Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4330/26
Номер провадження 1-кс/711/1368/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні в залі суду Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання адвоката ОСОБА_3 , як представника власника майна ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, подане в рамках кримінального провадження №0000039 від 22.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч.ч. 1, 2 ст. 204 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , як представник власника майна ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про скасування арешту майна, поданого в рамках кримінального провадження №0000039, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч.ч. 1, 2 ст. 204 КК України, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2026 (справа №711/2891//26) в частині майна, вилученого в ході проведення 19.03.2026 обшуку в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , а саме з мобільного телефону марки Appel iPhone 13, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 із сім-карткою на номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 25.03.2026 р. у кримінальному провадженні № 711/2891/26 слідчим суддею було накладено арешт на майно ОСОБА_5 , яка на сьогоднішній день має статус власника майна, на яке було накладено арешт. Майно було вилучено під час обшуку, який було дозволено слідчим суддею Придніпровського районного суду м.Черкаси ухвалою від 12.03.2026 р. у справі № 711/2344/26, та процесуально оформлений протоколом обшуку від 19.03.2026 р.

Під час обшуку слідчим (повні дані вказані в протоколі обшуку та ухвалах суду) було вилучено мобільний телефон Appel iPhone 13, IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 , із сім-картою з номером НОМЕР_3 , який ОСОБА_6 .

Як зазначено вище, на вказаний мобільний телефон було накладено арешт ухвалою суду від 25.03.2026 р.

На переконання заявника, арешт телефону накладено необґрунтовано, у зв`язку з чим він має бути скасований, а телефон повернутий його власнику.

Відповідно до ухвали суду від 12.03.2026 р. у справі № 711/2344/26 про дозвіл на обшук, слідчий суддя надав дозвіл на обшук магазину за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку слідчий суддя дозволила: огляд комп`ютерної обчислювальної техніки. В супереч ухвалі суду, в якій було надано дозвіл виключно на огляд комп`ютерної обчислювальної техніки, слідчим було вилучено у ОСОБА_5 мобільний телефон Appel iPhone 13, IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 , із сім-картою з номером НОМЕР_3 . Вказана дія слідчого є незаконною з вказаних підстав. В подальшому на телефон було накладено арешт. У протоколі обшуку підставою вилучення телефону стало те, що «провести належний огляд та вилучення інформації, із вказаного мобільного телефону в, умовах обшуку, не представляється можливим». Вказана фраза слідчого в подальшому була відображена в ухвалі суду про арешт майна від 25.03.2026 р. Тобто, суд арештував мобільний телефон погодившись з аргументом слідчого, викладеного у протоколі обшуку, тим самим суд відступив від своєї попередньої вимоги, яка була викладена в ухвалі про дозвіл на обшук, де було чітко зазначено, що обчислювальна техніка може бути лише оглянута, без права її вилучення, що свідчить про непослідовність суду у своїй позиції та дублювання мотивів арешту майна не власною позицією, а позицією слідчого, не надавши їй належної оцінки, у тому числі на предмет відповідності закону та позиції суду, викладеній у попередній ухвалі, де суд чітко вказав, що обчислювальна техніка може бути лише оглянута. Суд під час виконання своєї функції не може обмежуватися лише формалізмом, покладаючись на мотиви слідчого, а має ретельно перевірити дії слідчого на предмет законності. У даному випадку, дозвіл на огляд обчислювальної техніки в ухвалі був продиктований вимогою закону, а точніше КПК України.

В ухвалі суду, про дозвіл на обшук, не було безпосередньо зазначено, право слідчого вилучати мобільний телефон. Отже, слідчий порушив вимоги КПК України та вимоги ухвали суду. Питання йде про власність і у цій ситуації, втручання у це право має бути зваженим та відповідати закону та меті кримінального провадження.

При цьому, заявник зазначав, що забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

В законі чітко прописано випадки, коли може бути вилучена обчислювальна техніка. В протоколі обшуку, а потім в подальшому в ухвалі суду про арешт майна, чітко вказано, що вилучення телефону відбулося сам з метою його огляду. Жодних вилучень з метою проведення експертизи не робилося. Тим паче злочин, по якому йде досудове розслідування, не вимагає проведення експертизи мобільного телефону.

Цікавість слідства у телефоні лише пов`язана з перепискою, яка у ньому міститься, та становить інтерес для слідства, про що зазначено у самому протоколі обшуку. Також звертав увагу на те, що власник телефону не чинив перешкод в огляді телефону, про що свідчить протокол обшуку, де вказано, що під час його огляду було виявлено інформацію в месенджері Вайбер, що свідчить, про те, що слідчий мав доступ до телефону та мав можливість його оглянути на місці, чим би виконав вимоги ст. 168 КПК України. Вилучення майна на сьогодні відбувається з порушенням приписів закону, а суди при цьому не присікають такі дії правоохоронних органів, а навпаки заохочують.

