Номер провадження: 11-кп/813/618/26
Справа № 522/6400/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

представника цивільного відповідача КП «ОМЕТ» ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ТДВ "СК "ГАРДІАН" на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2024року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеса, громадянки України, з неповною середньою освітою, розлученої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2024 року, ОСОБА_8 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено їй покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки, з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_8 , покладені наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ТДВ «СК» Гардіан», КП «Одесміськелектротранс» задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіян» (, м. Київ, вул. Саксаганського, 96) на користь ОСОБА_10 ( АДРЕСА_2 ) відшкодування шкоди в розмірі 45890,00 (сорок п`ять тисяч вісімсот дев`яносто) гривень, що складається з 17490 грн. матеріальної шкоди, 28400,00 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс (, м. Одеса, вул. Водопровідна, 1) на користь ОСОБА_10 ( АДРЕСА_2 ) відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000,00 (сто тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання речових доказів, заходів забезпечення та судових витрат.

Згідно оскаржуваного вироку 24 листопада 2018 року, ОСОБА_8 , будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку набула права керування транспортними засобами категорії «Т», перебуваючи, на підставі наказу N? 293 від 03.08.2011, на посаді водія трамвая 3-го класу у трамвайному депо №1 Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» (), згідно своїх трудових обов`язків, працюючи у першу зміну (з 05.00 до 14.00 год.) на технічно справному пасажирському трамвайному вагоні «Т-3м» борт N? «2949», що належить КП «ОМЕТ», на підставі шляхового листа N? 172 за листопад 2018 року, здійснювала перевезення пасажирів на міському маршруті N? 13, сполученням «ж/м Шкільний - Старосінна площа» в місті Одеса.

У той же день, близько 14.00 годин, водій ОСОБА_8 , рухаючись за вказаним маршрутом по Старосінній площі, з боку вулиці Водопровідна у напрямку вулиці Одеса-Головна в Приморському районі міста Одеса, здійснюючи свій останній рейс, під`їхала до розташованої праворуч за ходом руху кінцевої зупинки трамвая «Старосінна площа» (що не має загороджувального бар`єру), навпроти адмінбудівлі диспетчерського пункту, за адресою: Старосінна площа, 1 «а» та, попередивши у гучномовник, що далі трамвай направляється в ДЕПО, зупинила керований вагон, порівнявшись його передніми дверима з встановленим на металевій опорі, праворуч за ходом руху, дорожнім знаком 5.42.1 «Пункт зупинки трамвая», після чого, отримала оплату за проїзд і здійснила висадку всіх пасажирів через передні двері.

Переконавшись, що всі пасажири вийшли, водій ОСОБА_8 зачинила передні та відчинила задні двері вагону, через які залишила трамвай і направилась до зазначеного вище диспетчерського пункту для фіксації відомостей у шляховому листі.

Приблизно через 3-5 хвилин водій ОСОБА_8 повернулась до вагону, зайняла місце водія, увімкнула двигун, з метою відновлення руху вперед, проте почула, що через відчинені задні двері у вагон зайшли пасажири, тому вона повернулася обличчям до салону, пояснила двом пасажирам-чоловікам, особи яких не встановлено, що трамвай направляється в ДЕПО і попросила залишити вагон, що останні і зробили.

Тим часом, з боку вулиці Одеса-Головна у напрямку вулиці Водопровідна, по трамвайній колії рухалась пішохід ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в силу своїх вікових та фізичних особливостей, а саме: літньої немочі, поганого зору та слуху, слабоумства (згідно довідки із КУ ООМЦПЗ знаходилась на лікуванні з 05.07.2012 до 08.11.2012 з діагнозом: «Органічний розлад особистості») та проблемами з опорно-рухомим апаратом, через перенесений інсульт, будучи дезорієнтованою на місцевості про місце розташування на площі тротуарів, пішохідної доріжки, трамвайних зупинок, по середині між трамвайних рейок, підійшла до передньої частини трамвайного вагону борт № «2949» і зупинилась.

