Справа № 638/2897/20
Провадження № 1-кп/638/261/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю захисника обвинувачених: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000168 від 29.08.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 209 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 209 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Харкова, громадянки України, раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 28, частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова із Прокуратури Харківської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудового розслідування за №0000168 від 29.08.2016 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 209 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 209 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 28, частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.03.2020 року призначено підготовче судове засідання по вищевказаному обвинувальному акту.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 23.06.2025 року здійснено перехід з колегіального розгляду даного кримінального провадження на одноособовий розгляд справи.

01.12.2025 року від захисника обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку зі спливом строку досудового розслідування, передбаченого пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК України. Клопотання обґрунтовано тим, що кримінальне провадження №0000168, в якому об`єднано епізоди, внесені до та після набрання чинності Законом № 2147-VIII (16.03.2018), підлягало єдиному правовому режиму, згідно з яким продовження строків досудового розслідування до шести місяців мало здійснюватися слідчим суддею, а не прокурором Харківської обласної прокуратури (Постанова від 22 квітня 2019 року), як це відбулося. Недотримання належної процедури продовження строків, на думку захисту, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призводить до невиправданого порушення права підозрюваних на розгляд справи у розумні строки (ст. 6 Конвенції, практика ЄСПЛ та позиція Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду), що нівелює факт продовження строку. У зв`язку з цим, загальний строк досудового розслідування у два місяці сплив у квітні 2019 року, що унеможливлює здійснення подальшої процесуальної діяльності.

03.02.2026 року від прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 до суду надійшли письмові заперечення на клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження. В обґрунтування посилався на те, що у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР до 16 березня 2018 року (яким є провадження №0000168 від 29.08.2016), продовження строків досудового розслідування належить до компетенції прокурора відповідного рівня. Прокурор стверджував, що зміни до ст. 294 КПК України (Закон № 2147-VIII) не мають зворотної дії у часі, і факт об`єднання проваджень із записами після 16.03.2018 не зобов`язує продовжувати строки виключно через слідчого суддю. Таким чином, рішення прокурора від 22.04.2019 про продовження строку до п`яти місяців відповідає положенням кримінального процесуального закону, і просив відмовити у задоволенні клопотання обвинувачених захисту про закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 та обвинувачені підтримали клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України та наполягали на його задоволенні.

Прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 заперечував проти клопотання захисника та підтримав заперечення, які викладені у письмовому вигляді.

Суд, вислухавши думку та доводи сторін, дослідивши зміст поданих клопотань та матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасників кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

З обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000168 від 29.08.2016 року встановлено наступне.

29.08.2016 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000168 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 3 статті 191 Кримінального кодексу України.

14.03.2018 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000361 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 5 статті 191 Кримінального кодексу України.

07.06.2018 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000644 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України.

26.02.2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000275 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України.

26.02.2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000276 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України.

27.02.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру.

27.02.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру.

27.02.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру.

08.07.2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001007 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 209 Кримінального кодексу України.

Постановою прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_8 від 14.03.2018 року об`єднано матеріали досудового розслідування №0000168 та №0000361.

Постановою прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_9 від 26.02.2019 року об`єднано матеріали досудового розслідування №0000168, №0000275, №0000276.

16.04.2019 року старшим слідчим СУ Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_10 подано клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000168 до 5 місяців, тобто до 27.07.2019 року включно.

22.04.2019 року постановою першого заступника прокурора Харківської області ОСОБА_11 продовжено строк досудового розслідування до 5 місяців, тобто до 27.07.2019 року включно.

Постановою прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_9 від 08.07.2019 року об`єднано матеріали досудового розслідування №0000168, №0001007.

09.07.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 209 Кримінального кодексу України.

09.07.2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 209 Кримінального кодексу України.

09.07.2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 28, частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України.

31.01.2020 року прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_9 затверджено обвинувальний акт.

26.02.2020 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні надійшов до суду.

Положеннями кримінального процесуального закону, закріпленими у статті 219, 294-295 КПК України, законодавець визначив строки досудового розслідування, порядок їх обчислення та продовження.

Відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Аналогічні положення містяться у частині 2 статті 283 КПК України, якою передбачено обов`язок прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження, звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до частини 1 статті 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Згідно з положеннями частини 1 статті 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з частиною 5 статті 294 КПК України, строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Закінчення строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України, після повідомлення про підозру, крім випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, є підставою для закриття кримінального провадження.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким зокрема, внесені зміни до статті 294 КПК України та надано повноваження слідчому судді щодо продовження строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після введення в дію Закону №2147-VIII, тобто з 16.03.2018 року.

Таким чином, у законі чітко зазначається про те, що розширено судовий контроль за встановленням підстав до продовження строків досудового розслідування.

