ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/302/26
Провадження №1-кс/477/165/26
УХВАЛА

про скасування арешту майна

12 березня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 про скасування арешту, подане в межах кримінального провадження №0000086 від 11 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2026 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області з клопотанням про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2026 року у справі №477/302/26 у кримінальному провадженні №0000086 від 11 лютого 2026 на майно, що перебувало у його володінні.

Клопотання мотивовано тим, що 12 лютого 2026 року в період часу з 20.00 години по 20.50 годину слідчим СВ ВП №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 , здійснено огляд ділянки місцевості автодороги Н-14, сполученням «Миколаїв-Кропивницький», поблизу с. Капустине Миколаївського району Миколаївської області, під час якого було виявлено та вилучено транспортний засіб - спеціалізований вантажний автомобіль «МАN» модель «ТGX 18.440», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , із загальним напівпричепом марки «Krone» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в середині якого виявлено 8 метало-бетонних прогонів, та товарно-транспортну накладну № 9182 від 12 лютого 2026 року.

Ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2026 року при розгляді клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_7 було накладено арешт на вищевказане майно.

Вважає, що арешт на його майно накладено необґрунтовано, так як ОСОБА_5 не є суб`єктом кримінального правопорушення та відносно нього не здійснюється жодного кримінального провадження.

Крім того вказував, що на транспортному засобі, який перебуває у його правомірному користуванні здійснював перевезення майна ОСОБА_8 у відповідності до цивільно-правової угоди і не має жодного відношення до обставин, пов`язаних із досудовим розслідуванням кримінального провадження, що здійснюється за фактом ймовірного викрадення брухту чорних металів, про що 11 лютого 2026 року внесено відомості до ЄРДР за №0000086.

Прокурором у клопотання про арешт майна не наведено будь-яких достовірних відомостей про протиправні дії ОСОБА_9 , а тому, з огляду на частину третю статі 132 КПК України, в даному випадку не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Просить скасувати арешт на майно, що вилучене з його правомірного володіння 12 лютого 2026 року.

В судовому засіданні представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_3 підтримав заяву ОСОБА_5 про скасування арешту майна, зазначивши, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення. Звернув увагу на ту обставину, що згідно витягу з ЄРДР, слідчим відділом ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за фактом ймовірного викрадення брухту чорних металів, а підставою для внесення відомостей до ЄРДР за частиною четвертою статті 185 КК України слугувало повідомлення поліцейського СОГ про те, що на автодорозі неподалік с-ще Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області ПОГ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області зупинив транспортний засіб - автомобіль марки МАН», реєстраційний номер НОМЕР_3 із спеціалізованим напівпричепом марки «SСНМІТZ» реєстраційний номер НОМЕР_4 , в якому виявлено брухт чорних металів, під керуванням ОСОБА_10 , у якого відсутні відповідні документи на зазначене майно, що свідчить про ймовірний факт його викрадення.

При цьому транспортний засіб ОСОБА_5 було зупинено 12 лютого 2026 року в межах вказаного вище кримінального правопорушення та встановивши, що документи, які надані ОСОБА_5 , а саме: товарно-транспортна накладна має ознаки підробки, органом досудового розслідування не вжито дій, щодо внесення відомостей за даним фактом до ЄРДР, що надавало б останньому можливість звертатися до слідчого судді із заходами забезпечення кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_4 , як представник сторони, за чиїм клопотанням накладено арешт на майно ОСОБА_5 у судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на належність вилученого майна до речових доказів, тому вважав, що з метою збереження цих речових доказів, наявні підстави для подальшого арешту майна.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положенням частини другої статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у частині другій статті 170 КПК України, а також доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Отже, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов:

- вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

- вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Слід зауважити, що під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, оскільки вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо обґрунтованості накладення арешту на майно з урахуванням нових доказів, які надаються слідчому судді під час розгляду клопотання та які не були відомі слідчому судді під час накладення арешту на майно.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000086 від 11 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, за фактом ймовірного викрадення брухту чорних металів, про що 10 лютого 2026 року надійшло повідомлення зі служби «102».

За аналізом матеріалів клопотання прокурора про арешт майна, що надійшли на розгляд до слідчого судді вбачається, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР за частиною четвертою статті 185 КК України слугувало повідомлення поліцейського СОГ про те, що на автодорозі неподалік с-ще Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області ПОГ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області зупинив транспортний засіб - автомобіль марки МАН», реєстраційний номер НОМЕР_3 із спеціалізованим напівпричепом марки «SСНМІТZ» реєстраційний номер НОМЕР_4 , в якому виявлено брухт чорних металів, під керуванням ОСОБА_10 , у якого відсутні відповідні документи на зазначене майно, що свідчить про ймовірний факт його викрадення.

