Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1700/25
Провадження № 1-кс/273/32/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Баранівка

Слідчий суддя Баранівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3

про часткове скасування арешту майна

у кримінальному провадженні за №0000058 від 02.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

09.02.2026 року до слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 про часткове скасування арешту на майно, а саме: ноутбук марки «Lenovo», у кримінальному провадженні 0000058 від 02.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Вказує, що ухвалою слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області від 20.10.2025 року у кримінальному провадженні №0000058 від 02.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, накладено арешт на майно, вилучене 19.11.2025 року в ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Realme» в корпусі чорного кольору, ноутбук марки «Lenovo» сірого кольору та три сім карти, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, і належать на праві власності заявнику - ОСОБА_3 .

Посилається на те, що мобільний телефон марки «Realme» та ноутбук марки «Lenovo» вилучено 19.11.2025 року, тобто з моменту вилучення пройшло 78 днів, а тому слідчий мав достатньо часу для того, щоб оглянути інформацію, яка містилася у ноутбуці, а якщо вона має доказове значення вилучити її та зберегти.

Вважає, що мета арешту, яка визначена як збереження речового доказу, може бути досягнута шляхом вилучення та збереження інформації, оскільки саме вона може мати доказове значення, а ноутбук є лише пристроєм, на якому зберігається інформація. Вилучена інформація, яка містилася у ноутбуці, якщо вона була відшукана, може зберігатися окремо від вказаного пристрою.

Додатково звертає увагу слідчого судді на те , що у лютому 2026 року слідча по даній справі повідомила, що всі слідчі дії з ноутбуком вона провела, а тому він може звернутись до суду з клопотанням про часткове зняття арешту з вилученого під час обшуку майна, а саме з ноутбуку марки «Lenovo».

У судове засідання володілець майна ОСОБА_3 не прибув, у заявленому клопотання просив розглядати клопотання про часткове скасування арешту на майно без його участі, доводи, викладені в клопотанні, підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

У судове засідання прокурор Звягельської окружної прокуратури та слідчий СВ ВП №2 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області не прибули.

11.02.2026 від слідчого СВ ВП №2 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення клопотання не заперечує, оскільки усі необхідні слідчі дії із належними ОСОБА_3 ноутбуком марки «Lenovo» проведено.

11.02.2026 року від прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд клопотання про скасування арешту без її участі. Зазначила, що не заперечує проти задоволення клопотання, оскільки усі необхідні слідчі дії із належними ОСОБА_3 ноутбуком марки «Lenovo» проведено.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Встановлено, що СВ ВП №2 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000058 від 02.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, 15.05.2025 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 в месенджері «Телеграм» перейшла за фішинговим посиланням для проходження голосування в конкурсі, де остання натиснула цифру «1» після чого з її банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа її грошовими коштами в сумі 41000 грн., чим завдала майнової шкоди на вказану суму.

Допитана потерпіла ОСОБА_5 показала, що 15.05.2025 року на мобільному телефоні побачила повідомлення в месенджері «Телеграм», для проходження голосування в конкурсі. Відкривши дане повідомлення, для голосування, потерпілій необхідно було натиснути цифру «1», що вона і зробила. Пізніше цього ж дня з номеру «3700» надійшло повідомлення про, те що на її банківській карті здійснюються операції котрі можуть бути шахрайськими. Потерпіла одразу зайшла в додаток «Приват24», котрий встановлений на її мобільному телефоні, та побачила що з банківської карти для виплат АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 о 15:22 год. було здійснено переказ грошових коштів у сумі 41000 грн., де в призначені платежу було зазначено «100% від надходжень на машину ОСОБА_6 ».

На підставі ухвали слідчого суді Баранівського районного суду Житомирської області було вилучено інформацію ,яка перебуває у володінні банківської установи та містить банківську таємницю , а саме до інформацію по банківській картці № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_5 . В ході огляду вказаної інформації було встановлено, що грошові кошти з банківської картки потерпілої були переказані на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , котра відкрита на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, до слідчого відділення надійшли матеріали з ВПК в Житомирській області за результатами перевірки звернення служби безпеки АТ КБ «Приват банк» від 30.07.2025 про вчинення ОСОБА_3 шахрайських дій щодо клієнтів банку. ВПК в Житомирській області під час виконання доручення встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

19.11.2025 в період часу з 07 год. 03 хв. по 08 год. 31 хв. на підставі ухвали слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області від 12.11.2025 про дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , було проведено обшук домоволодіння АДРЕСА_1 . В ході обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Realme» в корпусі чорного кольору, котрий упаковано в спеціальний пакет ICR0043690, ноутбук марки «Lenovo», котрий упаковано до спеціального пакету PSP3094019, три сім-карти, котрі упаковано до спеціального пакету ICR0043673. Все вище перелічене вилучено до ВП № 2 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області.

Постановою слідчого від 19 листопада 2025 року вилучені мобільний телефон марки «Realme» в корпусі чорного кольору, ноутбук марки «Lenovo» сірого кольору та три сім-карти, які визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження №0000058.

Ухвалою слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області від 20.10.2025 року у кримінальному провадженні №0000058 від 02.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, накладено арешт на майно, вилучене 19.11.2025 року в ході обшуку та яке є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 2 частини 1статті 174 КПК України встановлено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Засада недоторканності права власності у кримінальному провадженні випливає із поваги до права власності, позбавлення права власності та контролю з боку держави щодо використання власності, які закріплені у ст. 1 Протоколу. Особливе значення цього принципу пояснюється і закріпленням його серед загальних засад кримінального провадження (п. 9 ч. 1 ст. 7, ст. 16 КПК України).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено ЄСПЛ у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява № 6833/74 від 13 липня 1979 р., в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності». Обмеження права власності не тільки має ґрунтуватися на законі, а знаходитись під дією судового контролю і мати тимчасовий характер.

Європейським судом з прав людини у справі "Смирнов проти України" було висловлено правову позицію про те, що під час вирішення питання щодо можливості утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом і правомірною метою, а з іншого вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою в кожному випадку має бути очевидна істотна причина.

У справі "Свіргунець проти України" ЄСПЛ навів висновки про те, що будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур.

Власник майна ініціюючи перед слідчим суддею питання щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а саме, звернувшись до слідчого судді з даним клопотанням, має обґрунтовані підстави, вважати, що такий спосіб захисту його прав є належним.

Об`єктом судового контролю слідчого судді, серед іншого, є оцінка того, чи відповідні процесуальні дії не мають характер надмірного втручання у право власності володільця майна.

Таким чином, навіть якщо ухвалою слідчого судді про обшук надано дозвіл на вилучення певного майна, яке у подальшому було арештоване, це не може бути перешкодою для перевірки наявності підстав для обмеження власника майна у його конституційному праві володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, на стадії досудового розслідування проведені необхідні слідчі дії щодо ноутбука марки «Lenovo».

При цьому слідчим суддею враховується, серед інших факторів, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Фактичні обставини, які викладені власником майна та встановлені досудовим розслідуванням свідчать на даний час про порушення балансу між правами власника та об`єктивною необхідністю у застосуванні такого заходу кримінального провадження як арешт майна із забороною користуватись вказаним майном.

Зі спливом часу, повний арешт майна, а саме ноутбука марки «Lenovo», не забезпечує жодних заходів забезпечення кримінального провадження.

Тривале застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, на думку слідчого судді негативно позначається на правах власника майна та в теперішній час призводить до надмірного, необґрунтованого та нерозумного втручання у права власника.

Враховуючи викладені обставини, а також приписи ч.2 ст. 174 КПК, слідчий суддя вважає доведеним, що в подальшому застосуванні повного арешту майна, а саме ноутбука марки «Lenovo», відпала потреба, а тому існують обґрунтовані підстави для скасування арешту вказаного майна в частині заборони права користування таким майном його власником.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-174 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту на майно, а саме: ноутбук марки «Lenovo», у кримінальному провадженні 0000058 від 02.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області від 20.11.2025 року у кримінальному провадженні 0000058 від 02.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, на ноутбук марки «Lenovo», у частині заборони користуватись майном.

Ноутбук марки «Lenovo» сірого кольору, який є речовим доказом у кримінальному провадженні 0000058 від 02.09.2025 року, передати власнику ОСОБА_3 на відповідальне зберігання.

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачену ст. 388 КК України.

Виконання ухвали слідчого судді доручити слідчому та прокурору.

Копію ухвали суду надіслати слідчому, прокурору, власнику майна.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1