Разом із тим відповідно до приписів частини 3 статті 295-1 КПК слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку досудового розслідування за участю слідчого або прокурора, а також підозрюваного та його захисника, у разі розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

Отже, положення закону недвозначно свідчать про те, що розширено права підозрюваного щодо участі у судовому розгляді під час реалізації судового контролю за здійсненням досудового розслідування щодо встановлення підстав до продовження його строку. Запровадження судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час продовження строків досудового розслідування злочинів свідчить про розширення і посилення гарантій прав людини у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000168 за частиною 3 статті 191 Кримінального кодексу України 29.08.2016 року, тобто до часу введення в дію положень Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», які почали діяти 16.03.2018 року, за №000361 за частиною 5 статті 191 Кримінального кодексу України внесені 14.03.2018 року також до введення в дію положень Закону України №2147-VIII; за №0000276 за частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України внесені 26.02.2019 року, за №0000275 за частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України внесені 26.02.2019 року вже після введення в дію змін з 16.03.2018 року.

08.07.2019 року постановою прокурора вказані провадження об`єднані в одне за загальним номером №0000168 від 29.08.2016 року.

Тобто, в судовому засіданні перебуває на розгляді саме об`єднаний обвинувальний акт за №0000168 від 29.08.2016 року.

Обвинувачення, які пред`явлені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 органом досудового розслідування не є тяжкими чи особливо тяжкими злочинами проти життя та здоров`я особи.

Постановою першого заступника прокурора Харківської області ОСОБА_11 від 22.04.2019 року продовжено строк досудового розслідування до п`яти місяців, тобто до 27.07.2019 року.

Положеннями частини 2 статті 294 КПК України в редакції, яка діяла до 16.03.2018 року, передбачено, що якщо досудове розслідування злочину (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 частини 1 статті 219 КПК України, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини 2 статті 219 цього Кодексу: до трьох місяців керівником місцевої прокуратури; до шести місяців керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником; до дванадцяти місяців Генеральним прокурором чи його заступниками.

Як вбачається з матеріалів справи, строк досудового розслідування продовжувався виключно прокурором.

Згідно вимог статті 294 КПК України, в редакції станом на момент повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , а саме 09.07.2019 відповідно, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу: до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора; до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; до дванадцяти місяців - слідчим суддею, за клопотанням слідчого, погодженим з Генеральним прокурором чи його заступниками.

Таким чином, вказаною нормою передбачено право прокурора вирішувати питання щодо продовження строків досудового розслідування лише на строк до трьох місяців, в усіх інших випадках(до 6 та до 12 місяців), такі строки продовжуються виключно слідчим суддею.

Як вбачається з матеріалів справи, продовження першим заступником прокурора Харківської області ОСОБА_11 22.04.2019 року строку досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000168 від 29.08.2016 року строком до 5 місяців, а саме до 27.07.2019 року, не узгоджується з вимогами статті 294 КПК України.

Ухвали слідчого судді про продовження строку досудового розслідування в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинним на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

В аспекті положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК та приписів Закону № 2147-VIII неправомірним є вирішення питання про продовження строків досудового розслідування не слідчим суддею, а прокурором, незалежно від того, чи були в подальшому кримінальні провадженні об`єднані з тими, відомості про які внесені до ЄРДР до 16 березня 2018 року.

Як зазначалось вище, Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (Закон №2147-VIII від 03.10.2017) до Кримінального процесуального кодексу України внесено ряд змін, у тому числі частина перша статті 284 Кодексу доповнена пунктом 10.

Положеннями пункту 10 частини першої статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Наведене положення кримінального процесуального законодавства набрало чинності 15.03.2018, у свою чергу відповідно до п. 4 параграфа 2 розділу 4 Прикінцевих положень Закону №2147-VIII вказані зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Аналізуючи питання про можливість застосування положень вказаного пункту як підставу для закриття кримінального провадження, що стосується кримінального провадження №0000168, а саме що досудове розслідування здійснюється за статтями, внесеними до ЄРДР як до набрання чинності Законом №2147-VIII 16.03.2018 року, так і після, суд враховує наступне.

Кримінальне процесуальне законодавство України визначає порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень, встановлює кримінальну процесуальну форму, зокрема підстави, умови і порядок здійснення процесуальних дій, види, зміст і форму процесуальних рішень, які можуть бути прийняті під час кримінального провадження.

Приписи закону, яким до КПК внесені зміни, із набранням чинності є нормами кримінального процесуального закону, а отже, мають віддзеркалювати своїм змістом загальні положення і засади цього закону і застосовуватись у тій частині, яка узгоджується із ними, оскільки вони є невід`ємною складовою системи кримінальних процесуальних гарантій (способів і засобів забезпечення здійснення правосуддя), що по суті включає в себе можливість реалізації прав та обов`язків усіма суб`єктами кримінального процесу для досягнення його мети та ефективного вирішення завдань кримінального провадження.

Стороні обвинувачення кримінальні процесуальні гарантії забезпечують можливість здійснення своїх обов`язків для виконання завдань кримінального провадження, а іншим учасникам кримінального процесу - реально використовувати надані їм права для захисту своїх прав та законних інтересів.

Кримінальний процесуальний кодекс України як кримінальне процесуальне законодавство є систематизованим зведенням кримінальних процесуальних норм, які регулюють порядок досудового розслідування та судового провадження. У випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади такого провадження, визначені положеннями частини 1 статті 7 КПК України (частина 6 статті 9 КПК України).

