Справа №345/7221/25
Провадження № 1-кп/345/153/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000132 від 20.11.2025, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, працюючого кочегаром у Грабівській гімназії, РНОКПП НОМЕР_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 умисно спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

19.11.2025 близько 13.00 год., ОСОБА_2 , перебуваючи поблизу домоволодіння по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин в ході словесного конфлікту з сусідом ОСОБА_6 , реалізовуючи раптово виниклий умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, наніс ОСОБА_6 удари рукою по голові та в область обличчя.

В подальшому цього ж дня, близько 13 год. 30 хв., перебуваючи біля воріт домоволодіння по АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_2 наніс ОСОБА_6 один удар металевою арматурою по голові та один удар цією ж арматурою область правої руки.

У результаті нанесення ОСОБА_2 ударів потерпілому ОСОБА_6 , останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головно мозку синцями, саднами та забійними ранами в ділянці голови забійної рани в ділянці правої руки, які згідно висновку судово-медичного експерта від 08.12.2025 відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_2 частково визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення. Визнав, що вчиняв певний фізичний вплив щодо потерпілого, але вважає, що на такі дій його спровокував сам потерпілий і він діяв з метою самооборони. Пояснив, що потерпілий є його односельчанином, який з усіма конфліктує. 19.11.2025 р. в обідню пору він перебував на своєму подвір`ї і побачив, що на дорозі ОСОБА_6 . б`є ОСОБА_7 і між ними знаходиться ровер. Він підійшов до них щоб розборонити їх і зробив зауваження ОСОБА_6 . Далі почав відтягувати ОСОБА_6 від ОСОБА_7 і тримав останнього за руки щоб той його не вдарив. Під час цього ОСОБА_6 плюнув йому в обличчя. У відповідь на ці дії він ударом руки відштовхнув ОСОБА_6 від себе. Далі вони продовжили шарпати один одного за одяг. А потім розійшлись і при цьому ОСОБА_6 словесно йому погрожував. Далі він вирішив піти додому до ОСОБА_6 і з`ясувати що він йому зробить. На подвір`ї коло дороги стояла дружина ОСОБА_6 ОСОБА_8 . Він розпочав розмову з нею. В цей час до нього непомітно підбіг ОСОБА_6 з куском арматури в руках і вдарив його декілька разів по руці. Після цього він вихопив цей кусок арматури і почав у відповідь з метою самозахисту відбиватись рукою. Далі він штовхнув ОСОБА_6 , через що той впав і випустив з рук арматуру, яка опинилась в його руках. Потім ОСОБА_6 піднявся і далі намагався його бити. Зі страху він почав відбиватись від ОСОБА_6 арматурою, яку тримав в руках. Не заперечує, що в ході цих дій міг вдарити потерпілого. Далі він сів на свій ровер і поїхав до ОСОБА_7 , де дружина останнього викликала швидку допомогу і поліцію.

Таким чином, показами обвинуваченого підтверджується факт нанесення ударів потерпілому на двох різних локаціях в с. Грабівка, а також час і місце де були вчинені ці дії.

Не зважаючи на відсутність повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого доводить показами потерпілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_6 підтримав обвинувачення та пояснив суду, що 19.11.2025 р. десь близько 12-ї години на дорозі підійшов до ОСОБА_7 , який їхав на ровері, і почав з`ясовувати з ним стосунки щодо пліток, які розпускає про нього цей односельчанин. У відповідь на це ОСОБА_7 обматюкав його. Через це він ногою штовхнув ровер ОСОБА_7 і останній впав на землю. Далі до нього підійшов ОСОБА_2 і вдарив ззаду по голові, а другий удар наніс в обличчя. У відповідь на ці дії він плюнув в обличчя обвинуваченому. Далі ОСОБА_2 і ОСОБА_7 повалили його на землю і почали копати ногами. Після цього всі розійшлись з цього місця. Того ж дня через деякий час він знаходився на своєму подвір`ї за стодолою. В цей час почув крик дружини, яка була біля брами перед подвір`ям. Побіг на крик і побачив, що ОСОБА_2 б`є його дружину. Він заступився за дружину і між ними почалась шарпанина. При цьому ОСОБА_2 наніс йому два удари арматурою по голові і один удар по руці. Цю арматуру ОСОБА_2 приніс із собою. Далі ОСОБА_2 сів на свій ровер і разом з арматурою поїхав до ОСОБА_7 . Стверджує, що він обвинуваченого арматурою не бив. Припускає, що той сам вдарився об металеву арматуру. До судмедексперта він звернувся наступного дня. Від госпіталізації відмовився через те, що змушений доглядати за тяжкохворою дружино.

