім картами з абонентськими номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , пароль «0085» з механічними пошкодженнями корпусу та екрану.

Вказані мобільні телефони є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, на яких зберігаються сліди вчинення злочину.

В ході попереднього огляду вказаного мобільного телефону виявлено переписку у додатку «WhatApp» із особою « ОСОБА_7 » яка має інтерес для досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та стосується обставин, які підлягають доказуванню. А тому, вказаний мобільний телефон підлягає вилученню поміщено у сейф-пакет ДБР №М1002775 згідно правил упакування.

А тому, 10.02.2026 виявлений та вилучений мобільний телефон визнаний слідчим речовим доказом.

Тому, у сторони обвинувачення виникає обов`язок вжити вичерпних необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, а отже є всі достатні підстави звертатися до суду з цим клопотанням з метою унеможливлення втрачання доказів.

Згідно із нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

До початку розгляду клопотання слідчим подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить задовольнити вказане клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності учасників провадження, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

В цей же час, на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 КПК України і ст. 236 КПК України, в період часу з 10 год. 14 хв. по 10 год. 35 хв. 10.02.2026 здійснено особистий обшук затриманого ОСОБА_5 під час якого виявлено та вилучено:

мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 13C», IMEI: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 із сім картами з абонентськими номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , пароль «0085» з механічними пошкодженнями корпусу та екрану.

Вказані мобільні телефони є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, на яких зберігаються сліди вчинення злочину.

В ході попереднього огляду вказаного мобільного телефону виявлено переписку у додатку «WhatApp» із особою « ОСОБА_7 » яка має інтерес для досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та стосується обставин, які підлягають доказуванню. А тому, вказаний мобільний телефон підлягає вилученню поміщено у сейф-пакет ДБР №М1002775 згідно правил упакування.

А тому, 10.02.2026 виявлений та вилучений мобільний телефон визнаний слідчим речовим доказом.

Тому, у сторони обвинувачення виникає обов`язок вжити вичерпних необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, а отже є всі достатні підстави звертатися до суду з цим клопотанням з метою унеможливлення втрачання доказів.

Вилучені речі відповідно до вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, були об`єктом кримінально-протиправних дій, а також містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до практики застосування судами конфіскації майна Верховного суду України від 19.09.2000 року, при повній конфіскації вилучається в натурі й звертається у власність держави все майно, належне засудженому на праві власності, а також його частка в спільній з іншими особами власності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Водночас, цими актами законодавства передбачено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Однак, слід врахувати, що попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а також з метою конфіскації як додаткового виду покарання та спеціальній конфіскації майна.

Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказане майно необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів, та відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України виконати завдання арешту майна, а саме: запобігання можливості приховування такого майна, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі речей, які відповідають критеріям речових доказів, тобто містять в собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На даний час ця стадія досудового розслідування є фактично початковою, а тому з`ясування істини по провадженню потребує значного часу, дослідження цих речей і документів, відомості які у них містяться, їх співставлення у сукупності з усіма матеріалами кримінального провадження дасть змогу провести повне та об`єктивне досудове розслідування, а їх виведення з розпорядження та користування органу досудового розслідування призведе до неможливості виконувати обов`язки, передбачений ст. ст. 91-94 КПК України в частині збирання та оцінки доказів.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт майно, вилучене за вищевказаних обставин, оскільки наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до втрати чи його пошкодження.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти з метою збереження речових доказів, у кримінальному провадженні № 0000060 від 30.10.2025 арешт на майно із забороною відчуження, розпоряджання та користування, яке вилучене 10.02.2026 під час затримання ОСОБА_5 , а саме:

мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 13C», IMEI: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 із сім картами з абонентськими номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , адвокат ОСОБА_8 НОМЕР_6 ).

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя Рівненського міського суду ОСОБА_9