ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року

м. Київ

справа № 536/1227/23

провадження № 51-4396 км 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 лютого 2025 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Обставини справи

Кременчуцький районний суд Полтавської області вироком від 10 лютого 2025 року ОСОБА_7 визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК, і призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі частини четвертої статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 грудня 2023 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, визначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

За обставин, детально викладених у вироку, ОСОБА_7 визнано винуватиму тому, що 29 травня 2023 року приблизно о 19:40 він, перебуваючи біля приватного підприємства ФОП « ОСОБА_8 » на АДРЕСА_2 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, таємно викрав спортивний велосипед марки «Ideal Pro Rider Aluminum Alloy 6061» вартістю 4733,33 грн, який належав потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

14 червня 2023 року приблизно о 05:00 ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, через незачинену хвіртку проник на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , звідки через незачинені двері проник до коридору будинку і, діючи умисно, в умовах воєнного стану, повторно, таємно викрав звідти майно потерпілого ОСОБА_9 , а саме велосипед марки «Ideal Pro Rider Aluminum Alloy 6061» вартістю 4733,33 грн, чим спричинив тому матеріальну шкоду на вказану суму.

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 17 вересня 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишив без задоволення, а вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення та визнати ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185 КК.

На обґрунтування вимог зазначає про те, що порушення норм матеріального права полягає у відсутності в матеріалах кримінального провадження доказів того, що велосипед належав саме потерпілому ОСОБА_9 ;29 травня 2023 року саме потерпілий ОСОБА_9 залишив велосипед біля приватного підприємства ФОП « ОСОБА_8 », і доказі місцеперебування велосипеда після того, як нібито він потрапив до ломбарду ПТ «Бабенко і Компанія» (Саквояж). Вважає, довідку ПТ «Бабенко і Компанія» (Саквояж) неналежним доказом, оскільки до неї не додано документів за підписом ОСОБА_7 на підтвердження того, що 14 червня 2023 року він передав у ломбард велосипед, а також відсутня інформація про те, де зберігався велосипед після передачі його ломбарду.

Стверджує, що місцевий суд неналежно встановив особу свідка ОСОБА_10 , оскільки суд спочатку під час допиту встановив його особу на підставі свідоцтва про народження, а вже в наступному судовому засіданні, за відсутності вказаного свідка, прокурор надав роздруківку анкетних даних цього свідка та його фотозображення з бази даних ІПНП «Армор».

Зазначає, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги того, що з відеозапису від 29 травня 2023 року не видно, хто залишив велосипед, якого він кольору, та не відома марка велосипеда. Свідок ОСОБА_11 в показаннях зазначив, що придбав велосипед у ОСОБА_12 , проте доказів, що ОСОБА_12 - це ОСОБА_13 , немає. Водночас цей свідок стверджував, що ніякого переобладнання велосипеда не робив, але віддав його працівникам поліції без захисних щитків. Тому захисник вважає, що заява ОСОБА_11 про добровільну видачу велосипеда не відповідає дійсності. Вказує, що поза увагою місцевого суду залишилися показання свідка ОСОБА_14 , який пам`ятає, що ОСОБА_7 багато разів звертався в ломбард, приносив речі, пам`ятає, що ОСОБА_7 закладав велосипед «Ideal», проте не пригадує, які ще речі приносив обвинувачений. Захисник вважає, що суду не надані беззаперечні докази вчинення його підзахисним кримінальних правопорушень. Також зазначає, що суд усупереч вимогам процесуального закону безпідставно відмовив ОСОБА_7 в ознайомленні з матеріалами провадження, внаслідок чого він відмовився давати показання. Вказує, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статті 419 КК.

Про день та час розгляду кримінального провадження у порядку касаційної процедури засудженого ОСОБА_7 було поінформовано, при цьому він не повідомив Суд про своє бажання взяти участь у касаційному розгляді. Крім того, відповідно до вимог частини четвертої статті 430, частини четвертої статті 434 КПК участь засудженого у розгляді цього провадження судом касаційної інстанції не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), аналіз якої свідчить про те, що відсутність засудженого під час розгляду провадження судом касаційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позиції учасників судового провадження

Захисник підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити, прокурор заперечувала проти задоволення касаційної скарги.

Оцінка Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, Суд дійшов висновку про таке.

Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Частиною 2 цієї статті передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

За правилами частини другої статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу. Можливості скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій через неповноту судового розгляду (стаття 410 КПК) та невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження (стаття 411 КПК) чинним законом не передбачено.

Суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.