ОСОБА_5 жодним чином не чинила перешкоди в огляді телефону,слідчому не потрібно було долати логічний захист телефону, слідчий просто лише не захотів виконати свій обов`язок під час обшуку. Слідчий вирішив відкласти цю дію на потім, порушивши право особи на володіння майном. Прописані дії слідчого у протоколі обшуку є суперечливим, та свідчать про порушення закону, адже слідчий спочатку пише, що він має доступ до телефону, його інформації, робить її огляд, а потім пише у протоколі, що вилучення інформації з телефону під час обшуку не представляється можливим. Тобто спочатку можливо, а потім не можливо, а чому не можливо слідчий не пояснює. Що ж там такого відбулося, що в нього зникла можливість оглянути телефон на місці обшуку, та подальше його повернення власнику не зрозуміло. Просто йому так захотілося. А суд не перевірив цю обставину під час арешту.

Також, утримання стороною обвинувачення мобільного телефону є незаконним, через ту обставину, що під час обшуку у ОСОБА_5 було вилучено мобільний телефон марки Appel iPhone 13, IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 , із сім-картою з номером НОМЕР_3 . Також на вказаний телефон було накладено арешт ухвалою суду. Але, у ОСОБА_5 фактично було вилучено телефон марки не Appel iPhone 13 (реквізити вище текстом), а Apple iPhone 13. На телефон Apple iPhone 13 судом арешт не накладався, а тому вказаний телефон на сьогодні перебуває у сторони обвинувачення незаконно. Майно не повернуто

На підставі викладеного, просив скасувати арешт з мобільного телефону марки Appel iPhone 13, IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 , із сім-картою з номером НОМЕР_3 , накладеного у кримінальному провадженні № 0000039 та який вилучено у ОСОБА_5 , та повернути його власнику.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, обґрунтовуючи його обставинами викладеними в клопотанні. Додатково вказав, що його довірителька не перебуває в статусі підозрюваної в межах даного кримінального провадження. Звертав увагу, що арешт накладено на мобільний телефон із зазначенням невірної літерації у назві телефону. Подальше утримання мобільного телефону є необґрунтованим та безпідставним, оскільки наявна в ньому інформація не має значення для кримінального провадження. При цьому слідчий був зобов`язаний оглянути та зняти всю необхідну інформацію з даного пристрою, що було прямо дозволено ухвалою слідчого судді про надання обшуку, а не вилучати. З цих підстав просив скасувати арешт накладений на мобільний телефон ОСОБА_5 та повернути майно власнику.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що вказане клопотання є необґрунтованим, оскільки ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , а саме на належний їй мобільний телефон, є законною та обґрунтованою. В межах кримінального провадження здобуто належні докази, що вказують на вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч.ч. 1, 2 ст. 204 КК України. В ході проведення комплексу слідчих дій, в тому числі негласних слідчих (розшукових) дій було встановлено коло осіб, причетних до вчинення кримінально-протиправних дій, які розслідуються у даному кримінальному провадженні. Зокрема, було встановлено, що один з фігурантів ОСОБА_7 здійснював доставку незаконно виготовлених підакцизних товарів до місць роздрібної торгівлі, зокрема до магазину за адресою: АДРЕСА_1 , продавцем в якому є ОСОБА_5 та інші особи. Органом досудового розслідування було ініційовано проведення обшуку у вказаному магазині, та отримано ухвалу слідчого судді про обшук. В ході здійснення санкціонованого обшуку в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено мобільний телефон ОСОБА_5 , яка була присутня у вказаному магазині та здійснювала реалізацію товарів. Мобільний телефон ОСОБА_5 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та накладено на нього арешт з метою збереження його як речового доказу. В ході досудового розслідування було здійснено огляд вказаного пристрою та встановлено наявність переписки з фігурантами кримінального провадження, замовниками незаконного виготовлених підакцизних товарів та розрахунки з ними. Це підтверджує той факт, що мобільний телефон відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та є речовим доказом у кримінальному провадженні. Оскільки переписка є приватним спілкуванням, тому органом досудового розслідування з метою зняття інформації з вказаного мобільного пристрою було ініційовано звернення з клопотанням до слідчого судді Черкаського апеляційного суду про надання дозволу на проведення НСРД із залученням даного мобільного телефону щодо зняття інформації. Також просив дослідити в нарадчій кімнаті інші матеріали НСРД, які вже розсекречено, однак вони на даний час становлять таємницю слідства. А тому, твердження адвоката про невідповідність мобільного телефону ознакам речового доказу та відсутність інформації, що має значення для кримінального провадження, не відповідає дійсності. На даний час з даним пристроєм проводяться слідчі дії, а тому потреба у накладенні арешту не відпала. Також, прокурор зауважив, що невірне зазначення марки телефону не є підставою для скасування арешту, оскільки це технічна помилка. Крім того, ідентифікуючою ознакою пристрою є не лише назва марки, а й зазначений ІМЕІ та сім-картку з абонентським номером телефону, яким користувалась ОСОБА_5 . Також, прокурор вказував, що з метою збереження речових доказів арешт може бути накладено на майно третьої особи. Зважаючи на викладене, прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, слідчі дії з мобільним телефоном не завершено, а відтак потреби в накладенні арешту на мобільний телефон ОСОБА_5 , який відповідає ознакам ст. 98 КПК України, не відпали.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та документи надані прокурором для дослідження в нарадчій кімнаті, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000039 від 22.05.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1, 2 ст. 204 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2026 у справі №711/2891/26 накладено арешт у кримінальному провадженні, внесеному 22.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039, з метою збереження речових доказів, на майно, вилучене в ході проведення 19.03.2026 на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.03.2026 (справа №711/2344/26) обшуку в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на мобільний телефон Appel iPhone 13, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 із сім-карткою на номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , із забороною відчужувати, користуватись та розпоряджатись вказаним майном до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Також, відповідно до вказаної вище ухвали слідчого судді, постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 вилучені 19.03.2026 в ході проведення на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.03.2026 (справа №711/2344/26) обшуку в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , речі, в тому числі мобільний телефон ОСОБА_5 , визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки вони відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК України).