Показами потерпілого доводиться спосіб, час і місце нанесення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_7 розповів суду, що обвинувачений і потерпілий є його односельчанами. Потерпілого характеризує як конфліктну особу. З потерпілим та дружиною потерпілого в нього неприязні відносини. З обвинуваченим колись разом працювали. Обвинуваченого характеризує з позитивної сторони. В листопаді 2025 року (точної дати не пригадує) в обідню пору він їхав на велосипеді по дорозі в селі Грабівка. Його на своєму велосипеді наздогнав потерпілий ОСОБА_6 , який перегородив йому шлях і почав висловлювати йому якісь претензії та наносити удари. Від ударів ОСОБА_6 він впав. В цей час до них підійшов обвинувачений ОСОБА_2 і зробив зауваження ОСОБА_6 . У відповідь на це ОСОБА_6 почав плювати в обличчя ОСОБА_2 і бити останнього. Він не бачив щоб ОСОБА_2 бив потерпілого. Вважає, що ОСОБА_2 лише заступився за нього. Далі вони розійшлись з того місця де був конфлікт. Свідок пішов до себе додому. Через незначний проміжок часу до нього прийшов ОСОБА_2 , він мав в руках кусок арматури і в нього була кров на голові. ОСОБА_2 сказав, що ОСОБА_6 вдарив його цією арматурою на дорозі, а він відібрав в нього цю арматуру. Надалі дружина свідка викликала карету швидкої допомоги і повідомила поліцію.

Показами цього свідка підтверджується час і місце конфлікту, який був між обвинуваченим і потерпілим. Водночас його твердження про те, що він не бачив щоб обвинувачений бив потерпілого, не спростовують той факт, що обвинувачений наносив удари потерпілому, адже це визнав сам обвинувачений. Окрім того, зважаючи на те, що перед цим свідок впав від поштовху потерпілого, то, ймовірно, він міг і не бачити той момент, як обвинувачений наносив удари потерпілому.

Свідок ОСОБА_9 , який є сином ОСОБА_7 , розповів суду, що 19.11.2025 року біля обіду порався біля вуликів на подвір`ї. В цей час додому на велосипеді приїхав батько, а за деякий час після батька до них прийшов ОСОБА_2 . В останнього була кров на голові і він мав з собою кусок арматури. ОСОБА_2 розповів, що цією арматурою його побив ОСОБА_6 після того як він заступився за його батька. Далі вони викликали швидку допомогу та поліцію. В батька також були незначні тілесні ушкодження. Охарактеризував потерпілого ОСОБА_6 як конфліктну особу, який конфліктує з багатьма людьми в селі.

Щодо показів цього свідка, то суд не бере їх до уваги, адже він не був очевидцем конфлікту, який був між обвинуваченим і потерпілим, а тільки частково описує наслідки конфлікту та переповідає обставини конфлікту, про які дізнався зі слів свого батька та обвинуваченого.

Щодо решти свідків, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, то сторони кримінального провадження відмовились від їхнього допиту, мотивуючи це тим, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не були безпосередніми очевидцями події, а свідок ОСОБА_8 має ряд захворювань, які унеможливлюють її прибуття в судове засідання. Враховуючи вище наведене, з метою дотримання розумного строку розгляду кримінального провадження, та виходячи з принципу диспозитивності, судом було прийнято рішення про подальший розгляд даного кримінального провадження без допиту цих свідків.

Окрім вище описаних показів вина обвинуваченого також доводиться:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.11.2025, зі змісту якого вбачається, що потерпілий повідомив, що цього дня близько 13 год. 00 хв. В с. Грабівка по вул. Шевченка неподалік місця проживання сусід ОСОБА_2 разом з ОСОБА_7 нанесли йому тілесні ушкодження.

-протоколом огляду речей та документів від 10.12.2025. В ході цього огляду було переглянуто відеозаписи, які наявні на оптичних носіях інформації DVD-R. Ці відеозапис також було переглянуто і під час судового розгляду. Вони здійснені за допомогою нагрудних відеокамер поліцейських, які прибули на місце події 19.11.2025. Зокрема, на відео зафіксовано процес спілкування поліцейських спершу з потерпілим ОСОБА_6 та його дружиною, а в подальшому з обвинуваченим ОСОБА_2 , свідком ОСОБА_7 та їхніми родичами. Потерпілий і обвинувачений дають пояснення схожі до тих, які вони надали під час судового розгляду. На відеозаписі чітко зафіксовано видимі тілесні ушкодження на голові потерпілого і червоні сліди на обличчі, які схожі на кров. Також зафіксована схвильований стан обвинуваченого, якому надають медичну допомогу працівники служби екстреної медичної допомоги.