У касаційній скарзі захисник стверджує, що місцевий суд, розглядаючи кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , не взяв до уваги доказів, які могли істотно вплинути на його висновки та ухвалення законного рішення. Зокрема, на переконання сторони захисту, суд не врахував, що з відеозапису від 29 травня 2023 року не видно, хто саме залишив велосипед, якого він кольору та якої марки. Свідок ОСОБА_11 у показаннях зазначав, що придбав велосипед у ОСОБА_12, проте доказів, що останній - це ОСОБА_13 , немає. Також цей свідок пояснював, що ніякого переобладнання велосипеда не робив, але віддав його працівникам поліції без захисних щитків. Свідок ОСОБА_14 суду пояснював, що пам`ятає ОСОБА_7 , який багато разів звертався в ломбард, приносив речі, також він закладав велосипед «Ideal», проте не пригадує, які ще речі приносив обвинувачений.

Однак Суд вважає, що ці твердження захисника зводяться виключно до надання ним власної оцінки наявним у матеріалах кримінального провадження доказам та встановленим у ході судових розглядів обставинам вчинення кримінальних правопорушень, тобто сторона захисту посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що відповідно до вимог частини першої статті 433 КПК не може бути предметом касаційного розгляду, а тому такі доводи не підлягають перевірці в касаційному порядку. Натомість ці обставини були предметом перевірки під час перегляду вироку судом апеляційної інстанції за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, який не встановив порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів.

Крім того, доводи касаційної скарги захисника щодо неузгодженості доказів по суті зводяться до оскарження встановлених судами фактичних обставин кримінального провадження та наданні їм оцінки, що відповідно до наведених вище положень закону не входить до меж перегляду судом касаційної інстанції.

Суд нагадує, що відповідно до статті 433 КПК вирішення питання про достовірність доказів і їх достатність для встановлення факту, на доведення якого вони надані, є насамперед задачею судів попередніх інстанцій. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів їх висновки стосовно цього.

Зі змісту статті 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

За правилами статті 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185 КК, зроблено з додержанням вимог статті 23 КПК, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Зокрема, місцевий суд урахував, що винуватість ОСОБА_7 підтверджується доказами, а саме показаннями: потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що в нього двічі викрадали велосипед. Після першого викрадення майно повернули працівники поліції. Зазначив, що під час огляду велосипеда він упевнився, що це саме його велосипед, але на ньому були зняті щитки з коліс. Після другого викрадення велосипед не повернули; свідка ОСОБА_15 , яка дала аналогічні показання; свідка ОСОБА_16 , який суду пояснив, що, на прохання ОСОБА_7 , пішов до ОСОБА_17 та запропонував йому придбати велосипед червоного кольору, той погодився і купив його за 800 грн. Гроші він віддав ОСОБА_7 ; свідка ОСОБА_11 , який суду пояснив, що купив велосипед червоного кольору у знайомого ОСОБА_12 за 800 грн, проте велосипед у нього вилучили працівники поліції, оскільки був краденим; свідка ОСОБА_14 , який суду пояснив, що працює в ломбарді «Саквояж», ОСОБА_7 впізнав як особу, яка іноді приходила до ломбарду та здавала деякі речі під заставу. Так, ОСОБА_7 здав під заставу велосипед «Ideal». Перевіряючи паспортні дані, свідок запам`ятав, що це був ОСОБА_7 , указані показання узгоджуються з довідкою ПТ «Бабенко і Компанія» (Саквояж), відповідно до якої 14 червня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1, 5328 від 26 вересня 2022 року, з метою отримання фінансового кредиту під заставу заклав велосипед «Ideal Pro Rider».

Крім того суд першої інстанції зазначив, що винуватість засудженого підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- даними, які містяться у протоколах: огляду місця події з фототаблицями від 30 травня 2023 року; огляду велосипеда з фототаблицею від 07 червня 2023 року; огляду диска DVD-R від 16 червня 2023 року з фототаблицею до нього та іншими доказами, зміст яких детально відтворено у вироку, яким суд першої інстанції надав належну оцінку;

-дослідженими в судовому засіданні відеозаписами, що містяться на диску DVD- R, якими зафіксовано, що 29 травня 2023 року о 19:49 чоловік, одягнений у шорти сірого кольору, футболку темного кольору, кепку чорного кольору, підійшов до велосипеда червоного кольору, який стоїть біля паркану кондитерського цеху, озирнувся навколо і пішов від велосипеда, а о 19:56 цей чоловік повернувся, взяв велосипед до рук, сів на велосипед і поїхав у невідомому напрямку.

Таким чином, місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, дав належну оцінку всім доказам у справі, повно та об`єктивно дослідивши їх, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено.

Отже, висновок судових інстанцій про те, що ОСОБА_7 вчинив двічі таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 , в умовах воєнного стану, повторно, сумніву в колегії суддів не викликає.

