Справа № 461/990/26
Провадження № 1-кс/461/675/26
УХВАЛА

04.02.2026 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді фізичного терапевта відділення реабілітації КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Юрія Липи», раніше не судимого,

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 26.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 , будучи фізичним терапевтом відділення реабілітації КНП ЛОР «Львівській обласний госпіталь ветеранів війна та репресованих ім. Юрія Липи», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням службовими особами КНП ЛОР «Львівській обласний госпіталь ветеранів війна та репресованих ім. Юрія Липи», які, зокрема, уповноважені на підписання виписок із медичної картки стаціонарного хворого, у період з 08.01.2026 по 03.02.2026 вимагав та 03.02.2026 одержав неправомірну вигоду у розмірі 80 000 гривень від ОСОБА_7 за надання послуг щодо проходження фізичної реабілітації ОСОБА_8 у КНП ЛОР «Львівській обласний госпіталь ветеранів війна та репресованих ім. Юрія Липи», видачу медичних документів щодо проходження такої реабілітації, зокрема, виписок із медичної карти стаціонарного хворого.

Так, приблизно у листопаді 2025 року, більш точний час досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , звернувся у медичний заклад КНП ЛОР «Львівській обласний госпіталь ветеранів війна та репресованих ім. Юрія Липи», з метою проходження реабілітації, у зв`язку з проблемами із здоров`ям, а саме: переломом стегнової кістки та попередньо перенесеним інфарктом.

Під час отримання послуг з реабілітації ОСОБА_8 у КНП ЛОР «Львівській обласний госпіталь ветеранів війна та репресованих ім. Юрія Липи», ОСОБА_5 , в січні 2026 року, більш точний час досудовим розслідування не встановлено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням службовими особами КНП ЛОР «Львівській обласний госпіталь ветеранів війна та репресованих ім. Юрія Липи», які, зокрема, уповноважені на підписання виписок із медичної картки стаціонарного хворого, перебуваючи в приміщенні лікувального закладу КНП ЛОР «Львівській обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Юрія Липи», що розташований за адресою: Львівська область, м. Винники, вул. Івасюка, 31, висловив ОСОБА_7 , який є онуком ОСОБА_8 , протиправну вимогу щодо надання йому неправомірної вигоди в розмірі 80 000 гривень за надання послуг щодо проходження фізичної реабілітації ОСОБА_8 у КНП ЛОР «Львівській обласний госпіталь ветеранів війна та репресованих ім. Юрія Липи», видачу медичних документів щодо проходження такої реабілітації, зокрема, виписок із медичної карти стаціонарного хворого.

ОСОБА_7 , будучи поставленим в умисно створені ОСОБА_5 умови, за яких він вимушений надати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам своїх прав та законних інтересів, погодився на таку протиправну вимогу останнім.

У подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням службовими особами КНП ЛОР «Львівській обласний госпіталь ветеранів війна та репресованих ім. Юрія Липи», 02.02.2026 близько 15:30 години під час телефонної розмови із ОСОБА_7 , повторно, висловив вимогу про необхідність передачі йому неправомірної вимоги за надання послуг щодо проходження фізичної реабілітації ОСОБА_8 у КНП ЛОР «Львівській обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Юрія Липи», видачу медичних документів щодо проходження такої реабілітації, зокрема, виписок із медичної карти стаціонарного хворого.

Завершуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням службовими особами КНП ЛОР «Львівській обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Юрія Липи», які, зокрема, уповноважені на підписання виписок із медичної картки стаціонарного хворого, перебуваючи на 9 поверсі в приміщенні лікувального закладу КНП ЛОР «Львівській обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Юрія Липи», що розташований за адресою: Львівська область, м. Винники, вул. Івасюка, 31, 03.02.2026 близько 16:00 год, одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 80 000 гривень за надання послуг щодо проходження фізичної реабілітації ОСОБА_8 у КНП ЛОР «Львівській обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Юрія Липи», видачу медичних документів щодо проходження такої реабілітації, зокрема, виписок із медичної карти стаціонарного хворого, після чого, протиправна діяльність ОСОБА_5 була припинена правоохоронними органами, а предмет неправомірної вигоди вилучений.