-протоколом проведення слідчого експерименту від 11.12.2025 р., в ході якого потерпілий ОСОБА_6 відтворив обставини нанесення йому тілесних ушкоджень 19.11.2025 року близько 13 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , а також біля воріт домоволодіння по АДРЕСА_2 . Вказав як саме обвинувачений наносив йому удари, скільки ударів і в які ділянки тіла та голови;

-висновком експерта № 156 від 08.12.2025 року, з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_6 мались тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травми зі струсом головно мозку, синцями, саднами та забійними ранами в ділянці голови; забійна рана. Ці тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись як внаслідок нанесення ударів такими предметами (можливо кулаками, ногами, металевою палицею та і будь якими іншими тупими твердими предметами) у вказані ділянки тіла, так і при ударах вказаними вище ділянками тіла об такі предмети. Можуть відповідати терміну, вказаному в постанові. Ці тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я. Висновок експерта був складений із врахуванням даних, які зафіксовані в медичній документації, яка була здобута стороною обвинувачення у передбачений законом спосіб.

Досліджені під час судового розгляду докази не містять інформації, яка б давала підстави вважати, що наявні в потерпілого тілесні ушкодження отримані не від ударів обвинуваченого, а за інших обставин і в іншому місці. Як зазначено у вище згаданому висновку експерта, наявні в потерпілого тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як внаслідок нанесення ударів такими предметами (можливо кулаками, ногами, металевою палицею) так і будь якими іншими тупими твердими предметами у вказані ділянки тіла, так і при ударах вказаними ділянками тіла об такі предмети та можуть відповідати терміну, вказаному у постанові.

Під час судового розгляду не встановлено достатньо обставин, які б свідчили про протиправні дії потерпілого, які б дозволяли обвинуваченому з метою самооборони застосовувати такого рівня насильство по відношенню до потерпілого. Маючи можливість уникнути подальшого розвитку конфлікту після агресивних і провокативних дій потерпілого шляхом залишення місця конфлікту, обвинувачений не зробив цього, а навпаки наніс удари потерпілому. Надалі усвідомлюючи, що між ним та потерпілим існують неприязні стосунки, обвинувачений не пішов по своїх справах, а сам прийшов до входу на подвір`я потерпілого, де між ними продовжився конфлікт. Попередній конфлікт, який тривав між потерпілим і свідком ОСОБА_7 , також не є тією обставиною, яка виключає протиправність дій обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні у судовому засіданні доведена повністю, а його протиправні дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, обставини при яких був скоєний кримінальний проступок, а також думку потерпілого і позицію прокурора.

Зокрема, призначаючи покарання ОСОБА_2 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного та те, що він має постійне місце проживання, на обліку у психіатра та нарколога не числиться, по місцю проживання характеризується позитивно, він одружений, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки. Попри досягнення пенсійного віку, він продовжує свою трудову діяльність і офіційно працевлаштований.

До обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 суд відносить часткове визнання вини і похилий вік обвинуваченого.

Обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченого, ставлення його до скоєного, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 60 н.м.д.г

Потерпілий щодо необхідної міри покарання поклався на розсуд суду.

Позиція захисника зводилась до того, що її підзахисний діяв в межах необхідної оборони і з його боку відсутній умисел на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. У зв`язку з цим вона просила виправдати обвинуваченого.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, ставлення обвинуваченого до скоєного кримінального проступку, наявність пом`якшуючи покарання обставин, та приходить до висновку, що покарання слід призначити у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу. Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Зважаючи на поважний вік обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд не вбачає за необхідне призначити більш суворіше покарання з тих, які передбачено санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

До обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався. Клопотань про обрання запобіжного заходу вироком суду не надходило.

Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376, 381, 382 КПК України,

у х в а л и в:

Засудити ОСОБА_2 та визнати його винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

Речові докази:

-виписку № 12043 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, КТ-головного мозку, медичну карту стаціонарного хворого № 12043, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - повернути КНП «Калуська ЦРЛ»;

-оптичні носії інформації DVD-R з відеозаписами, які знаходяться при матеріалах судової справи, - залишити там же.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Роз`яснити потерпілому, що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Суддя ОСОБА_12