490/2107/26 17.03.2026
н/п 1-кс/490/1242/2026
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про накладення арешту на автомобіль «Renault Duster», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , у межах кримінального провадження №0000083 від 17.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

В обґрунтування клопотання вказано, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2024 року, який є власником транспортного засобу марки «Renault Duster» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , 2014 року випуску, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше серпня 2025 прийняв рішення про продаж вказаного автомобілю та залучив для цього знайомого його цивільної дружини ОСОБА_5 .

Так, 01.08.2025, потерпілий прибув на автомобільний майданчик за адресою: м. Миколаїв, проспект Центральний 110, де звернувся до ОСОБА_5 , з метою продажу автомобілю «Renault Duster» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , 2014 року випуску, якому він передав вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від нього.

В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний корисливий умисел направлений незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, з метою подальшого використання вказаного автомобіля в особистих цілях.

Так, переслідуючи умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем «Renault Duster» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , 2014 р.в, вартістю 404743,18 гривень, з метою подальшого використанняавтомобіля в особистих цілях, розуміючи, що він не мав ані дійсного, ані уявного права на користування транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, перебуваючи за адресою: м. Миколаїв, проспект Центральний, 110, достовірно знаючи, що власник транспортного засобу не давав дозвіл на використання автомобіля у власних цілях та іншим особам, у подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування часу та дати, розпорядився вказаним транспортним засобом на власний розсуд, а саме обміняв його на інший транспортний засіб, а грошові кошти потерпілому не повернув, та використав їх на власний розсуд, в результаті чого, своїми діями спричинив матеріальний збиток потерпілому на суму 404743,18 грн.

Вжитими в ході досудового розслідування заходами, місцезнаходження автомобілю «Renault Duster» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , 2014 р.в, не встановлено.

Крім того, встановлено, що автомобіль «Renault Duster» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , 2014 р.в, був перереєстрований 30.08.2025 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №7532/25/019491 від 27.08.2025 за фізичною особою ОСОБА_6 та 28.10.2025 перереєстровано за договором купівлі продажу №1241/2025/5705435 від 28.10.2025 за фізичною особою ОСОБА_7 та номерний знак за вказаним транспортним засобом закріплено інший.

Проте власник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нікому не передавав право розпоряджатися автомобілем та не отримував кошти від продажу автомобілю «Renault Duster» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 .

Посилаючись на те, що вказане майно - автомобіль «Renault Duster» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 зберегло на собі сліди вчинення злочину, з метою забезпечення його збереження прокурор просить про накладення арешту.

У судове засідання прокурор та власник транспортного засобу не з`явились, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання

Вивчивши доводи клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2, абз.2 ч 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У клопотанні про накладення арешту на майно прокурор вказала, що в даному випадку вищевказаний автомобіль має значення речового доказу по кримінальному провадженню у зв`язку з чим, для запобігання можливості його приховування, прокурор просить накласти арешт на вищевказане майно.

Однак, прокурором не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення.

У клопотанні прокурор, посилаючись необхідність збереження речових доказів, взагалі не вказує як на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, так і того, що вказане у клопотанні майно містить ознаки речового доказу у справі та може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні та як доказ чого саме.

Підстави вважати, що майно, про накладення арешту на яке йдеться у клопотанні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відсутні.

Крім того, як встановлено з матеріалів клопотання, місцезнаходження автомобіля «Renault Duster» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , 2014 р.в, про накладення арешту на який просить слідчий, взагалі не встановлено, що виключає існування ризиків, визначених ст.170 КПК України та дотримання мети застосування арешту майна.

У зв`язку з наведеним, клопотання прокурора про накладення арешту на майно, є безпідставним та невмотивованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000083 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1