КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , задоволено частково та встановлено прокурору у кримінальному провадженні № 0000403 від 18.05.2022 року строк два місяці на вчинення дій, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення недотримано граничних строків проведення досудового розслідування, у зв`язку з чим порушено право ОСОБА_7 на справедливий розгляд справи в розумні строки без необґрунтованих затримок, визначене ст.ст. 9, 21, 113, 283 КПК України, а з огляду на неприйняття прокурором рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, що є обов`язком прокурора, чітко визначеним КПК України, ОСОБА_7 необґрунтовано продовжує перебувати під кримінальним переслідуванням, перебуваючи у статусі підозрюваного,тому визнав необхіднимвстановити прокурору строк два місяці на вчинення дій, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, задовольнивши в цій частині клопотання захисника ______________________________

Справа № 11-сс/824/150/2026 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1

ОСОБА_6 Разом з тим, скарга в частині зобов`язання прокурора у вказаному кримінальному провадженні вчинити дії, передбачені ч. 2 ст. 282, п. 1 ч. 3 ст. 283 КПК України задоволенню не підлягає, оскільки з наданого прокурором реєстру щодо руху провадження вбачається, що прокурором не приймалось рішення щодо поновлення провадження після скасування слідчим суддею постанови про зупинення.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , відмовити.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що положення ст. 307 КПК України не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування, і рішення зобов`язати прокурора закрити кримінальне провадження прийняте поза межами повноважень слідчого судді. Помилкове ототожнення слідчим суддею дії та рішення в резолютивній частині ухвали не змінює цього висновку.

При цьому, забезпечуючи ефективний доступ до правосуддя та керуючись п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя має право, розглянувши скаргу, зобов`язати прокурора вчинити одну з дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України, не втручаючись у межі повноважень прокурора у кримінальному провадженні.

Водночас зі змісту ст. 284 КПК України вбачається, що нею передбачено два види закриття кримінального провадження, які є різними за своєю суттю та наслідками, а саме: 1 - закриття провадження, що передбачає неможливість подальшого досудового розслідування (повне закриття кримінального провадження); 2 - закриття провадження щодо підозрюваного, що передбачає неможливість проведення досудового розслідування відносно цієї особи, проте не перешкоджає подальшому досудовому розслідуванню щодо відповідного кримінального правопорушення. При цьому до повноважень прокурора у провадженні, де особі повідомлено про підозру, належить виключно другий вид закриття провадження.

Натомість, усупереч наведеним вище нормам кримінального процесуального закону, слідчий суддя в ході розгляду скарги адвоката ОСОБА_6 вийшов за межі своїх процесуальних повноважень щодо розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, визначені ст. 307 КПК України.

Так, слідчий суддя встановив прокурору у кримінальному провадженні № 0000403 від 18.05.2022 року строк два місяці для вчинення дій, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто слідчий суддя фактично зобов`язав прокурора у кримінальному провадженні прийняти постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

При цьому формулювання змісту резолютивної частини ухвали «встановити прокурору у кримінальному провадженні № 0000403 від 18.05.2022 року строк у два місяці для вчинення дій, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України» не змінює його суті, яка вказує, що слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень та вказав прокурору на необхідність прийняти рішення - постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, однак фактично надав на це строк у два місяці.

Отже, слідчим суддею було постановлено рішення, яке не передбачено кримінальним процесуальним законом.

Враховуючи різну правову природу рішень і дій, ч. 2 ст. 307 КПК України визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або бездіяльності слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або вчинити певну дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Крім того, слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі у провадженні (ч. 3 ст. 22 КПК України).

Крім того, звертає увагу й на те, що обставини щодо строків досудового розслідування, на які посилається захисник у скарзі, можуть бути предметом перевірки судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання у випадку направлення обвинувального акту до суду.

Також зазначає, що ухвала слідчого судді, якою фактично зобов`язано прокурора вчинити дії, передбачені п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки таке зобов`язання не передбачено процесуальним законом та виходить за межі повноважень слідчого судді. За таких обставин, прокурор має право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 24 КПК України, які його гарантують, та з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , у запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, вказуючи на те, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а сама ухвала слідчого судді не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу, у зв`язку з чим просить відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення захисника ОСОБА_6 проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Вирішуючи питання щодо можливості апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року, на чому наполягає прокурор та заперечується стороною захисту, колегія суддів виходить з наступного.

Частина 3 ст. 392 КПК України визначає, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, визначений ч.ч. 1, 2 ст. 309 КПК України.

Водночас судовою практикою сформовано правовий підхід, за яким ухвали, які не передбачені КПК України, підлягають апеляційному оскарженню.

