справа № 166/442/24
провадження № 1-кп/166/4/26
УХВАЛА

17 лютого 2026 року с-ще Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000046, відомості про яке внесено до ЄРДР 12 лютого 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Самари-Оріхові Ратнівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

установив:

Прокурор 23 вересня 2025 року звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , яке мотивує тим, що останній обґрунтовано звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Суд ухвалою від 13.06.24 зупинив судове провадження вказаного кримінального провадження у зв`язку із отриманням інформації про мобілізацію ОСОБА_5 07 травня 2024 року та проходження останнім військової служби.

На підставі витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 293 від 10.10.24, згідно з яким ОСОБА_5 уважається таким, що самовільно залишив військову частину, суд ухвалою від 18.05.25 поновив судове провадження. ОСОБА_5 у судові засідання 21.05.25, 12.06.25, 07.08.25, 08.09.25, 23.09.25 не з`явився.

Відсутність ОСОБА_5 за місцем проживання, нереагування на телефонні дзвінки, неявка останнього у судові засідання, відсутність постійного місця роботи і джерела прибутку, на думку прокурора, свідчать про ризик переховуватися від суду.

Крім цього, вважає, що існують ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на наявність кримінального провадження за фактом самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини.

Прокурор клопотання підтримав із підстав, наведених у ньому, пояснив, що ОСОБА_5 свідомо переховувався від суду, оголошувався в розшук, був виявлений за місцем проживання в результаті пошукових заходів, ужитих на виконання ухвали суду про обшук житла. Вважає, що ОСОБА_5 , побоюючись реального покарання, й надалі буде переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності впливатиме на свідка - свою матір, а також продовжить злочинну діяльність.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив, пояснив, що обвинувачений у зв`язку із незадовільним станом здоров`я, пов`язаним із травмою на службі, після лікування постійно перебував за місцем проживання у с. Самари-Оріхові. Вважає, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо забезпечити й шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. За такого запобіжного заходу ОСОБА_5 зможе пройти військово-лікарську комісію.

Обвинувачений погодився із думкою захисника, повідомив, що до суду в цьому провадженні не з`являвся, бо був мобілізований. Згодом після самовільного залишення вйськової частини до суду не прибув, бо боявся затримання й повернення в військову частину, в якій продовжувати служити не може через травмування й наявність на утриманні хворої матері пенсійного віку. Запевнив про виконання обов`язку із явки до суду в разі обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, суд дійшов такого висновку.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

У силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, тобто в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Із матеріалів провадження установлено, що під час розгляду цього кримінального провадження ОСОБА_5 був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період, згодом - самовільно залишив військову частину, зі слів обвинуваченого, у зв`язку із травмуванням під час несення служби.

У зв`язку із неявкою ОСОБА_5 у судові засідання суд ухвалою від 12.06.25 оголосив розшук останнього, зобов`язав особу, яка здійснить розшук ОСОБА_5 , повідомити його про заплановані судом дати судових засідань. Розшуканий обвинувачений був ознаймолений із вказаними в ухвалі датами судових засідань, однак до суду в ці дні не з`явився.

Суд за повторним клопотанням прокурора ухвалою від 23.09.25 надав дозвіл на затримання ОСОБА_5 , оголосив його розшук. На виконання ухвали суду від 03.02.26 про дозвіл на проведення обшуку з метою встановлення місцезнаходження розшукуваної особи працівники поліції затримали ОСОБА_5 17 лютого 2026 року за місцем його проживанння у с. Самари-Оріхові Ковельського району Волинської області.

Таким чином, суд уважає доведеним існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Як видно із доданих стороною захисту та обвинувачення документів, ОСОБА_5 отримав вибухову травми, проходив лікування, потребує лікування, має постійне місце проживання, де тривалий час проживає разом із матір`ю пенсійного віку.

З огляду на те, що в обох випадках ОСОБА_5 був розшуканий за ухвалами суду за місцем проживання на АДРЕСА_1 , беручи до уваги те, що попередньо ОСОБА_5 до суду не з`являвся у зв`язку із мобілізацією, суд переконаний, що ризик переховування від суду буде мінімізований шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодободового домашнього арешту з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Інші ризики, на які покликається прокурор, зокрема вплив на неконкретизованих свідків, продовження злочинної діяльності, з огляду на відсутність судимості чи повідомлення про підозру, є лише припущенням сторони обвинувачення.

Керуючись ст. 176-178, 181-183, 183, 201, 290, 309, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 17 квітня 2026 року включно, заборонивши залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- за першою вимогою прибувати до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України (в разі наявності).

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно, невідкладно доставити його до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу передати для виконання до ВП № 2 (с-ще Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, зобов`язавши негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, повідомити про це прокурора та суд.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів із дня її проголошення.

Дата проголошення повної ухвали 18 лютого 2026 року о 16 год 30 хв.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_1