Справа № 201/2655/26
Провадження № 1-кс/201/692/2026
УХВАЛА

02 березня 2026 року Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, що полягає у нерозгляді скарги про неефективність досудового розслідування та необхідність зміни підслідності у кримінальному провадженні № 0000119 від 11 листопада 2024 року

УСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, що полягає у нерозгляді скарги про неефективність досудового розслідування та необхідність зміни підслідності у кримінальному провадженні № 0000119 від 11 листопада 2024 року, якою представник просить суд: зобов`язати керівника Дніпропетровської обласної прокуратури або його заступників розглянути скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 від 30.01.2026 (вих. №26/0106) на неефективність досудового розслідування та зміну підслідності у кримінальному провадженні №0000119 від 11.11.2024; зобов`язати керівника Дніпропетровської обласної прокуратури або його заступників за результатом розгляду скарги захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 прийняти відповідне процесуальне рішення та про результати розгляду повідомити відповідно до вимог КПК України.

В обґрунтування поданої скарги вказує, що захисники ОСОБА_3 неодноразово звертались до прокурора та слідчого із клопотаннями про надання матеріалів на ознайомлення, на які сторона обвинувачення не надавала належних реакцій, більше того, на всі клопотання про ознайомлення з матеріалами, прокурор надавав постанови про відмову, оскільки він нібито не володіє матеріалами. Зазначене, на думку представника, свідчить про неналежне виконання прокурором свої обов`язків та повноважень, адже відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор уповноважений мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування. Також представником зазначено, що 09.02.2026 (за вхід.№26/0098), засобом поштового зв`язку «Укрпошта» отримано лист від Офісу Генерального прокурора від 03.02.2026, згідно з яким, скаргу про неефективність досудового розслідування та зміну підслідності переадресовано Дніпропетровській обласній прокуратурі, а 20.02.2026 (за вхід.№26/0139) засобом поштового зв`язку «Укрпошта» отримано лист від Дніпропетровської обласної прокуратури від 11.02.2026, згідно з яким скаргу про неефективність досудового розслідування та зміну підслідності, яка надійшла з Офісу Генерального прокурора, перенаправлено до Правобережної окружної прокуратури, проте представник вважає, що вказаний лист не є належною реакцією на клопотання сторони захисту. Тобто, на думку представника, розглянути скаргу адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах ОСОБА_3 , про зміну підслідності у кримінальному провадженні та ухвалити належне процесуальне рішення про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу мали лише зазначені суб`єкти, зокрема керівник Дніпропетровської обласної прокуратури або його заступники, проте лист Дніпропетровської обласної прокуратури від 11.02.2026 за підписом начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування, дізнання та підтриманням публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_4 про перенаправлення скарги до Правобережної окружної прокуратури, тобто до неуповноваженого суб`єкта, який не має права доручати розслідування кримінального провадження іншому органу досудового розслідування, не є належною рекцією керівника Дніпропетровської обласної прокуратури або його заступника на скаргу адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах ОСОБА_3 . З огляду на зазначені обставини, вважає лист Дніпропетровської обласної прокуратури від 11.02.2026, отриманий захисником ОСОБА_3 20.02.2026 (за вхід.№26/0139) формальною реакцією прокурора, що не відповідає жодним принципам кримінального судочинства. Окремо представник зауважує, що вказаний лист не відповідає вимогам КПК України щодо форми процесуального рішення прокурора.

Дослідивши подану скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість відкриття провадження по вказаній скарзі з таких підстав.

Слідчий суддя зазначає, що законодавцем чинним кримінально-процесуальним законодавством України надано право учасникам кримінального провадження на оскарження слідчому судді рішень, дій або бездіяльності слідчого і прокурора під час досудового розслідування та визначено перелік зазначених рішень, дій або бездіяльності, які можуть бути оскарженні, а також його порядок.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Чинне законодавство зазначає, що основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які беруть участь у кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження у справі на досудових стадіях.

Таким чином, слідчий суддя - це суддя, уповноважений забезпечувати законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод людини саме на досудовому провадженні у кримінальній справі.

Главою 26 КПК України визначено, що до функцій слідчого судді відносяться функції щодо розгляду слідчим суддею скарг на рішення дії чи бездіяльність слідчого або прокурора в ході досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Згідно ч. 2 вказаної норми, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Таким чином, перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження, передбачений ч.1 ст.303 КПК України, є вичерпним.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством, та така бездіяльність має бути вчинена слідчим, дізнавачем або прокурором.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст.220 КПК України, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника - слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Вищезазначена норма регламентує порядок розгляду клопотань учасників процесу про виконання будь-яких процесуальних дій, тобто заходів, що здійснюються слідчим, дізнавачем, прокурором з метою виконання завдань кримінального провадження.

Порядок розгляду будь-яких інших клопотань учасників процесу положеннями вищезазначеної норми не охоплюється.

Варто також звернути увагу, що згідно із ч. 5 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування або за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійсненням ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.

Аналіз змісту зазначеної норми закону свідчить, що підставою для доручення досудового розслідування іншому органу є наявність обставин, які свідчать про неефективність його здійснення. Натомість оцінку ефективності проведення досудового розслідування до його завершення здійснює прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Отже з огляду на статус прокурора в кримінальному провадження, його функції та завдання діяльності, зміст повноважень, то право надання оцінки ефективності досудового розслідування та вирішення питання про доручення його проведення іншому слідчому органу є виключною компетенцією прокурора. Саме тому законом не передбачено конкретно визначеного порядку оскарження такого рішення прокурора під час досудового розслідування, оскільки цим забезпечується самостійність прокурора у його процесуальній діяльності.

Виходячи зі змісту ст.304 КПК України, після надходження скарги, слідчий суддя повинен перевірити наявність підстав для повернення скарги або відмови у відкритті провадження, тобто: чи повноважна особа подала скаргу, чи дотримані нею правила підсудності та строки при зверненні до суду і чи підлягає рішення, дія та бездіяльність слідчого оскарженню.

Зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів не вбачається, що адвокатом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 оскаржується бездіяльність керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в розумінні ст. 303 КПК України.

Отже, із викладеного слідує, що порушені перед слідчим суддею питання, не відносяться до повноважень слідчого судді, не входять до переліку дій, бездіяльності та рішень, які підлягають оскарженню слідчому судді та визначених ст.303 КПК України.

Тому, скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, що полягає у не розгляді скарги про неефективність досудового розслідування та необхідність зміни підслідності у кримінальному провадженні № 0000119 від 11 листопада 2024 року не підлягає вирішенню в порядку ст. 303 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що у відкритті провадження за вказаною скаргою слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, що полягає у нерозгляді скарги про неефективність досудового розслідування та необхідність зміни підслідності у кримінальному провадженні №0000119 від 11 листопада 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1