ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 672/39/26

Провадження № 11-кп/820/284/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000007 від 30.10.2025 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Городоцького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів на умовах, визначених в ухвалі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.12.2025 з 10 березня 2026 року по 08 травня 2026 року включно.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що ризики передбачені ст.177 КПК України, на підставі яких було обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою не зменшилися, а тому, обвинувачений, перебуваючи на волі, може: переховуватись від суду, незаконно впливати на інших учасників провадження та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості кримінальних правопорушень у яких обвинувачується ОСОБА_7 , особу обвинуваченого, та що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам визначеним у ст.177 КПК України, є необхідність у продовженні строку тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Городоцького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вказує, що не має наміру переховуватися від суду, визнає вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, щиро розкаюється, має намір проходити службу в ЗСУ та хоче одружитися зі своєю співмешканкою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст.185 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, обвинувачений ОСОБА_7 на даний час постійного місця роботи не має, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, раніше судимий, у тому числі за аналогічні кримінальні правопорушення; у кримінальному провадженні в межах судового розгляду не допитано усіх учасників.

При цьому, до закінчення дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою судове провадження завершити не є можливим.

Тому, з урахуванням обставин передбачених ст.178 КПК України, особи обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень у яких обвинувачується ОСОБА_7 , суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що не зменшишилися ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на підставі яких було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а саме ризики: переховування від суду; незаконного впливу на учасників провадження; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Суд першої інстанції дослідив обставини, які враховувалися судом при обранні та продовжені запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 і висновок суду про те, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

В ухвалі суду викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України у тому й числі тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати та вони виправдовують продовження тримання обвинуваченого під вартою, та що більш м`який запобіжний захід, у тому й числі у виді домашнього арешту, про що в апеляційній скарзі просить обвинувачений, не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що кримінальний процесуальний закон не вимагає надання доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку колегії суддів у разі обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою є висока ймовірність вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене безпідставними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність ризиків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджанню встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Отже, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від суду та вирішенні питання про необхідність попереднього ув`язнення.

Судом надано оцінку підставам для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи, взято до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя обвинуваченого, його зв`язки з суспільством.

Обставини, на які в апеляційній скарзі посилається обвинувачений, а саме, що він визнає вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, щиро розкаюється, має намір проходити службу в ЗСУ та хоче одружитися зі своєю співмешканкою, не є визначальними та такими, що б давали суду підставу для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи під вартою, вправі звернутися до прокурора в порядку ст.616 КПК України з клопотанням про ініціювання перед судом питання про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, у тому й числі у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає, оскільки більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону, і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Городоцького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2026 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 08 травня 2026 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: