КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги обвинуваченогоОСОБА_6 , його захисника, представника потерпілого та прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Яргара, Леовського району Республіки Молдова, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років. Цивільні позови ОСОБА_10 та ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди задоволено та стягнуто на користь ОСОБА_10 2 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди та на користь ОСОБА_8 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вироком вирішено питання щодо речових доказів

Судом визнано доведеним, що 29.10.2021, приблизно о 03 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , а саме - у приміщенні хостелу, кімната № 37, яка розташована на другому поверсі, з мотиву раптово виниклих особистих неприязних відносин, вирішив з особливою жорстокістю, протиправно позбавити життя свого знайомого, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, 29.10.2021 приблизно о 03 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні кімнати № НОМЕР_1 , що розташована на другому поверсі хостелу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи ступінь суспільної небезпеки вчинюваного ним діяння, переслідуючи умисел спрямований на заподіяння смерті потерпілого з особливою жорстокістю, діючи умисно, з мотиву раптово виниклих особистих неприязних стосунків, завідомо усвідомлюючи, що завдає потерпілому особливих фізичних страждань шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тримаючи у правій руці ніж, наблизився до потерпілого ОСОБА_11 та наніс йому вказаним ножем 60 (шістдесят) ударів, у тому числі в область життєво важливих органів, а саме: 3 (три) різаних та 1 (одне) колото-різане поранення шиї, з ушкодженням крупних судин; 21 (двадцять одне) колото-різане проникаюче поранення грудей; 4 (чотири) колото-різані проникаючи поранення живота; 16 (шістнадцять) не проникаючих колото-різаних поранень голови, шиї, тулубу, лівої верхньої та лівої нижньої кінцівок; 15 (п`ятнадцять) різаних ран на обличчі та на верхніх кінцівках.

Смерть ОСОБА_11 настала від множинних колото-різаних поранень шиї, грудей та живота, з ушкодженням крупних судин (яремних вен) та внутрішніх органів (серця, легень, печінки), з крововтратою та розвитком шоку. Вказані колото-різані поранення спричинені приблизно за 20-30 хвилин до настання смерті потерпілого.?

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив умисне вбивство, з особливою жорстокістю, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене з особливою жорстокістю, отже скоїв злочин, передбачений п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 січня 2025 року апеляційні скарги обвинуваченого, прокурора та представника потерпілого залишено без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без зміни

Постановою Верховного суду від 20 січня 2026 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задоволено частково. Ухвалу Київського апеляційного суду від 13 січня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченогопросить вирок в частині призначення покарання змінити, із застосуванням ст. 69 КК України призначити ОСОБА_6 мінімально можливе покарання 8 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом призначено неспівмірне та несправедливе за своєю суворістю покарання, та помилково не враховано як пом`якшуючі ті обставини, що обвинувачений раніше не судимий на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є пенсіонером та сам повідомив правоохоронні органи про вчинений ним злочин.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким просить виправдати його або призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, та невмотивованим, а висновки суду не підтверджуються прямими доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Зазначає про те, що у матеріалах справи немає належних доказів, які б підтверджували його винуватість у вчиненні злочину. Вказує, що суд безпідставно відхилив клопотання про допит свідків, які підлягали допиту для підтвердження обставин, що свідчать про невинуватість ОСОБА_6 , та які б підтвердили неправдиві показання потерпілих, які навмисно обмовили обвинуваченого з метою отримання грошових коштів та інших матеріальних благ, та уникнення ними кримінальної відповідальності за вчинення злочинів. Зокрема, надання неправдивих показань потерпілих призвело до заплямування честі, гідності та ділової репутації не лише обвинуваченого, а і близьких йому людей.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України у вигляді довічного позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню через невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що судом не надано належної і достатньої правової оцінки підвищеному рівню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, що є особливо тяжким злочином.