Так, у справі № 757/49263/15-к Верховний Суд України вказав про те, що у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України (постанова від 12 жовтня 2017 року). Аналогічні правові позиції викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справах № 237/1459/17 та № 243/6674/17-к.

Стосовно кола ухвал слідчого судді, можливість ухвалення яких прямо не передбачена КПК України, і права на їхнє апеляційне оскарження, сформовано висновок об`єднаною палатою ККС (постанова від 31 травня 2021 року у справі №646/3986/19), з якого слідує, що серед усіх рішень у межах відповідних регламентованих КПК України процедур, слід виокремлювати дві групи рішень: ухвалені поза межами процедури, передбаченої КПК України (з питань, процедура вирішення яких слідчим суддею не передбачена КПК); ухвалені в межах передбаченої КПК України процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

У цій же справі об`єднана палата ККС визначила, що підлягають оскарженню рішення слідчого судді, які або вирішують питання щодо обмеження конституційних прав особи, або якими вирішуються питання, які мають істотне значення для здійснення ефективного досудового розслідування, або якими вирішується доля досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Водночас ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року прокурору у провадженні встановлено двомісячний строк на вчинення дій, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто фактично встановлено строк на прийняття процесуального рішення, а саме постанови про закриття кримінального провадження, що виходить за межі повноважень слідчого судді визначених ч. 2 ст. 307 КПК України.

Крім того, таке рішення впливає на долю досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Наведені обставини, з урахуванням вище зазначених норм закону, на думку колегії суддів, вказують, що ухвала слідчого судді від 20 червня 2025 року підлягає апеляційному оскарженню.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, то колегія суддів зважає на таке.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про встановлення строків для вчинення дій у кримінальному провадженні № 0000403 від 18.05.2022 року. Захисник ОСОБА_6 просив встановити розумні строки для прокурора у кримінальному провадженні № 0000403 від 18.05.2022 року щодо вчинення дій, передбачених ст.ст. 282, 283, 284 КПК України, а саме, які визначені: ч. 2 ст. 282 КПК України, п. 1 ч. 3 ст. 283 КПК України та п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року клопотання захисника ОСОБА_6 задоволено частково, а саме встановлено прокурору у кримінальному провадженні № 0000403 від 18.05.2022 року строк два місяці на вчинення дій, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. В іншій частині в задоволенні клопотання було відмовлено.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Згідно ч. 4 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, закриття кримінального провадження слідчим або прокурором здійснюється шляхом прийняття відповідної постанови.

Безпосереднє оскарження постанови про закриття кримінального провадження передбачено ст. 303 КПК України.

Крім того, даною нормою закону передбачено оскарження і інших рішень слідчого, дізнавача, прокурора прийнятих під час досудового розслідування, а також їх дії і бездіяльність.

При цьому перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування є вичерпним.

З аналізу норм КПК України слідує, що "рішення" і "дія" завжди мають самостійне значення. Рішення приймається - дія здійснюється, дія має початок і закінчення - рішення є одномоментним актом, до процесуальної дії можуть бути залучені багато учасників - процесуальне рішення приймається лише уповноваженою особою, дії фіксуються в протоколі - рішення оформлюється постановою. Таким чином, положення КПК не дають жодних підстав вважати процесуальне рішення одним з різновидів процесуальної дії.

Враховуючи різну правову природу "рішень" і "дій", ч. 2 ст. 307 КПК України визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або нездійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (ч. 3 ст. 22 КПК України).

Таким чином, ст. 307 КПК України не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування, і рішення зобов`язати прокурора закрити кримінальне провадження прийняте поза межами повноважень слідчого судді. Помилкове ототожнення слідчим суддею дії та рішення в резолютивній частині ухвали не змінює цього висновку.

Така позиція викладена і у постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 14 лютого 2023 року у справі № 405/680/22.

Водночас оскаржуваною ухвалою слідчий суддя фактично зобов`язав прокурора вчинити процесуальну дію - прийняти процесуальне рішення, а саме постанову про закриття кримінального провадження, що суперечить вимогам КПК України, зокрема ст. 307 КПК України, яка визначає слідчому судді обсяг повноважень при прийнятті рішення за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора.

При цьому, зі змісту ст. 303 КПК України вбачається, що бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, яка полягає у нездійсненні певної процесуальної дії має місце у таких випадках: коли слідчий, дізнавач чи прокурор наділені обов`язком вчиняти певну процесуальну дію; така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, кримінальним процесуальним законом передбачено, що оскарженню в порядку ст. 303 КПК України підлягає не будь-яка бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, а лише та, яка полягає у нездійсненні певних процесуальних дій, строк виконання яких чітко визначений КПК України, до яких, зокрема, належить і бездіяльність, пов`язана з не розглядом заявлених клопотань.

