Справа № 182/1889/26
Провадження № 1-кс/0182/230/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2026 м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл..

ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку у залі суду у м. Нікополі клопотання ст. слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2026 за № 0000244 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно підозрюваного

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області,

громадянина України, із середньо-технічною освітою, не працює,

не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований

у АДРЕСА_1 ,

військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді водія -

лінійного наглядача відділення зв`язку 3031 зенітного ракетного дивізіону (С-300ППС), ВОС-

790037А ВЧ НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ з власного пристрою)

підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

25 березня 2025 р. до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. надійшло клопотання ст. слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2026 за № 0000244 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Доводи клопотання

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що в провадженні СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2026 за № 0000244 за ознаками кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Органом досудового розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 03.03.2026 приблизно о 18.30 год., проходячи повз домоволодіння АДРЕСА_2 побачив на території даного домоволодіння два мопеди: марки «Yamaha Vino», марки «Honda Gorno», після чого у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння вище зазначених транспортних засобів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день та час переліз через паркан таким чином проник на територію подвір`я буд. АДРЕСА_2 , де маючи умисел на незаконне заволодіння транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, підійшов до мопеду моделі «Yamaha Vino», біло-бордового кольору, номер рами НОМЕР_2 , двигун 49 куб.см, 1997 р.в., який придбаний у 2007 році і з цього ж року знаходиться в експлуатації, вартість якого, згідно висновку експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи № 452 від 20.03.2026 становить 21864,38 грн., викотив його з двору через ворота, які відчинив, повернувся, підійшов до мопеда марки «Honda Gorno», червоного кольору, номер рами НОМЕР_3 , двигун 49 куб.см, масою 65 кг, 1997 р.в., який придбаний у 2010 році і з цього ж року знаходиться в експлуатації, вартість якого, згідно висновку експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи № 452 від 20.03.2026 становить 17372,38 грн., та теж викотив з території вищевказаного домоволодіння, отримавши змогу розпорядитись викраденими транспортними засобами, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 39236,76 грн. Заволодівши вищевказаними транспортними засобами, ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденими транспортними засобами на власний розсуд.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням у інше сховище.

24.03.2026 ОСОБА_5 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої; він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання та є ризик, передбачений ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у його оточенні немає осіб, які заслуговують на довіру й зможуть поручитися за виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. З урахуванням викладеного, слідчий просить обрати йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити, оскільки вважає, що є обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а також є ризик, передбачений ст. 177 КПК України, а застосування такого найм`якішого запобіжного заходу як особисте зобов`язання зможе запобігти вказаному ризику та гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти клопотання слідчого про застосування стосовно нього запобіжного заходу не заперечував. Пояснив, що дійсно вчинив цей злочин, у вказаній справі повністю визнає свою вину, а тому не заперечує проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Оцінка та висновки слідчого судді

Вислухавши прокурора, підозрюваного, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя, суд, як це зазначено у ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як вбачається з наданих копій матеріалів, а саме з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинене кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 289 КК України, внесені до ЄРДР 04.03.2026 за № 0000244.

24 березня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднане з проникненням у інше сховище, а саме у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 є підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Щодо наявності обґрунтованої підозри

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру.

Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

У справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема матеріалами кримінального провадження.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення /злочину/.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що повідомлена ОСОБА_5 підозра на час розгляду клопотання відповідає мінімальному рівню обґрунтованості, тобто зазначені у клопотанні слідчого і додані до нього докази, досліджені в судовому засіданні, на мінімальному рівні підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальні правопорушення за наведених обставин, а наявні в матеріалах клопотання докази у їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Наявність ризиків та їх обґрунтованість

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, що заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду) об`єктивно існує.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, а тому суворість можливого вироку та тяжкість ймовірного покарання, особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Щодо можливості застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує, що інкримінований ОСОБА_5 злочин належить до категорії тяжких, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої; доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення; доведення існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, раніше не судимий, що, на переконання слідчого судді, дає певну характеристику особі підозрюваного. Зважаючи на вищевикладені обставини у сукупності, слідчий суддя переконаний, що стороною обвинувачення доведено необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, бо саме цей запобіжний захід зможе запобігти встановленим під час судового розгляду ризикам.

Отже з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення /злочину/, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 176-178, 179, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання ст. слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2026 за № 0000244 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора під час досудового розслідування або суду, коли обвинувальний акт у кримінальному провадженні буде розглядатися судом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, коли обвинувальний акт у кримінальному провадженні буде розглядатися судом, про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали - не більше ніж два місяці, тобто не більше ніж до 23.05.2026 і у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора. Після закінчення строку ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Попередити підозрюваного, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а коли справа перебуває в провадженні суду прокурор.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1