Конституція України, закріпивши в положеннях частини 1 статті 58 приписи щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі лише у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України (рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/201), за висновками якого: закони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності законом.

Отже, зворотна дія закону полягає в перегляді вже існуючих правозастосовних актів, прийнятих на основі старої норми або в застосуванні нової норми при наданні правової оцінки юридичним фактам, правовідносинам, що мали місце (відбулися) під час дії старої норми. Якщо ж в межах цих відносин нова норма поширюється лише на ті юридичні факти, права та обов`язки, які мають місце (залишаються існувати, виникають) після введення закону в дію, то ця норма матиме пряму дію (діятиме негайно).

Закріплення принципу незворотності дії закону у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп).

У Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України також надав роз`яснення порядку набрання чинності Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема, зазначається, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило «lex posterior derogat priori» - «наступний закон скасовує попередній».

Таким чином, повноважний орган конституційної юрисдикції визначив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення. Отже, під час здійснення кримінального провадження має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення та припинення правовідносин.

Ураховуючи наведене вбачаються підстави стверджувати, що незастосування положень Закону №2147-VIII у справах, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію відповідних змін, а також у тих випадках, коли вказані провадження об`єднані із тими, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР до 16 березня 2018 року, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Аналогічні висновки висловлені Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 31.10.2022 (справа №753/12578/19, провадження № 51-206кмо22).

Актуальність наведених висновків та необхідність їх врахування судами під час здійснення правосуддя підтверджені також позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною в ухвалі від 20.03.2024 (справа № 20.03.2024, провадження № 13-9кс24).

Зокрема, розглядаючи питання про відкриття провадження у справі з мотивів відсутності єдиної правозастосовної практики Верховного Суду стосовно застосування пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України в об`єднаних кримінальних провадженнях, у яких відомості про кримінальні правопорушення внесені в ЄРДР як до 16.03.2018 (до введення в дію відповідних змін у КПК Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017), так і після зазначеної дати, Велика Палата звернула увагу, що за подібних правовідносин Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 31.10.2022 (справа №753/12578/19) дійшла висновку про обґрунтованість закриття на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України кримінального провадження, у якому об`єднані матеріали досудових розслідувань, відомості про кримінальні правопорушення у яких внесені в ЄРДР: як до 16.03.2018 (до введення відповідних змін у КПК Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017), так і після зазначеної дати.

Твердження прокурора про те, що продовження строку досудового розслідування тих кримінальних проваджень, відомості про які було внесено до ЄРДР до 16.03.2018 року, було компетенцією прокурора відповідного рівня, то і в разі його об`єднання з іншим кримінальним провадженням, відомості про яке до ЄРДР було внесено з 16.03.2018 року, така компетенція прокурора зберігається, суд вважає безпідставними.

До закінчення досудового розслідування №0000168 від 29.08.2016 року, ухвала слідчого судді про продовження строку досудового розслідування на строк більше трьох місяців відповідно до вимог статті 294 КПК України не ухвалювалась.

Оскільки у визначеному порядку КПК України, строк досудового розслідування не продовжувався, прокурором в судовому засіданні не надано доказів того, що строк досудового розслідування продовжувався згідно вимог КПК України, а тому суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт з додатками направлений до суду з порушенням строків.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31.10.2022 (справа № 753/12578/19), яка має вирішальне значення для забезпечення єдності судової практики, у випадку об`єднання кримінальних проваджень, розпочатих до і після 16.03.2018, застосовується єдиний правовий режим, згідно з яким продовження строків до шести місяців належить до виключної компетенції слідчого судді. Оскільки продовження строку досудового розслідування до п`яти місяців (до 27.07.2019 року) було здійснене постановою прокурора Харківської обласної прокуратури від 22.04.2019 року, а не слідчим суддею, таке рішення ухвалене неповноважним суб`єктом і не спричинило юридичних наслідків. Відтак, строк досудового розслідування у провадженні №0000168, яке не було належним чином продовжено, сплив у квітні 2019 року (після спливу двомісячного строку з моменту повідомлення про підозру). Сплив строку досудового розслідування є істотним порушенням фундаментального права особи на розгляд справи упродовж розумного строку (ст. 6 Конвенції) та згідно з пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень частини першої статті 337 Кримінального процесуального кодексу України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

У свою чергу відповідно до частини 2 статті 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Відповідно звернення до суду із обвинувальним актом поза межами строку досудового розслідування виключає набуття особою статусу обвинуваченого, що виключає можливість судового провадження щодо такої особи.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов до висновку, оскільки після повідомлення особи про підозру сплив строк досудового розслідування, а саме сплив у квітні 2019 року, цей строк не продовжувався у порядку передбаченому КПК України і не зупинявся, а ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не підозрюються у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, тому кримінальне провадження згідно з пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК України підлягає закриттю, а клопотання сторони захисту підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 219, 284, 294, 314-316, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000168 від 29.08.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 209 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 209 Кримінального кодексу України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 3 статті 28, частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України закрити, у зв`язку зі спливом строку досудового розслідування, передбаченого пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 19.02.2026 року.

Головуючий суддя: