Справа № 450/857/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/699/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2026 року, якою у кримінальному провадженні № 0000104 від 23.02.2026 застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дідовичі Новоград-Волинського району, Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 підозрюваного за ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2026 року клопотання слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів, з моменту фактичного затримання 23.02.2026 року до 24.04.2026 року включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляд домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. У випадку, якщо апеляційний суд вважатиме за необхідне зберегти запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити ухвалу в частині незастосування застави та визначити розмір застави відповідно до реального майнового стану підозрюваного та з урахуванням наявності 3 малолітніх дітей на утриманні.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ч.1 ст. 184 КПК України: не містить індивідуальної оцінки особи підозрюваного ОСОБА_6 , його сімейного стану, наявності 3 малолітнії дітей на утриманні, постійне місце проживання, відсутність судимостей, соціальну характеристику; не обґрунтовано неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Наполягає на відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вважає, що ні клопотання слідчого, ні ухвала суду не містять жодного конкретного факту про те, підозрюваний: намагався залишити місце проживання або країну; змінював місце проживання без повідомлення; відмовлявся з`являтися за викликами; має закордонні зв`язки чи Можливості виїзду; має фінансові можливості для організації переховування; висловлював наміри ухилятися від відповідальності; знищував документи чи вчиняв інші підготовчі дії до втечі.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання у м. Кам`янському Дніпропетровської області, де зареєстрований з 14.11.2011, та міцні сімейні зв`язки, при цьому, на думку апелянта, воєнний стан зменшує, а не збільшує ризик переховування.

Щодо незаконного впливу на учасників кримінального провадження, вказує, що ухвала слідчого судді та клопотання не містять та клопотання слідчого не містять: жодного свідка або потерпілого, на якого можливий вплив; жодного опису природи та способу такого впливу; жодного прикладу попередніх спроб впливу; жодного доказу, який би підтверджував реальність цього ризику.

Також захисник вважає, що матеріали провадження не містять жодних конкретних фактів чи доказів, які б свідчили про реальну ймовірність вчинення нових злочинів саме ОСОБА_6 , позаяк в останнього відсутнє кримінальне минуле, а також є троє малолітніх дітей, що є потужним соціально-стримуючим фактором.

Зауважує також, що показання потерпілого в порядку ст. 225 КПК України спростовують причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому злочинів, зокрема потерпілий повідомив що ОСОБА_6 особисто не викрадав його (не запрошував сісти до автомобіля, не вчиняв дій щодо вивезення); не утримував його проти волі та не охороняв місця утримання; не застосовував до нього фізичного насильства (не бив, не зв`язував); не вимагав від нього грошових коштів та жодних вимог майнового характеру не висував, а до цього причетні інші особи.

Вказує на необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 заперечила проти задоволення апеляційних вимог, покликавшись на їх безпідставність.

Заслухавши доповідь судді, позицію учасників судового провадження, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з матеріалами клопотання, слідчим відділом ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000104 від 23.02.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

24 лютого 2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, а саме;у вчиненні незаконного позбавлення волі людини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та у вимаганні чужого майна з погрозою насильства над потерпілими, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відповідно до п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 3561/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».(рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, а саме: протоколом усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.02.2026; постановою про створення групи слідчих від 23.02.2026; протоколом обшуку житла, приміщення від 23.02.2026; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 від 23.02.2026; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 23.02.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 23.02.2026; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_11 від 23.02.2026; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 23.02.2026; постановою про забезпечення заходів безпеки від 23.02.2026; протоколом допиту неповнолітнього потерпілого від 23.0.2026; протоколом обшуку від 24.03.2026; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_12 від 24.02.2026; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_12 від 24.02.2026; повідомленням про підозру ОСОБА_11 від 24.02.2026 повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 24.02.2026; іншими матеріалами зібраними під час досудового розслідування у їх сукупності та взаємозв`язку.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України. Наведене, а також те, що останній підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, які відносяться до нетяжкого та особливо тяжкого злочинів, та за останній передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, об`єктивно свідчить про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни наданих ними покарань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб, що підтверджується насильницьким характером злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 . Також може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення.

За цих обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що з врахуваняння наведеного є об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також неналежного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість у цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на наведене, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні відсутні будь-які обґрунтування того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, щодо недоведеності заявлених стороною обвинувачення ризиків, адже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути взяті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Покликання захисника на показання потерпілого, не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки дослідження доказів, у тому числі й показання потерпілого, здійснюється безпосередньо судом, який здійснює розгляд справи по суті, а не на стадії досудового розслідування.

Наявність тих обставин, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше несудимий, має міцні соціальні зв`язки постійне місце проживання, а також трьох малолітніх дітей на утриманні, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, колегія суддів вважає, що вказані обставини у цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, та те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні, злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, колегія суддів дійшла висновку, що за таких умов слідчий суддя, застосувавши щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України підставно не визначив розмір застави.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2026 року, якою застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: