Провадження №1-кп/337/202/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, військовослужбовця, який зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.11.2022 ОСОБА_6 ) районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст.309, 75 КК України до 2 роки обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

- 13.03.2024 Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. 71, 72 КК України до 1 рік 1 місяць позбавлення волі. 09.09.2024 на підставі ухвали Златопільського (Первомайського) міськрайонного суду Харківської області від 30.08.2024 звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби, невідбутий строк 7 місяців 14 днів,

у кримінальному провадженні №0000454 від 18.05.2025 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.14 ч.1 ст. 114-1, ч.1 ст. 14 ч.2 ст.194, ч.4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.14 ч.1 ст. 114-1, ч.1 ст. 14 ч.2 ст.194, ч.4 ст. 408 КК України

Прокурор ОСОБА_7 подав до суду клопотання, в якому просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , оскільки він обвинувачується за ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.14 ч.2 ст.194, ч.4 ст.408 КК України. Зокрема, обвинувачується у вчиненні готування в перешкоджанні законної діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період, під час готування до чергового завдання, отриманого від невстановленої особи, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Маry». Однак довести свій протиправний умисел до кінця не встиг з причин, які не залежали від його волі. При цьому він раніше судимий за вчинення інших злочинів, що свідчить про те, що його соціальна поведінка не виправилась та досі існують негативні фактори, які свідчать про криміногенність його особистості, що передбачає намір переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений може довести протиправний умисел до кінця та продовжувати вчиняти злочин, оскільки має сталі та міцні зв`язки невстановленою на даний час особою, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Маry». Тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, вік та стан його здоров`я, дають підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти вищевказаним ризикам. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти зазначеним ризикам, що дає підстави для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вказане клопотання підтримав з підстав, які в ньому викладені, просив клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечили.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він не має наміру переховуватися від суду та вчиняти кримінальні правопорушення. Вважає достатнім застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 із насінням електронного засобу контролю. Посилається на наявність у нього хворої бабусі, за якою окрім нього нікому доглядати, та необхідність працевлаштування.

Захисник ОСОБА_4 посилалася на недоведеність прокурором зазначених у клопотанні ризиків. Зазначила, що до затримання її підзахисний був військовослужбовцем та має намір продовжити військову службу. Просила у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Суд, вислухавши клопотання і думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, враховує таке.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст.176, 177, 183, ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування відповідного запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що певні обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно положень п. "с" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Судом встановлено, що слідчим суддею Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 06.06.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення альтернативного запобіжного заходу.

Строк тримання під вартою неодноразово продовжувався слідчим суддею Олександрівського районного суду міста Запоріжжя, а в подальшому Хортицьким районним судом міста Запоріжжя, останній раз ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 21.01.2026 до 21.03.2026 включно без визначення розміру застави.

До закінчення строку дії запобіжного заходу розгляд кримінального провадження завершений не буде, тому наявні підстави для вирішення питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 .

Так, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.14 ч.2 ст.194 КК України, які класифікуються як тяжкі злочини, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.4 ст.408 КК України, яке є особливо тяжким злочином, та за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавленні волі.

Суд, вважає необхідним наголосити, що на даній стадії процесу суд не встановлює наявність в діях обвинуваченого складу злочинів та ступінь його вини, а лише визначає, чи дозволяють досліджені судом докази встановити причетність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, яка є вірогідною та достатньою для продовження застосування до нього запобіжного заходу.

При цьому суд керується терміном «обґрунтованої підозри», поняття якого визначено в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеності його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, дослідження яких здійснюється судом.

В даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора та матеріали справи містять достатньо даних для висновку, що причетність обвинуваченого до злочинів, в яких він обвинувачується, є вірогідною та достатньою для продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що заявлені прокурором ризики є безпідставними та ґрунтуються лише на припущеннях, не заслуговують на увагу суду, оскільки ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, продовжують існувати.

Так, суд вважає встановленим та доведеним продовження існування ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану, що дає підстави вважати, що він з метою уникнення покарання та відповідальності, розуміючи тяжкість кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, суворість та невідворотність можливого покарання, може переховуватись від суду.

Також, на думку суду, прокурором доведений ризик можливого продовження обвинуваченим злочинної діяльності, оскільки ОСОБА_5 має сталі та міцні зв`язки з невстановленою на даний час особою, яка використовує у системі миттєвого обміну інформацією «Telegram» ідентифікатор «Магу», та обвинувачується у вчиненні злочину саме за її вказівками, тому перебування на волі може створити умови для налагодження злочинних зав`язків із цією або іншою особою, яка представляє державу-агресора РФ.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, на підставі ухвали суду від 30.08.2024 звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби, однак на теперішній час залишив місце несення військової служби, що свідчить про його низьку самодисципліну.

Враховуючи вказані обставини в сукупності, суд вважає, що це свідчать про можливість обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення як ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що є підставою для подальшого його тримання під вартою.

Наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, дружини та дитини, хворої бабусі на переконання суду, не є тими стримуючими чинниками, які могли б у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування тримання під вартою.

Суд також враховує те, що у відповідності до п.5 ч.1, ч.6 та ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні передбаченого ст.114-1 КК України злочину та військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні передбаченого ст.408 КК України злочину, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином суд вважає, що вказані обставини у сукупності свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на чому наполягає обвинувачений.

Також суд вважає, що в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, а характер та ступінь тяжкості діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , сукупність інших обставин однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

У зв`язку з цим суд вважає необхідним продовжити відносного обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу немає.

Також суд враховує, що відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні, зокрема, тяжкого та особливо тяжкого злочинів, враховуючи дані, що його характеризують, його майновий стан, суд вважає доцільним не визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.177, 178, 183, 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 16 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику та надіслати державній установі за місцем утримання ОСОБА_5 для виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошений 18.03.2026 о 16.50 год.

Суддя ОСОБА_1