Положеннями ст. 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результат розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Аналіз наведених норм закону дає підстави вважати, що оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у не розгляді заявленого клопотання можлива лише у разі звернення до слідчого, дізнавача чи прокурора з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України і це клопотання не буде розглянуто у визначений строк (три дні).

Між тим, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про встановлення строків для вчинення дій у кримінальному провадженні № 0000403 від 18.05.2022 року, в якому просив встановити розумні строки для прокурора у кримінальному провадженні № 0000403 від 18.05.2022 року щодо вчинення дій, передбачених: ч. 2 ст. 282 КПК України - відновлення досудового розслідування після скасування слідчим суддею постанови про його зупинення: п. 1 ч. 2 ст. 283 КПК України - закрити кримінальне провадження у найкоротші строки після повідомлення особі про підозру; п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України - закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, після повідомлення особі про підозру.

При цьому, в обґрунтування поданого до слідчого судді клопотання, окрім відомостей щодо прийняття слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва 28.11.2024 року ухвали про скасування постанови від 19.05.2022 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000403, подання захистом 04.12.2024 року прокурору клопотання про вчинення дій щодо закриття кримінального провадження, оскарження бездіяльності прокурора щодо його нерозгляду, за результатами чого постановлено ухвалу слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва від 15.01.2025 року про зобов`язання прокурора розглянути відповідне клопотання, оскарження прокурору вищого рівня недотримання розумних строків, наступного подання слідчому судді скарги на бездіяльність прокурора щодо нерозгляду відповідної скарги та постановлення ним рішення про зобов`язання прокурора розглянути скаргу у відповідності до вимог ст. 308 КПК України, з вказівкою на невчинення прокурором дій, визначених ч. 2 ст. 282, п. 1 ч. 3 ст. 283, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, захист посилався також на положення ст.ст. 28, 114 КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

При цьому, за змістом ч. 2 ст. 114 КПК України будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Згідно зі ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Аналізуючи зміст вказаних положень, колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчий суддя може встановити процесуальний строк лише для процесуальних дій, які підозрюваний, потерпілий або інші особи, права та інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, вважають за необхідне здійснити у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК України. Відповідно, і предметом розгляду клопотання, поданого у порядку ч. 6 ст. 28 КПК України, можуть стати лише ті процесуальні дії, необхідність вчинення яких у певний строк прямо випливає із норм кримінального процесуального закону або рішення про їхнє проведення раніше було прийняте прокурором, слідчим суддею або судом.

При цьому, забезпечуючи судовий контроль на стадії досудового розслідування та керуючись пунктом 3 частини 2 статті 307 КПК України, слідчий суддя мав право розглянувши скаргу (клопотання), зобов`язати прокурора вчинити одну з дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України, не втручаючись у межі повноважень прокурора в кримінальному провадженні.

Що стосується закриття кримінального провадження, то слідчий суддя не вправі зобов`язати прокурора закрити кримінальне провадження, оскільки це є виключною компетенцією прокурора (або слідчого).

КПК України чітко розмежовує функції: слідчий суддя здійснює контроль, а прокурор (слідчий, дізнавач) - прийняття процесуальних рішень щодо закриття/продовження провадження.

Питання закриття провадження, особливо з підстав, що стосуються закінчення строків, належить до дискреційних повноважень прокурора на досудовій стадії.

Таким чином, клопотання захисника ОСОБА_6 про встановлення розумних строків для процесуального прокурора у кримінальному провадженні № 0000403 від 18.05.2022 року щодо вчинення дій, передбачених ст.ст. 282, 283, 284 КПК України, а саме, які визначені: ч. 2 ст. 282, п. 1 ч. 3 ст. 283, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, не підлягає задоволенню.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року про часткове задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про встановлення строків для вчинення дій у кримінальному провадженні № 0000403 від 18.05.2022 року, як таку, що постановлена з порушенням вимог ст.ст. 303, 307 КПК України слід скасувати, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 - відмовити.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року, якою частково задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , та встановлено прокурору у кримінальному провадженні № 0000403 від 18.05.2022 року строк два місяці на вчинення дій, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, -скасувати.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про встановлення розумних строків для процесуального прокурора у кримінальному провадженні № 0000403 від 18.05.2022 року щодо вчинення дій, передбачених ст.ст. 282, 283, 284 КПК України, а саме, які визначені: ч. 2 ст. 282, п. 1 ч. 3 ст. 283, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ _____________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3