КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/125/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 404/1005/26 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 309 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

адвоката ОСОБА_6 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_7 , ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 02.02.2026, якою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, члена добровольчого формування територіальної громади - 3 окремого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Української Добровольчої Армії, УБД, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимості згідно із положеннями ст. 89 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, на строк 60 днів: з 16 години 30 хвилин 31.01.2026 по 16 годину 30 хвилин 31.03.2026 року включно, без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділенням Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області розслідується кримінальне провадження № 0000210 від 31.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення 01.02.2026 вручено ОСОБА_7 .

Органом досудового розслідування наразі встановлено такі обставини вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 , 31.01.2026, приблизно о 15 годині 30 хвилин, знаходячись у під`їзді між 3 та 4 поверхом багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи умисно, з хуліганських мотивів, ігноруючи загальноприйняті норми поведінки, виявляючи особливу зухвалість, усвідомлюючи потенційну можливість спричинення за вказаних обставин істотної шкоди суспільним інтересам внаслідок безпідставного та з грубими порушеннями застосування бойових припасів, а також створювану такими діями потенційну небезпеку для життя та здоров`я громадян, які знаходились поруч з ОСОБА_7 , а також мешканців багатоквартирного будинку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, проявляючи явну неповагу до суспільства та демонстративну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, грубо порушуючи громадський порядок, дістав з кишені предмет ззовні схожий на гранату F1 (австралійського виробництва) з маркуванням: «GRENADE HAND FRAGMENTATION F1 0135 ADI 18», висмикнув запобіжну чеку підривача вказаної гранати, погрожуючи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 її застосувати, чим створив реальну загрозу для життя та здоров`я останніх, а також мешканців будинку.

Слідча СВ Кропивницького РУП ГУНП у Кіровоградській області ОСОБА_10 звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Ухвалою слідчого судді постановлено задовольнити клопотання слідчого, застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Слідчий суддя мотивував своє рішення наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, врахував тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, особу підозрюваного.

Також, судом першої інстанції встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою або відмовити у задоволенні клопотання слідчої або ж застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

В обґрунтування вимог посилається на те, що слідчим суддею зроблено констатацію наявності події, але не перевірено відповідність події кваліфікації за ст. 296 КК України; при цьому, якщо конфлікт виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, то він не може вважатись хуліганством; вказавши в оскаржуваній ухвалі, що приводом до конфлікту став «нікчемний привід», слідчий суддя фактично визнав наявність конкретного спору, що виключає хуліганський мотив і вимагає перекваліфікації на статтю приватного обвинувачення; слідчим суддею ігноровано обов`язкову ознаку хуліганства специфічний мотив явна неповага до суспільства, тоді коли причиною конфлікту став приватний привід блокування автомобілем доступу до комунікаційного люку.

Вказане також дозволило слідчому судді не застосовувати заставу.

Захист вказує, що ОСОБА_7 не має судимості, що помилково враховане слідчим суддею, адже відбув покарання і звільнений у 2018 році; не враховано особу підозрюваного, який є добровольцем відносно проходження служби у ЗСУ, діючим членом Добровольчого формування територіальної громади, має постійне місце проживання та мешкає разом із матір`ю.

Крім того, ОСОБА_7 є військовослужбовцем, а тому, на переконання захисту, та з огляду на положення ст. 176 КПК України, не має триматися під вартою у слідчому ізоляторі, а на гауптвахті Військової служби правопорядку.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України встановлено: домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вимоги ч. 4 ст. 194 КПК України встановлюють: якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 (факти або інформація, які можуть переконати у тому, що підозрюваний міг вчинити правопорушення) підтверджується: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.01.2026, протоколи огляду місця події від 31.01.2026, протоколи допиту свідків ОСОБА_8 від 31.01.2026, ОСОБА_9 від 01.02.2026, ОСОБА_11 від 01.02.2026, протоколами пред`явлення особи для впізнання від 31.01.2026, від 01.02.2026.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, відноситься до категорії умисних, тяжких, і карається позбавленням волі на строк до семи років.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то можливо стверджувати про наявність ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, ще не допитаних судом безпосередньо.