У свою чергу в межах вказаного кримінального провадження, 12 лютого 2026 року в період часу з 20.00 години по 20.50 годину слідчим СВ ВП №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 , здійснено огляд ділянки місцевості автодороги Н-14, сполученням «Миколаїв-Кропивницький», поблизу с. Капустине Миколаївського району Миколаївської області, під час якого було виявлено та вилучено транспортний засіб - спеціалізований вантажний автомобіль «МАN» модель «ТGX 18.440», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , із загальним напівпричепом марки «Krone» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в середині якого виявлено 8 метало-бетонних прогонів, та товарно-транспортну накладну № 9182 від 12 лютого 2026 року, яка надана ОСОБА_5 .

Тобто, з матеріалів кримінального провадження слідує, що клопотання прокурора про арешт майна, яке 12 лютого 2026 року вилучено у ОСОБА_5 подане в межах кримінального 0000086 від 11 лютого 2026 року за фактом зупинення автомобіля марки МАН», реєстраційний номер НОМЕР_3 із спеціалізованим напівпричепом марки «SСНМІТZ» реєстраційний номер НОМЕР_4 , в якому виявлено брухт чорних металів, під керуванням ОСОБА_10 , у якого відсутні відповідні документи на зазначене майно.

Тобто внесене прокурором клопотання про арешт майна, що вилучене у ОСОБА_5 здійснено в іншому кримінальному провадженні, а долучені матеріали не підтверджують факту внесення відомостей до ЄРДР за цим фактом.

У відповідності до частини сьомої статті 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

З огляду на те, що за фактом ймовірного викрадення майна 12 лютого 2026 року, що було виявлено цього ж дня під час зупинки транспортного засобу, марки «МАN» реєстраційний номер НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом марки «Krone» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому виявлено 8 метало-бетонних прогонів під керуванням ОСОБА_5 відповідні відомості до ЄРДР не вносилися, тому клопотання прокурора про арешт вилученого майна подано поза межами кримінального провадження та відповідно органом досудового розслідування не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, що надавало б підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Зміст пункту 1 частини третьої статті 132 КПК України вказує, що якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, то застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається.

Тому належними є доводи заявника з приводу того, що відомості за фактом зупинки транспортного засобу, марки «МАN» реєстраційний номер НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом марки «Krone» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому виявлено 8 метало-бетонних прогонів під керуванням ОСОБА_5 всупереч положенням статті 214 КПК України до ЄРДР не внесено, тому здійснення досудового розслідування у цьому випадку суперечить положенням частини третьої статті 214 КПК України.

Крім того, заслуговують на увагу доводи ОСОБА_5 та його адвоката ОСОБА_3 й щодо тієї обставини, що матеріали клопотання прокурора про арешт вилученого майна не містять підстав вважати, що вилучені речі мають протиправне походження, були засобами чи знаряддями вчинення кримінального правопорушення, тощо.

Як встановлено слідчим суддею, підставою для вилучення майна та подальшого накладення арешту на це майно було виявлення органом досудового розслідування у наданих ОСОБА_5 супроводжуючих документів, а саме: товарно-транспортної накладної ознак підробки.

У свою чергу ні клопотання прокурора про арешт майна та долучені до нього матеріали, не містять відомостей про проведення будь-яких експертиз та залучення експертів, спеціалістів під час проведення огляду товарно-транспортної накладної та акту приймання, що давало б можливість визначити реальність ознак їх підробки.

Уповноваженим працівником поліції не вчинено жодної дії направленої на з`ясування обставин відвантаження вантажу 8 метало-бетонних прогонів та справжності товарно-транспортної накладної, наданої водієм транспортного засобу.

Відомості щодо наявності у поліцейського СОГ та слідчого СВ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області знань та навичок для проведення такого роду досліджень або наявності у нього відповідної освіти та повноважень на проведення огляду документів та підтвердження чи спростування відповідності їх стандартам, що встановлені для них матеріали кримінального провадження також не містять.

Обставини підробки товаросупроводжувальних документів нічим іншим, окрім як рапортом патрульного поліцейського не підтверджується.

Згідно частини третьої статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Дослідженні слідчим суддею матеріали підтверджують доводи ОСОБА_5 щодо необґрунтованості арешту накладеного на його майно.

З огляду на приписи пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що накладений арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав порушує право заявника на вільне використання належного йому майна, та суперечить загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

В ході судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування не підтверджено, що майно, яке вилучене 12 лютого 2026 року під час проведення огляду ділянки місцевості автодороги Н-14, сполученням «Миколаїв-Кропивницький», поблизу с. Капустине Миколаївського району Миколаївської області: спеціалізований вантажний автомобіль «МАN» модель «ТGX 18.440», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , із загальним напівпричепом марки «Krone» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в середині якого виявлено 8 метало-бетонних прогонів, та товарно-транспортна накладна № 9182 від 12 лютого 2026 року, має відношення до кримінального провадження та/або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з огляду на що, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість поданого клопотання про скасування арешту майна.

Частиною першою статті 309 КПК України зазначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, перелік цих ухвал є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала у відповідності до частини третьої статті 309 КПК України не може бути оскаржена

На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 173, 174, 309, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2026 року у справі №477/302/26 у кримінальному провадженні №0000086 від 11 лютого 2026 року на майно вилучене 12 лютого 2026 року у ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_11