Справа № 950/243/26
Номер провадження 1-кс/950/104/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі:слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області майора поліції ОСОБА_5 про застосування в кримінальному провадженні № 0000027 від 27.01.2026 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка, Лебединського району, Сумської області, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України;

за ч. 3 ст. 153 КК України;

В С Т А Н О В И В:

16.02.2026 року слідчий звернувся до суду з даним клопотанням, погодженим з прокурором, яке мотивує тим, що СВ відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування зазначеного кримінального правопорушення, в ході якого встановлено, що до 26.12.2025 підозрюваний ОСОБА_7 , проживав по АДРЕСА_3 разом з співмешканкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спільними неповнолітніми дітьми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно матеріалів досудового розслідування, у невстановлений в ході досудового розслідування день та час, в серпні 2025 року, неповнолітня ОСОБА_10 , перебувала в будинку у господарстві по АДРЕСА_3 і у підозрюваного, який достовірно знав про вік своєї доньки неповнолітньої ОСОБА_10 , виник протиправний умисел, на вчинення сексуального насильства по відношенню до своєї доньки.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи свої дії, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйнятні норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом ОСОБА_10 в силу її неповнолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду, зокрема в інтимних питаннях, рівня інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому повноцінний активний опір, використовуючи свою значну фізичну перевагу, достовірно знаючи про можливість настання тяжких наслідків у вигляді психологічної травми, скориставшись відсутністю поряд у приміщенні інших осіб, покликав свою неповнолітню доньку ОСОБА_10 в зальну кімнату будинку, де, застосовуючи психологічне насилля, яке виразилося в наказі мовчати та не пручатися, засунув руки під білизну, в яку вона була вдягнута, та взявся за груди та геніталії ОСОБА_10 і торкався їх близько 10 хв., після чого ОСОБА_7 наказав ОСОБА_10 нікому не розповідати про вчинене та, застосовуючи психологічне насилля, пригрозив їй фізичною розправою, а також застосовуючи фізичне насилля, наніс ляпас долонею ОСОБА_10 .

В подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування день та час у період з серпня 2025 по 21 січня 2026 року ОСОБА_7 повторно, неодноразово перебуваючи в будинку по АДРЕСА_3 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи свої дії, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйнятні норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом ОСОБА_10 в силу її неповнолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду, зокрема в інтимних питаннях, рівня інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому повноцінний активний опір, використовуючи свою значну фізичну перевагу, достовірно знаючи про можливість настання тяжких наслідків у вигляді психологічної травми, скориставшись відсутністю поряд у приміщенні інших осіб, застосовуючи психологічне насилля, яке виразилося в наказі мовчати та не пручатися, засовував руки під білизну, в яку була вдягнута ОСОБА_10 , та брав її за груди та геніталії. В подальшому ОСОБА_7 застосовував психологічне насилля стосовно ОСОБА_10 , яке виразилось в наказі нікому не розповідати про вчинене, та погрожував в разі не виконання наказу фізичною розправою.

Крім того, о 18 год. 21.01.2026 у ОСОБА_7 , стосовно якого 26.12.2025 р. у іншому кримінальному провадженні був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання в іншому населеному пункті та покладено обов`язки в тому числі заборона перебування в місці спільного проживання з ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 та заборона наближатися ближче ніж 500 м до домогосподарства розташованого за вказаною адресою з якими він ознайомлений під особистий підпис, умисно порушуючи покладені на нього обов`язки та обмеження, прийшов до будинку по АДРЕСА_3 , та перебуваючи в зальній кімнаті у ОСОБА_7 повторно виник умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру відносно своєї доньки неповнолітньої ОСОБА_10 , тому з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи свої дії, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйнятні норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом ОСОБА_10 в силу її неповнолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду, зокрема в інтимних питаннях, рівня інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому повноцінний активний опір, використовуючи свою значну фізичну перевагу, достовірно знаючи про можливість настання тяжких наслідків у вигляді психологічної травми, скориставшись відсутністю поряд у приміщенні інших осіб, застосовуючи психологічне насилля, яке виразилося в наказі мовчати та не пручатися, засунув руки під білизну, в яку була вдягнута ОСОБА_10 , та взяв її за груди та геніталії. В подальшому ОСОБА_7 застосовував психологічне насилля стосовно ОСОБА_10 , яке виразилось в наказі нікому не розповідати про вчинене та погрожував, в разі не виконання наказу фізичною розправою, а також, застосовуючи фізичне насилля, наніс ляпас долонею ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку експерта за результатами судово-психологічної експертизи № 27 від 05.02.2026, неповнолітня ОСОБА_10 з урахуванням інтелектуально-мнестичного розвитку, психологічних та вікових особливостей, могла правильно сприймати обставини вчинюваних відносно неї дій, та може давати про них свідчення, крім того в неї не виявлено таких індивідуальних властивостей та особливостей, які можуть суттєво вплинути на характер її свідчень, підвищеної схильності до фантазування та підвищеної схильності до навіювання.

Правдивість показів ОСОБА_10 щодо вчинення стосовно неї сексуального насильства з боку ОСОБА_7 підтверджено висновком спеціаліста-психолога за результатами допиту у відділенні Центру захисту дитини (за моделлю Барнахус) від 12.02.2026.

За таких обставин ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України «Сексуальне насильство» - вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи, кваліфікуючою ознакою якого є «вчинені щодо неповнолітньої особи».

