Справа № 953/7480/25
н/п 1-кс/953/1190/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000685 від 22.05.2025 за ч.5 ст.191 КК України ,-

встановив :

27.02.2026р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000685 від 22.05.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що у період дії воєнного стану заступник начальника Ізюмської міської військової адміністрації та голова Комісії з надання компенсації за знищене житло ОСОБА_5 , зловживаючи службовим становищем, організував незаконне отримання бюджетної компенсації. Достовірно знаючи, що ОСОБА_6 не має права на компенсацію, оскільки набула право власності на пошкоджений будинок за адресою: АДРЕСА_1 після його руйнування, ОСОБА_5 вступив з нею у змову. За його ініціативою організовано умисне додаткове пошкодження будинку та використано раніше складений звіт про технічний стан об`єкта. На підставі підробленої сукупності доказів Комісія ухвалила рішення про надання ОСОБА_6 житлового сертифіката на суму понад 2,1 млн грн. У подальшому ці кошти використані ОСОБА_6 для придбання квартири в м. Одеса, чим державі завдано матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

ОСОБА_6 20.01.2025 в порядку ст. 135 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, тобто пособництво у розтраті чужого майна, яке перебувало у віданні особи, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинена в умовах воєнного стану, в особливо великому розмірі шляхом вручення повідомлення про підозру до житлово-експлуатаційної організації за місцем мешкання ОСОБА_6 та по телефону направленням скан-копії такого повідомлення через мессенжер Telegram.

Кримінальне правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є особливо тяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у виді реального позбавлення волі строком до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років та з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як зазначено у клопотанні, метою накладення арешту у даному випадку у відповідності до вимог ст.170 КПК України є збереження майна, що належить ОСОБА_5 для реалізації спеціальної конфіскації.

Внаслідок чого просить накласти арешт на квартиру загальною площею 48.9 м2 за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності підозрюваній ОСОБА_6 .

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, прокурор подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, суд вважає за необхідне розглядати клопотання без повідомлення власника майна та/або його представників враховуючи можливість його відчуження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою спеціальної конфіскації.

За ч.4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

З тексту клопотання вбачається, що слідчий просить накласти арешт на майно належне ОСОБА_5 з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира загальною площею 48.9 м2 за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_6 .

Самого повідомлення про підозру, його вручення у порядку переданому КПК України ОСОБА_5 , додані до клопотання документи не містять.

Також у клопотанні слідчий підкреслює можливу конфіскацію майна, як виду покарання, яке перебачено санкцією статті ч.5 ст. 191 КК України .

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

Відповідно до абзацу першого ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

За ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області проводить ся досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000685 від 22.05.2025 за ч.5 ст. 191 КК України .

20.01.2026р. старшим слідчим в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_3 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 . Підозра погоджена із прокурором ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 278 КПК письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Отже, повідомлення про підозру повинно бути вручено особисто або, у випадку неможливості такого вручення, через невстановлення місцезнаходження особи, має бути вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений у ст. 135 КПК, для вручення повідомлень, виключно в день його складення.

Повідомлення про підозру особисто ОСОБА_6 не вручено.

Ні клопотання, ні додані до нього матеріали, не містять даних про неможливість вручення особисто ОСОБА_6 складеного повідомлення про підозру.

За положеннями ч.1, ч.2 ст. 135 КПК особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

За положеннями ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Як свідчить повідомлення про підозру, ОСОБА_6 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Інших даних, щодо місця проживання ОСОБА_6 , надані матеріали не містять.

У доданих до клопотання матеріалах міститься копія розписки ОСОБА_7 голови ЖСК -33 Ілічівськ-33, про отримання 20.01.2026р. повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000685 від 22.05.2025 за ч.5 ст.191 КК України, для передачі ОСОБА_6 .

Проте будь-яких даних, що ЖСК Ілічівськ-33 є житлово-експлуатаційною організацією за місцем проживання ОСОБА_6 , слідчому судді не надано і у поданому клопотанні не зазначено.

За даними ЄДРПОУ житлово-будівельний кооператив «Іллічівськ-33» головою правління якого є ОСОБА_7 , знаходиться в м.Одесса. Дані про проживання ОСОБА_6 в м.Одесса відсутні.

Також до клопотання доданий скріншот відправлення телефоном підозру ОСОБА_8 , проте чи є це ОСОБА_6 , чи це її номер телефону, встановити не можливо, оскільки такі дані додатки не містять.

Із доданого скріншоту не можливо встановити дату такого відправлення.

Також вказаний скірншот не містить позначки, що повідомлення доставлено, лише міститься позначка про його відправлення.

Відсутність підтвердження вручення повідомлення про підозру особисто ОСОБА_6 або спрямованого за місцем проживання, особам, виключний перелік яких вказаний у ч. 2 ст. 135 КПК, свідчить про невиконання кримінальних процесуальних приписів щодо належного вручення такого повідомлення ОСОБА_6 , і звісно також не може вважатися належним врученням повідомлення.

Надані документи не свідчать, що органом досудового розслідування були вчинені дії по встановленню місця проживання ОСОБА_6 , відсутні дані про можливий її перетин кордону України, можливе оформлення ВПО.

Враховую, що додані до клопотання документи не підтверджують вручення у відповідності до положень ст.ст. 135, 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлення про підозру та вжиття заходів, щодо належного повідомлення про підозру ОСОБА_6 , остання не набула статусу підозрюваної, тоді як арешт з метою конфіскації майна, як виду покарання, може бути накладений лише на майно підозрюваного.

З урахуванням наведеного, клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 135, 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволені клопотання старшого слідчого в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000685 від 22.05.2025 за ч.5 ст.191 КК України про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1