Доводи захисника щодо неналежного встановлення особи свідка ОСОБА_13 суд апеляційної інстанції перевірив та визнав безпідставними. При цьому зазначив, що дані свідка встановлено з роздруківки анкетних даних та фотозображення особи з бази даних ІПНП «Армор» і наданого в судовому засіданні свідоцтва про народження, інших документів, які посвідчують особу, цей свідок не мав. Отже, суд дійшов висновку, що ставити під сумнів особу свідка ОСОБА_13 та його показання в суду першої інстанції не було. Такі висновки суду є належним чином обґрунтованими та вмотивованими.

Що стосується доводів захисника про те, що прокурор надав суду роздруківку анкетних даних і фотознімок особи з бази даних ІПНП «Армор» за відсутності свідка ОСОБА_13 , та, наводячи такі доводи, захисник не зазначає, яким чином вони перешкодили винести суду законне та обґрунтоване рішення.

Посилання захисника на те, що довідка ПТ «Бабенко і Компанія» (Саквояж) є неналежним доказом, оскільки до неї не додано документів за підписом ОСОБА_7 на підтвердження того, що 14 червня 2023 року він передав у ломбард велосипед, а також відсутня інформація про те, де зберігався велосипед після передачі його ломбарду, є необґрунтованими.

Суди попередніх інстанцій дослідили вказану довідку та визнали її належним доказом. При цьому суди враховали, що відсутність інформації, де в ломбарді зберігався велосипед після його закладення не спростовує докази самого закладення ОСОБА_7 цього велосипеда. При тому, цей факт підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 .

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 відмовився надавати показання, оскільки суд першої інстанції безпідставно відмовив йому в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження перед наданням показань, апеляційний суд перевірив і визнав такими, що не відповідають дійсності.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд 12 грудня 2024 року задовольнив клопотання ОСОБА_7 про ознайомлення з матеріалами справи. Згідно з розпискою від 26 грудня 2024 року останній в повному обсязі без обмежень у часі ознайомився зі справою (т. 1, а. п. 222). Після ознайомлення з матеріалами провадження він не звертався до суду, що бажає давати пояснення. Відповідно до положень пункту 5 частини третьої статті 42 КПК обвинувачений має право давати показання з приводу обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати, яким власне ОСОБА_7 і скористався під час судового розгляду. Отже, процесуальних порушень Судом не встановлено.

За таких обставин Суд констатує, що суди провели ретельну перевірку доводів захисту щодо недоведеності вчинення засудженим інкримінованих йому кримінальних правопорушень та спростовали їх низкою здобутих і належно оцінених із точки зору достатності та взаємозв`язку доказів. Зібрані у справі докази в сукупності достатньої мірою підтверджують фактичні обставини кримінального правопорушення, а доводи захисника про протилежне є непереконливими.

У підсумку, колегія суддів вважає, що суди, оцінивши всі докази у справі, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими і в сукупності доповнюють один одного, дійшли обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Вирок місцевого суду відповідає положенням статей 370, 374 КПК.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою захисника, належним чином перевірив усі викладені в ній доводи, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, навів переконливі аргументи на їх спростування, зазначив підстави, з яких визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, та, належним чином мотивувавши свою позицію, обґрунтовано відмовив у задоволенні заявлених вимог.

При цьому апеляційний суд не надавав іншої, ніж суд першої інстанції, оцінки дослідженим письмовим доказам і показанням потерпілого, свідків, а лише оцінив ці докази кожен окремо і в сукупності та дійшов обґрунтованого висновку, що доказів, які є належними і допустимими й обґрунтовано покладені місцевим судом в основу вироку, достатньо для визнання ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні та ці докази в сукупності беззаперечно поза розумним сумнівом доводять його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 185 КК.

Зміст ухвали апеляційного суду містить відповіді на усі аргументи апеляційної скарги сторони захисту, у ній наведено ґрунтовний правовий аналіз мотивів, з яких виходив цей суд під час апеляційного перегляду вироку місцевого суду.

Ухвала апеляційного суду відповідає положенням статті 419 КПК.

Що стосується клопотання захисника про допит потерпілого та свідків під час касаційного розгляду, то відповідно до вимог кримінального процесуального закону на цій стадії не передбачено повторного дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження. Суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.

Такий підхід узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої касаційний перегляд має на меті перевірку правильності застосування норм матеріального та процесуального права, а не повторну оцінку доказів чи встановлення фактичних обставин справи.

Суд висновує, що за результатами касаційного розгляду істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б могли бути підставою для скасування або зміни судових рішень, не встановлено. Також Судом не встановлено порушень прав, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 лютого 2025 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року стосовно засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3