Між тим, ризик незаконного впливу на свідків може бути зменшений та стриманий покладенням на підозрюваного ряду обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України та забороною спілкування із вказаними особами, із попередженням про те, що у разі наявності фактичних і достатніх підтверджень про невиконання заборони спілкування із свідками та іншими визначеними особами, стосовно підозрюваного буде застосований більш суворий запобіжний захід.

Допускається, що підозрюваний ОСОБА_7 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину та усвідомлюючи міру покарання, що може йому загрожувати, будучи особою без достатньо усталених та міцних соціальних зв`язків, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Однак, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Отже, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_7 не одружений, без утриманців, мешкає разом із матір`ю, особою похилого віку.

В цілому, не можливо стверджувати про наявність усталених і досить міцних соціальних зв`язків. Будь які характеристики особи (позитивні або негативні) ОСОБА_7 відсутні, сторонами не надані.

Підозрюваний не судимий, оскільки у відповідності до вимог ст. 89 КК України, його судимості погашені.

Разом із тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, підозрюваний ОСОБА_7 є військовослужбовцем, стрільцем НОМЕР_1 окремого батальйону Української добровольчої армії, є ветераном, учасником бойових дій, має громадські відзнаки та військові нагороди, має поранення (акубаротравму) та наслідки травми у вигляді головних болів, порушень сну, періодичних запаморочень, дратівливості.

З огляду на зазначене, беручи до уваги обставини ст. 178 КПК України, колегія суддів прийшла до переконання, що доводи сторони захисту з приводу того, що належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та виконання ним своїх процесуальних обов`язків на даній стадії провадження можливо забезпечити застосуванням менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме застосувавши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово заслуговують на увагу.

Застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням ряду обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом, має запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та виявленим у конкретному провадженні.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту з приводу необґрунтованості підозри спростовуються зазначеним вище.

Доводи сторони захисту з приводу безпідставності визнання слідчим суддею наявності конкретного спору, що виключає хуліганський мотив і вимагає перекваліфікації на статтю приватного обвинувачення, не взяття до уваги обов`язкову ознаку хуліганства (специфічний мотив явна неповага до суспільства), тоді коли причиною конфлікту став приватний привід, наразі не можуть піддаватись оцінці та слідчий суддя на даній стадії провадження позбавлений можливості виснувати про правильність кваліфікації дій підозрюваного або ж змінювати кваліфікацію його дій. Триває стадія досудового розслідування і питання зміни кваліфікації дій підозрюваного, вручення нової підозри вирішується органом досудового розслідування. Слідчий суддя у конкретному випадку вирішує питання доцільності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а зокрема, застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, і у межах вирішення даного питання оцінює лише обґрунтованість підозри особи за наявними матеріалами, тобто, виснує, чи існують на даній стадії провадження докази, факти, інформація (без надання їм оцінки), що можуть переконати та свідчити, що підозрювана особа могла вчинити правопорушення, може мати причетність до його вчинення.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відтак, оскільки колегія суддів не погоджується із висновками слідчого судді в частині застосування виду запобіжного заходу (у вигляді тримання під вартою) щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого Фортечного районного суду м. Кропивницького від 02.02.2026 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, на строк 60 днів: з 16 години 30 хвилин 31.01.2026 по 16 годину 30 хвилин 31.03.2026 року включно, без визначення застави, скасувати.

Клопотання слідчої СВ Кропивницького РУП ГУНП у Кіровоградській області ОСОБА_10 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонити протягом строку дії ухвали Кропивницького апеляційного суду цілодобово залишати житло за адресою його проживання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки у відповідності до ст. 194 КПК України:

-прибувати до слідчого, а також прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою їх вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, де він проживає (м. Кропивницький), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватися від особистого спілкування, а також спілкування через свого адвоката з іншими учасниками кримінального провадження (потерпілі, свідки, інші підозрювані, експерти тощо) поза межами процесуальної необхідності, виключення спілкування у випадках, передбачених процесуальним законом в органі досудового розслідування та/або суді;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю;

-надавати можливість працівникам органу Національної поліції, з метою контролю за поведінкою підозрюваного, безперешкодно з`являтися у житло підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк дії ухвали Кропивницького апеляційного суду про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом встановити до 31 березня 2026 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з-під варти, зобов`язавши його після такого звільнення негайно прибути по адресі місця свого проживання, де він має перебувати під цілодобовим домашнім арештом.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4