В свою чергу, водій ОСОБА_8 , маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити перешкоду у русі, у вигляді пішохода ОСОБА_12 , на трамвайній колії, перед передньою частиною вагону, яка через свій похилий вік потребувала особливої уваги водія та особливої обережності, контролю за її переміщенням та діями, а також адекватного реагування на них, особливо перед початком руху трамвая, рівно як і нагляд за постійною зміною дорожньої обстановки, - не здійснювала, відволіклась від керування, чим позбавила себе можливості прогнозування вірогідності виникнення небезпеки для подальшого свого руху, тим самим виявила злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховувала на їх відвернення.

Так, перед початком руху, водій ОСОБА_8 вкрай уважною не була, своєчасних заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, не вжила, невірно оцінила дорожню обстановку, що склалася, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру не переконалась, що її маневр буде безпечним і не створить небезпеки для інших учасників дорожнього руху, не дочекалась, доки пішохід похилого віку залишить межі трамвайної колії та відійде на безпечну відстань від трамвая, зачинила задні двері і пустила вагон вперед, на «ХІД», в результаті чого відбувся наїзд передньою лівою частиною вагона борт № «2949» на пішохода ОСОБА_11 , яка знаходилась по середині між трамвайними рейками.

В результаті наїзду потерпіла ОСОБА_11 впала на трамвайні рейки та потрапила під днище вагону, де на неї було скоєно переїзд лівими колесами переднього і заднього візків, що призвело до заподіяні тяжких тілесних ушкоджень, які перебувають у прямому причинному зв`язку з її смертю на місці

пригоди, а саме:

а) травма голови у вигляді саден голови;

б) закрита травма грудної клітки та органів грудної порожнини у вигляді множинних переломів правих та лівих ребер, перелому грудного відділу хребта, забою легенів з крововиливом у плевральні порожнини;

в) відкрита травма черевної порожнини у вигляді забійно-рваної рани передньої черевної стінки, розриву печінки, кишківника з крововиливом в черевну порожнину;

г) відкриті багатоуламкові переломи кісток тазу, обох стегнових кісток, обох кісток правої та лівої гомілок. Безпосередньою причиною смерті став шок.

Водій ОСОБА_8 порушила пункти: 1.5.; 1.7:; 2.3. б); 10.1. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N? 1306 від 10.10.2001, які зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 1.7. «Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

6) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Отже, водій ОСОБА_8 належним виконанням вимог пунктів: 1.5.; 1.7.; 2.3. б); 10.1. Правил дорожнього руху, мала технічну можливість запобігти ДТП і саме її фактичні дії перебувають у причинному зв`язку з фактом настання події цієї пригоди.

За таких обставин, своїми діями ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, ТДВ "СК "ГАРДІАН" в особі представника ОСОБА_13 , звернулась із апеляційною скаргою, в якій, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої, вважає вирок незаконним в частині вирішення цивільного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано та незаконно стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_10 28400,00 грн. моральної шкоди.

Зазначає, що відповідно до умов договору добровільного страхування (п.3.4.2 та п.6.5), відшкодуванню не підлягають непрямі витрати, які можуть бути викликані страховим випадком (судові витрати, податки, моральна шкода, збитки внаслідок втрати товарного вигляду, штрафи, пені та інші стягнення, упущена вигода, неотриманий прибуток та інші непрямі збитки та витрати.

За результатами розгляду апеляційної скарги представник просить вирок відносно ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову змінити та відмовити в частині вимог цивільного позову, а саме відшкодування моральної шкоди у розмірі 28400,00 грн.

Судовий розгляд у суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено за відсутності представника ТДВ «СК «ГАРДІАН» та потерпілої ОСОБА_10 , які в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення судового засідання не заявляли, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. При цьому потерпіла ОСОБА_10 надіслала заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, в задоволенні апеляційних скарг відмовити, вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скаргипредставника ТДВ «СК «ГАРДІАН» в частині вирішення цивільного позову, натомість обвинувачена ОСОБА_8 її захисник ОСОБА_7 та представника цивільного відповідача КП «ОМЕТ» ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скаргипредставника ТДВ «СК «ГАРДІАН», просили вирок суду в частині вирішення цивільного позову залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції в частині встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, правильність кваліфікації її дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржуються, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду, відповідно до вимог вищезазначеної ч. 1 ст. 404 КПК України.

