САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/668/26
Провадження №1-кс/726/289/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю адвоката ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 на бедіяльність старшого детектива ТУ БЕБ у Чернівецькій області ОСОБА_5 щодо неповернення вилученого майна у кримінальному провадженні №0000020 від 06.05.2025,-

ВСТАНОВИВ :

09.04.2026 року до слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці, надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_4 на рішення, дії чи бездіяльність слідчого щодо неповернення вилученого майна у кримінальному провадженні №0000020 від 06.05.2025.

Скаргу мотивує тим, що у межах вказаного кримінального провадження слідчим суддею Садгірського районного суду м. Чернівці, 02.03.2026 було надано дозвіл на проведення обшуку у транспортному засобі сідельному тягачі марки «VOLVO FH 500», д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ТОВ «МВ-Трансбуд». Постановою старшого детектива ТУ БЕБ у Чернівецькій області ОСОБА_5 від 18 березня 2026 року, ТОВ «МВ-Трансбд» відмовлено в задоволенні клопотання щодо повернення вилученого 03.03.2026 майна. У цій же постанові до переліку вилученого майна включено: мобільний телефон IPHONE XS, серійний номер НОМЕР_3 , який був вилучений у водія ОСОБА_4 . Вказує, що порушено права фізичної особи - законного володільця мобільного телефону. У зв`язку із викладеним, просить скасувати постанову старшого детектива ТУ БЕБ у Чернівецькій області ОСОБА_5 від 18.03.2026 року та зобов`язати детектива обо іншу уповноважену особу негайно повернути ОСОБА_4 особистий мобільний телефон IPHONE XS, серійний номер НОМЕР_3 , із SIM-карткою/номером НОМЕР_4 .

Представник скаржника, адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні просив задовольнити скаргу.

Детектив ТУ БЕБ в Чернівецькій області ОСОБА_5 направив до суду заяву, в якій просив скаргу розглядати у його відсутність. У задоволенні скарги просив відмовити.

Дослідивши надані стороною докази, слідчий суддя дійшов висновку про те, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні ЄРДР за №0000020 від 06.05.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 203-1 КК України.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 02.03.2026 року надано дозвіл на проведення обшуку в транспортному засобі - сідельний тягач марки «VOLVO FH 500», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ТОВ «МВ-Трансбуд» (), з метою виявлення та вилучення документів пов`язаних з придбанням та реалізацією продукції текстильних товарів (тканини) за період з 2023 по 2026 рік ТОВ «Весільний Світ» (), ФОП ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 ; ФОП ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , ФОП ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_7 , ТОВ «Лайфсфера» (), ТОВ «МВ-Трансбуд» (); ТОВ «Побутсфера» (), в тому числі і від імені інших пов`язаних фізичних осіб-підприємців, договорів, угод з додатками та доповненнями, накладних, контрактів, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, рахунків фактур, видаткових (прибуткових) накладних, актів виконаних робіт, прийому передачі товарів (робіт-послуг) документів щодо походження (придбання) ТМЦ, залишків та реалізації, сертифікатів якості (відповідності) товарів, відомостей бухгалтерського та податкового обліку, відомості «чорнової бухгалтерії», чорнові записи, які відображають реальні доходи при реалізації продукції, документи (чорнові записи), електронні носії інформації, комп`ютери, мобільні телефони, грошові кошти отриманні злочинним шляхом, митні декларації, товаро-транспортні накладні, CMR товаро-супровідних документів щодо транспортування ТМЦ, продукції текстильних товарів (тканини), з можливістю вилучення транспортного засобу сідельного тягача марки «VOLVO FH 500», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 , інші документи, предмети, які мають суттєве значення під час досудового розслідування кримінального провадження.

Згідно з протоколом обшуку від 03.03.2026 року, який проводився за участю водія транспортного засобу ОСОБА_4 у присутності понятих, детективом ТУ БЕБ у Чернівецькій області було виявлено та вилучено: сідельний тягач марки «VOLVO FH 500», д.н.з. НОМЕР_1 ; напівпричеп з металевим контейнером д.н.з. НОМЕР_2 ; особистий мобільний телефон ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , марки IPHONE XS, серійний номер НОМЕР_3 , із SIM-карткою та номером НОМЕР_4 та документи.

Слідчим суддею встановлено, що 17.03.2026 року представник ТОВ «МВ-Трансбуд» звертався до уповноважених осіб ТУ БЕБ у Чернівецькій області із клопотанням про повернення вищевказаного вилученого в ході обшуку майна. У своєму клопотанні вказав, що арешт на вилучене майно не накладено, а тому воно утримується органом досудового розслідування без відповідної правової підстави. Постановою старшого детектива ТУ БЕБ у Чернівецькій області ОСОБА_5 від 18.03.2026 року, ТОВ «МВ-Трансбд» було відмовлено у задоволенні клопотання про повернення майна у зв`язку із тим, що вилучені транспортні засоби, речі та документи визнано речовими доказами.

При цьому, у тексті постанови детектив обмежився формальним викладенням змісту ст.ст. 100, 236, 201-3, 221, 220 КПК України та резюмував, що на підставі вищевикладених статтей клопотання адвоката не підлягає задоволенню. Слідчий суддя вважає, що такий формалізований підхід є необґрунтованим та порушує процесуальні права особи, майно якої вилучено та утримується органом досудового розслідування. Заявнику не повідомлено чи арештовано вилучене майно, чи необхідне його подальше утримання у повному обсязі, які слідчі дії проводяться із цим майном та чи проводяться взагалі, якою є нагальна необхідність, доцільність, правова підстава для подальшого утримання, тощо. По суті, у задоволенні клопотання відмовлено без обґрунтованого роз`яснення будь-яких причин.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку, що з 03.03.2026 року, тобто з моменту вилучення майна у органу досудового розслідування було достатньо часу для отримання необхідних даних, фотофіксації матеріалів та здійсненні інших необхідних заходів в рамках вказаного кримінального провадження, а тому майно про повернення, якого порушується питання у скарзі, є тимчасово вилученим майном, арешт на нього не накладався, у зв`язку із чим, це майно підлягає негайному поверненню особі, в якої воно було вилучене, а скаргу слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 на бедіяльність старшого детектива ТУ БЕБ у Чернівецькій області ОСОБА_5 щодо неповернення вилученого майна у кримінальному провадженні №0000020 від 06.05.2025 задовольнити.

Зобов`язати старшого детектива ТУ БЕБ у Чернівецькій області ОСОБА_5 або іншу службову особу, що уповноважені здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000020 від 06.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 203-1 КК України, повернути ОСОБА_4 мобільний телефон Iphone XS, серійний номер НОМЕР_3 із SIM-карткою/номером НОМЕР_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1