16.02.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються наступними матеріалами:

-Свідченнями потерпілої ОСОБА_10 , яка засвідчила, що з серпня 2025 по 21 січня 2026 року її батько ОСОБА_7 , неодноразово вчиняв стосовно неї насильницькі дії сексуального характеру. Також засвідчила, що боїться свого батька так як він може вчинити фізичну розправу;

-Свідченнями свідка ОСОБА_8 , яка засвідчила, що ОСОБА_10 розповіла їй, що ОСОБА_7 , протягом з серпня 2025 по 21 січня 2026 року вчиняв насильницькі дії сексуального характеру. З даного приводу остання звернулася в поліцію. Також засвідчила, що боїться ОСОБА_7 так як він може вчинити фізичну розправу;

-Свідченнями свідка ОСОБА_14 , яка засвідчила, що ОСОБА_10 розповіла про те, що її батько ОСОБА_7 вчиняє стосовно неї дії сексуального характеру;

-Свідченнями свідка ОСОБА_15 , яка засвідчила, що ОСОБА_10 в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_16 розповіла, що ОСОБА_7 вчиняв стосовно неї дії сексуального характеру;

-Свідченнями свідка ОСОБА_16 , яка засвідчила, що ОСОБА_10 в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_15 розповіла, що ОСОБА_7 вчиняв стосовно неї дії сексуального характеру;

-Висновком експерта за результатами судово-психологічної експертизи від 05.02.2026 відповідно до якого ОСОБА_10 з урахуванням інтелектуально-мнестичного розвитку, психологічних та вікових особливостей, могла правильно сприймати обставини вчинюваних відносно неї дій, та може давати про них відповідні покази. У ОСОБА_10 не виявлено таких індивідуальних властивостей та особливостей, які можуть суттєво вплинути на характер її свідчень; підвищеної схильності до фантазування та підвищеної схильності до навіювання.

-Висновком спеціаліста-психолога за результатами допиту у відділенні Центру захисту дитини (за моделлю Барнахус) від 12.02.2026, що підтверджує правдивість показів ОСОБА_10 щодо вчинення стосовно неї сексуального насильства з боку ОСОБА_7 .

Слідчий подав суду клопотання, в якому просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права на визначення застави з тих підстав, що повідомлена йому підозра обґрунтовується доказами, отриманими під час досудового розслідування, він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років.

При цьому, на думку слідчого, наявні достатні підстави вважати, що існують чотири з п`яти ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, ОСОБА_7 :

1.Може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути відповідальності за скоєний злочин, оскільки підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років.

2.Незаконно вплинути на потерпілу та свідків, з метою зміни їх свідчень.

3.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як на даний час ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується негативно, ніде не працює, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, постійного джерела доходів не має, зловживає спиртними напоями.

4.Може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у скоєнні якого підозрюється.

Крім того, на думку слідчого, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні слідчий та прокурори подане клопотання підтримали в повному обсязі.

Підозрюваний в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не оспорив, проте пояснив суду, що не пам`ятає подій, викладених у пред`явленій йому підозрі, так як в цей час перебував у стані алкогольного сп`яніння. Щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечив.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також не заперечив, проте вважає необхідним взяти до уваги отримані підозрюваним дві контузії під час перебування в складі ЗСУ і достатнім застосувати до нього цілодобовий домашній арешт за місцем його фактичного проживання в іншому населеному пункті.

Вислухавши слідчого, прокурорів, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, вивчивши подане клопотання та приєднані до нього матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що, відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому, вирішуючи питання щодо застосування тримання під вартою, суд не вирішує ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Разом з тим, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні незаконні дії, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тому, на думку суду, підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення обґрунтована доказами, дослідженими в судовому засіданні, а перебуваючи на волі підозрюваний матиме можливість незаконно вплинути на потерпілу та свідків, так як безпосередньо може контактувати з особами, свідчення яких матимуть доказове значення по даному кримінальному провадженню, оскільки підозрюваному ОСОБА_7 відомі особи, які володіють відомостями про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.

Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою: для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, в той час, як один із інкримінованих йому епізодів злочинних дій підозрюваний згідно матеріалів досудового розслідування вчинив під час перебування під домашнім арештом в іншому кримінальному провадженні.

В ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) «Про взяття під варту до суду» 11 від 27.06.1980 зазначено, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган, повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Тому, вислухавши учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що покладені в обґрунтування клопотанні слідчого обставини мають місце та підтверджуються на цьому етапі розгляду справи достатньою сукупністю даних, які перебувають у кримінальному провадженні, внаслідок чого дане клопотання підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, в той час як в судове засідання не було надано доказів того, що застосування ж будьякого іншого, більш м`якого запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Тому суд не може взяти до уваги доводи захисника підозрюваного щодо можливості обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , вчинено з погрозою застосування насильства та враховує вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, які дають право суду не визначати розміру застави у кримінальному провадженні.

За таких обставин суд дійшов до висновку про неможливість застосування домашнього арешту, застави, інших більш м`яких запобіжних заходів, та вважає за необхідне з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів без визначення застави.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 176-178, 193-194,196 КПК України

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області майора поліції ОСОБА_5 про застосування в кримінальному провадженні № 0000027 від 27.01.2026 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 153 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Строк дії ухвали і строк утримання під вартою ОСОБА_7 обчислювати з моменту взяття під варту, з послідуючим утриманням підозрюваного в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» без визначення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, взятою під варту в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_17