Що стосується аргументів представника цивільного відповідача, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визначити порядок її відшкодування.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За змістом приписів ст.ст.55, 124 Конституції України права і свободи людини та громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Положеннями ч.2 ст.127 КПК України перебачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визначити порядок її відшкодування.

Ці вимоги закону під час вирішення цивільного позову судом першої інстанції не дотримані в повному обсязі.

Так, потерпілою ОСОБА_10 було заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_14 просила стягнути з ТДВ «СК» Гардіан» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на похорон ОСОБА_15 ритуальні послуги и поминальні обряди суму в розмірі 21 600,00 грн.; та в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 28 400,00 грн (т.1 а.с. 14-15).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги потерпіла, зазначає, що між ТДВ «СК «ГАРДІАН» та КП «ОМЕТ» укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №У-У/2018/446, посилалась на статті Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV (далі - №1961-IV) та відповідно до положень цього Закону просила стягнути матеріальну та моральну шкоду із ТДВ «СК» Гардіан».

Згідно відзиву на позовну заяву від ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» (Т.1. а.с. 51-54),звертало увагу суду першої інстанції, що між відповідачами ТДВ «СК» Гардіан» та КП «ОМЕТ» укладено договір добровільного страхування, а тому правовідносини, які склались між сторонами не регулюються Законом №1961-IV, а умовами Договору добровільного страхування передбачено відшкодування витрат на поховання, однак, відшкодування поминальних обідів та моральної шкоди не передбачено.

Поза увагою суду першої інстанції залишились умови договору (т. 1, а.с. 55-65) укладеного, між ТДВ «СК» Гардіан» та КП «ОМЕТ» відповідно до якого, договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності, та правовідносини, які склались між сторонами регулюються Законом України «Про страхування» та умовами вказаного договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно п. 2.1 Договору добровільного страхування, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого ТЗ і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за Договором.

Відповідно до п.2.2. Договору добровільного страхування, до страхових випадків відноситься настання цивільної відповідальності за заподіяння шкоди життю та здоров`ю третіх осіб внаслідок ДТП з вини особи, відповідальність якої застрахована.

Відповідно до п.3.4. Договору добровільного страхування, ліміт відповідальності страховика при експлуатації кожного окремого забезпеченого ТЗ становить за:

3.4.1. Заподіяння шкоди життю та здоров`ю третіх осіб 50 000,00 (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.)

3.4.2. За заподіяння моральної шкоди третім особам - не відшкодовується. Відповідно до п. 6.5. Договору Добровільного страхування:

6.5. Відшкодуванню не підлягають непрямі витрати, які можуть бути викликані страховим випадком (судові витрати, податки, моральна шкода, збитки внаслідок втрати товарного вигляду, штрафи, пені та інші стягнення, упущена вигода, неотриманий прибуток та інші непрямі збитки та витрати .....

Отже, умовами Договору добровільного страхування не передбачено відшкодування ТДВ «СК» Гардіан» моральної шкоди.

Вирішуючи вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди з страхової компанії, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, а саме витрат на поховання в частині 17490 грн. (відповідно рахунку фактуру № б/н від 29.11.2018р.).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, при вирішенні цивільного позову допустився порушень вимог ЦК України, у зв`язку з чим в цій частині вирок підлягає зміні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Водночас у п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК визначено, що у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення, суд апеляційної інстанції змінює вирок.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ТДВ «СК «ГАРДІАН» підлягає задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції, в частині вирішення цивільного позову підлягає зміні.

Керуючись ст. 370, 404, 405, 407, 408, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Апеляційну скаргу представника ТДВ "СК "ГАРДІАН" задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2024року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_14 до ТДВ «СК» Гардіан» - змінити.

Цивільний позов ОСОБА_14 до ТДВ «СК» Гардіан» про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнутиз Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіян» (, м. Київ, вул. Саксаганського, 96) на користь ОСОБА_10 ( АДРЕСА_2 ) відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 17490 (сімнадцять тисяч чотириста дев`яносто) гривень.

У задоволенні позову ОСОБА_10 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (, м. Київ, вул. Саксаганського, 96), про стягнення моральної шкоди у розмірі 28 400 (двадцять вісім тисяч чотириста) гривень відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4