Слідчий зазначив, що станом на день подання клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відтак просить слідчого суддю застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий та прокурор в судовому засідання клопотання підтримали, просили суд задовільнити його в повному обсязі.

Підозрюваний та його захисник проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували. Захисник зазначила, що повідомлена ОСОБА_5 підозра є необґрунтованою. Вказала, що підозрюваний займає посаду фізичного терапевта, а тому не є службовою особою відповідно до примітки до ст. 368 КК України, а відтак стороною обвинувачення не правильно кваліфіковано дії підозрюваного. Вказала, що підозрюваний визнає факт спілкування з ОСОБА_7 щодо отримання від останнього грошових коштів. Також наголосила, що стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України як і не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. З урахуванням вищевикладеного, вважала за можливе застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання частково, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управління ГУНП у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 26.01.2026 за підозрою ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

04.02.2026 ОСОБА_9 повідомлено про підозру в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням свого службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:

- рапортом УСБУ у Львівській області від 15.01.2026 про вчинення кримінального правопорушення;

- заявою ОСОБА_7 від 12.01.2026 про вчинення кримінального правопорушення;

- протоколами допитів свідка ОСОБА_7 від 28.01.2026, 29.01.2026, 02.02.2026, 03.02.2026;

- протоколом обшуку за місцем працевлаштування ОСОБА_5 від 03.02.2026;

- протоколом огляду ідентифікації та вручення грошових коштів від 03.02.2026;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.02.2026;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

За такого, доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, про яку повідомлено ОСОБА_5 , відхиляються, оскільки обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними в матеріалах клопотання доказами, які об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, яке йому інкримінується, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити таке кримінальне правопорушення за викладених у повідомленні про підозру обставин, що є достатнім для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Крім того, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведене існування ризиків, а саме:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду свідчить те, що у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ОСОБА_5 може бути призначено покарання у вигляді від п`яти до десяти років позбавлення волі, без альтернативи призначення більш м`якого покарання, та останній, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочини, а також в силу своєї обізнаності у формах та методах роботи оперативної роботи, конспірації, тощо, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

- ризик, передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Даний ризик підтверджується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування (не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушення);

ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень. При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу, шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства, з метою зміни або відмови їх від показань.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

На виконання вимог закону слідчий суддя розглядає можливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі перелічені в статті обставини.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу враховує таке:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_5 до вчинення ним тяжкого корупційного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України;

- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік та стан здоров`я підозрюваного. дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вищевикладене у своїй сукупності свідчить про те, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному та обмеження його конституційних прав у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини та відповідає практиці Європейського Суду з прав людини..

При цьому обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків.

Щодо розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Злочин інкримінований підозрюваному передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, суд враховує те, що розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави у випадку неналежного виконання процесуальних обов`язків буде достатнім стримуючим фактором. Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених особі, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави.

Запобіжний захід у вигляді застави не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища особи (підозрюваного, обвинуваченого) та її родини, не є способом покарання, а скерована лише на забезпечення виконання покладених на таку особу обов`язків. При цьому слідчий суддя/суд має тільки переконатися, що обраний розмір застави здатний примусити таку особу виконувати обов`язки і не перешкоджати розслідуванню.

Належного обґрунтування застосування застави у максимальному розмірі, визначеному КПК України, випадок слідчим та прокурором не наведено. Фактично прокурор та слідчий посилаються на категорію злочину, залишаючи поза увагою принцип презумпції невинуватості.

На підставі ч.3 ст.183, ч. 5 ст. 182 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, інших обставин встановлених під час розгляду клопотання, в тому числі обставин визначених ст. 178 КПК України, матеріального та сімейного становища підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків, у сумі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99840 гривень.

Крім того, у частині 5 ст. 194 КПК України закріплено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором. Такі обов`язки, відповідно до ч. 7 ст.194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Такі обов`язки обумовлюються доведеністю існування ризиків та за своїм характером не будуть занадто обтяжливими для ОСОБА_5 , будуть здатними запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого, - задоволити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 діб, тобто до 02 квітня 2026 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу, в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) грн., та у разі внесення застави покласти на підозрюваного строком на 60 діб наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також усіма працівниками КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Юрія Липи»;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Повний текст ухвали проголошено 09 лютого 2026 року о 16 год. 30 хв.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1