Зазначає, що обвинувачений на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, вину у вчиненому йому кримінального правопорушення не визнав, та взагалі відмовлявся надавати показання, своїми репліками та поясненнями намагався ввести суд в оману, зокрема вказуючи про існування підстав для самозахисту, схиляння його з боку потерпілого до співпраці з ворогом. Викладені обставини переконливо доводять, що лише покарання у вигляді довічного позбавлення волі в змозі забезпечити досягнення цілей, визначених у ст. 65 КК України.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 просить вирок скасувати, додати кваліфікуючу ознаку -п.6 ч.2 ст.115 (умисне вбивство з корисливих мотивів) КК України та призначити покарання у виді довічного позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, а також є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, які може вчинити ОСОБА_6 у зв`язку з умовно-достроковим звільненням від відбування покарання.

Зазначає, що суд при призначенні покарання обвинуваченому не врахував мотив вчинення злочину, який виник не раптово, як встановлено судом, кількості нанесених ножових поранень, що були всі прижиттєвими та супроводжувалися особливими фізичними стражданнями, відсутністю щирого каяття у скоєному, наданням обвинуваченим ОСОБА_6 плутаних показань та заяви про причетність до умисного вбивства, як спробу уникнути відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, що в сукупності свідчить про не відповідність ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Окрім того, вказує, що обвинувачений перебував в добрих стосунках з батьком загиблого, а тому ОСОБА_6 усвідомлював, що смерть ОСОБА_12 завдасть його батьку тяжких психологічних страждань та переживань, пов`язаних зі способом позбавлення життя потерпілого, який страждав та при житті отримав значну кількість ножових поранень. Також нанесення ОСОБА_11 60 ножових поранень, у тому числі в область життєво важливих органів, внаслідок чого потерпілий помер, свідчить про смерть з особливими фізичними стражданнями через заподіяння обвинуваченим великої кількості тілесних ушкоджень.

Зазначає, що обвинувачений вчинив умисне вбивство з корисливих мотивів, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 пообіцяв потерпілому ОСОБА_11 влаштувати його на роботу в Службу Безпеки України за певну платню, однак так і не допоміг йому вступити на службу, а надані йому кошти у розмірі 40 тисяч доларів США не повернув. З метою не повернення боргу обвинувачений ОСОБА_6 і позбавив ОСОБА_11 життя з особливою жорстокістю.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачений вирішив з особливою жорстокістю раптово протиправно позбавити життя свого знайомого є хибними, адже основною метою було влаштування потерпілого ОСОБА_11 на роботу, і коли обвинувачений не реалізував свою обіцянку і не повернув отримані кошти, то вирішив позбавити потерпілого життя.

Посилаючись на висновок експерта №012-39-5000-(2021)-2022 від 20.04.2022 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено шістдесят поранень голови, шиї, тулуба та кінцівок, які за характером є колото-різаними та різаними, усі вони є прижиттєвими та виникли від множинних травмуючи дій клинка ножа, за механізмом розрізання та роздвигання м`яких тканин, вважає, що обвинувачений завдав ножових поранень в такій кількості явно не з метою самозахисту чи виконання завдання з метою усунення більш негативних наслідків, у нього була особиста неприязнь до потерпілого, яка виникла ще задовго до смерті, ще з моменту невиконання обвинуваченим обіцянки за гроші працевлаштувати загиблого в СБ України, тому обвинувачений ОСОБА_6 представляє підвищену небезпеку для суспільства, що повністю обґрунтовує необхідність призначення йому найсуворішого покарання у відповідності до ст. 64 КК України, а саме у вигляді довічного позбавлення волі.

Окрім того, при призначенні покарання суд хоча і визнав відсутність обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але неналежним чином врахував особу винного, який не проявив розкаяння, вчинив особливо тяжкий злочин з особливою жорстокістю проти життя та здоров`я особи, будучи колишнім працівником СБ України, маючи достатній досвід в оперативно-розшуковій діяльності, розуміючи невідворотність покарання під тягарем наявних доказів, не мав іншого вибору, як з`явитись до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення злочину, однак зробив це лише після 9 годин після вчинення ним вбивства, що свідчить про роздуми ОСОБА_6 про своє становище та потенційні способи пом`якшити призначення покарання.

На апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 обвинуваченим подані заперечення, в яких він просить апеляційні скарги залишити без задоволення, вирок скасувати та винести щодо нього виправдувальний вирок або призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений та захисник відмовилися від апеляційної скарги захисника, відтак доводи апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого не були предметом перегляду суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого, при цьому заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисників; захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували щодо інших; провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновків про відсутність підстав для зміни чи скасування вироку з наведених в апеляційних скаргах підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 1 статті 412 КПК України визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно зі п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Лише у разі наявності у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду обґрунтованих сумнівів у тому, що особа здатна або не здатна повною мірою реалізувати свої права (у силу характеру захворювання, поведінки під час кримінального провадження, наданих нею показань), та за необхідності використання спеціальних знань має бути залучено експерта.

За змістом ч. 1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. При цьому згідно зі п. 2 ч. 2 ст. 332

КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до вимог ст. 509 ч. 2 КПК України, у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування на підставі постанови слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві від 02.11.2021 року було призначено комплексну судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 04.11.2021 року № 618, зробленого трьома експертами, ОСОБА_6 свої анамнестичні відомості та обставини розслідуваної події викладає хворобливим чином (по типу систематизованих маячних ідей параноїдального характеру), через що потребує проведення йому стаціонарної судової-психіатричної експертизи в умовах КМЦСПЕ (т. 3, а.к.п. 24, 25).

У подальшому, 17.11.2021 року слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді з клопотанням про призначення та направлення на стаціонарну судово психолого-психіатричну експертизу ОСОБА_6 , яке ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18.11.2021 року було задоволено (т. 3, а.к.п. 26-30), однак зазначена експертиза не була проведена через невизначеність фінансування КМЦСПЕ

в 2022 році (т. 3, а.к.п. 43).

Постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_14 від 14.01.2022 року призначено амбулаторну судову психолого-психіатричну експертизу для вирішення питання щодо психічного стану

ОСОБА_6 , доручивши її проведення експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» (т. 3, а.к.п. 45-47).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 27 січня 2022 року № 20, зробленого двома експертами, встановлено, що психічний стан ОСОБА_6 на період кримінального правопорушення викликає сумніви в його психічному здоров`ї, у зв`язку із чим він потребує тривалого динамічного спостереження в умовах психіатричного стаціонару для проведення диференційної діагностики між ендогенним психічним розладом та симуляцією, тобто потребує проведення відносно нього стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи (т. 3, а.к.п. 49-51).

Однак, незважаючи на наведені вище висновки експертів щодо сумнівів

у психічному здоров`ї ОСОБА_6 та рекомендації провести йому стаціонарну судову-психіатричну експертизу (стаціонарну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу), проведення такої під час досудового розслідування не було забезпечено (т. 3, а.к.п. 52, 53).

При цьому, судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження на вказані вимоги закону та обставини у даному провадженні не звернув увагу і відповідного рішення не прийняв.

Тобто, судом першої інстанції при наявності відомостей, що можуть викликати сумніви щодо осудності чи обмеженої осудності ОСОБА_6 , не враховано відсутність у матеріалах кримінального провадження висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи щодо його психічного стану, про необхідність якої вказано у зазначених вище висновках судово-психіатричного експерта від 04 листопада 2021 року № 618 та від 27 січня 2022 року № 20 і проведення якої у такому випадку відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК України є обов`язковою. На вказану обставину наголосив Верховний Суд у своєму рішенні, вказавши що суд першої інстанції не врахував відсутність у матеріалах кримінального провадження висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи щодо психічного стану обвинуваченого ОСОБА_6 .

Отже, під час розгляду справи судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування такого рішення.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, забезпечити проведення стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_6 , в залежності від встановленого ретельно перевірити фактичні обставини кримінального провадження, доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Отже, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції допущено порушення ч. 1 ст. 412, п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України, що є підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, який належить провести з урахуванням вказаних доводів прокурора.

При цьому, колегія суддів не перевіряє доведеність винуватості, правильність кваліфікації та відповідність покарання загальним засадам призначення покарання, але вони підлягають обов`язковій ретельній перевірці при новому судовому розгляді в суді першої інстанції згідно з положеннями розділу IV КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого - задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора, представника потерпілого - задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою обрано постановою Верховного Суду від 20 січня 2026 року строком на 60 днів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ____________ ____________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/3672/2026

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Доповідач: ОСОБА_1