Слідчий суддя зауважує, що інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності подальшої потреби в ньому.

Підставами для накладення арешту на майно, згідно ухвали слідчого судді від 25.03.2026, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КК України, є забезпечення збереження речового доказу.

Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Підставою для скасування арешту заявником зазначається те, що мобільний телефон не містить відомостей та інформації, яка становить інтерес для кримінального провадження, відсутність дозволу слідчого судді на вилучення мобільного пристрою під час проведення обшуку, допущена описка в назві пристрою, а також відсутність доказів причетності ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, що розслідуються у даному кримінальному провадженні.

Проте, слідчий суддя критично сприймає вказані доводи, з огляду на те, що відповідно до ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2026 про арешт майна, підставою для накладення арешту на майно, в тому числі на - - мобільний телефон Appel iPhone 13, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 із сім-карткою на номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , слугувало збереження його, як речового доказів у кримінальному провадженні №0000039 від 22.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч.ч. 1, 2 ст. 204 КК України.

Окремо слід зазначити, що під час розгляду клопотання про арешт майна слідчим суддею перевірено належність майна і його відношення до розслідуваного кримінального провадження та відповідність його ознакам ст. 98 КПК України, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт цього майна для інших осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Також слід враховувати, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

В ході розгляду клопотання заявником не доведено обставини, які б давали підстави вважати, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, або арешт накладено необгрунтовано.

В той же час, прокурором в судовому засіданні зазначено, що в ході огляду мобільного телефону ОСОБА_5 в ньому виявлено відомості та інформацію, що має значення для кримінального провадження, що підтверджується копією протоколу огляду від 24.03.2026, дослідженого в нарадчій кімнаті. Після проведення огляду мобільного пристрою, на даний час, стороною обвинувачення ініційовано проведення негласних слідчих (розшукових) дій та звернення з відповідним клопотанням до Черкаського апеляційного суду з метою зняття інформації з мобільного телефону ОСОБА_5 . Тобто, на час розгляду даного клопотання про скасування арешту в судовому засіданні встановлено, що слідчі дії з мобільним телефоном тривають, а тому, прокурором доведено, що потреба застосованого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не відпала та є актуальною.

Щодо зауважень заявника про невірне зазначення назви торгової марки мобільного пристрою, на який накладено арешт, слідчий суддя зазначає, що окрім назви торгової марки ідентифікуючими ознаками пристрою в ухвалі слідчого судді зазначено ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , а також сім-картку на номер НОМЕР_3 , що дозволяє його ідентифікувати, як мобільний телефон, який належить ОСОБА_5 .

На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що умова накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів за положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України не містить таку вимогу як оголошення підозри у кримінальному провадженні певній особі, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна або вчиненням кримінального правопорушення будь-якого ступеня тяжкості.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність визначених ст. 174 КПК України підстав для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2026 на -мобільний телефон Appel iPhone 13, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 із сім-карткою на номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 ., оскільки арештоване майно відповідає ознакам ст. 98 КПК України, а відтак є речовим доказом в кримінальному провадженні, а тому в цілях подальшого безперешкодного та своєчасного проведення досудового розслідування в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , як представника власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 170, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , як представника власника майна ОСОБА_5 , поданого в рамках кримінального провадження 0000039 від 22.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч.ч. 1, 2 ст. 204 КК України, про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2026 (справа №711/2891/26), в частині майна, а саме з мобільного телефону Appel iPhone 13, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 із сім-карткою на номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1