ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 621/4168/21

Провадження 1-кп/621/23/26

04 березня 2026 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7

захисник адвокат ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу №621/4168/21 (провадження ЄРДР №0000292 від 13.08.2021), за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Пожня Великописарівського району Сумської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, пенсіонер, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 263 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за невстановлених в ході судового розгляду обставин, діючи умисно, з метою придбання бойових припасів, переніс 61 бойовий патрон «7,62x39», калібру 7,62мм, до металевого сейфу, розміщеного у приміщенні жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , порушивши вимоги «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 та всупереч Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна від 17.06.1992, тим сами незаконно придбав та зберігав вищевказані бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

12.08.2021 року, у період часу з 09 год. 26 хв. до 12 год. 50 хв., у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , в сейфі житловому будинку, працівниками поліції було виявлено та вилучено 61 патрони, які, згідно висновку експертизи № СЕ-19/121-21/18937-БЛ від 13.09.2021, належать до категорії бойових проміжних патронів «7,62x39», калібру 7,62мм, призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети, карабіни), які ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав за адресою: АДРЕСА_1 .

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані як незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за що передбачено кримінальну відповідальність за частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та зазначив, що жодного кримінального правопорушення не вчиняв, а кримінальна справа сфальсифікована працівниками поліції та прокуратури.

Від надання пояснень в якості обвинуваченого, в тому числі в судовому засіданні 26.06.2025 року, відмовився на підставі статті 63 Конституції України.

На підтвердження провини обвинуваченого в інкримінованому правопорушенні долучені й безпосередньо досліджені в судовому засіданні письмові докази, а саме:

- витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000292 від 13.08.2021 за попередньою правовою кваліфікацією частиною 1 статті 263 КК України, внесено в ЄРДР в зв`язку з самостійним виявленням слідчим (уповноваженою особою іншого підрозділу) обставин кримінального правопорушення під час проведення обшуків 12.08.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено боєприпаси у вигляді патронів (а.с.25 - 26 т.2);

- доручення про проведення досудового розслідування від 13.08.2021 (а.с.27 т.2);

- повідомлення про початок досудового розслідування від 13.08.2021 (а.с.28 т.2);

- постанова про призначення групи прокурорів від 13.08.2021 (а.с.29 т.2);

- доручення про проведення досудового розслідування від 29.09.2021 (а.с.30 т.2);

- рапорт слідчого СВ ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про виявлення та вилучення під час проведення обшуків 12.08.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , боєприпасів у вигляді патронів, зареєстрований за № 7326 від 12.08.2021 року (а.с.31 т.2);

- рапорт чергового відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 12.08.2021 про те, що 12.08.2021 до чергової частини надійшов рапорт СВ ОСОБА_10 про те, що нею по кримінальному провадженню №0000012 від 20.03.2021 з ознаками кримінального правопорушення за ч.1 статті 246 КК України, було проведено обшуки на підставі ухвали слідчого судді 621/2379/21 від 06.08.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено в гаражному приміщенні та на чердаку: п`ять металевих банок з вмістом сипучої речовини, зовні схожої на порох; одну металеву банку з вмістом сипучої речовини, зовні схожої на порох; два металевих предмета, зовні схожих на шашки; п`ятдесят дев`ять патронів 12 калібру та один патрон 16 калібру; рушницю ИЖ 18 12 калібру; чотири патрони 16 калібру та один патрон з маркуванням 1731; чотири патрони з маркуванням 7,62 х 39; три патрони 16 калібру; тридцять три патрони 20 калібру; вісімдесят один патрон, з яких шістдесят патронів з маркуванням 711x89, двадцять патронів з маркуванням 7,62 х 39 та один патрон з маркуванням 270 Д (а.с.32 т.2);

- ухвала слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області про проведення обшуку від 06.08.2021 за матеріалами досудового розслідування ЄРДР №0000012 від 20.03.2021 (а.с.33-35, т.2)

- протокол обшуку від 12.08.2021 у кримінальному провадженні ЄРДР №0000012 від 20.03.2021, проведеного на території місцевості, що розташована за адресою: Харківська обл., Чугуївський р-н, с. Гайдари, вул. Піонерська, буд. 50 - В, відповідно до якого було виявлено та вилучено: УАЗ-3909, реєстраційнйи номер НОМЕР_1 , фактичним власником якого є ОСОБА_7 , в салоні якого виявлено 21 стовбур деревини схожої на породу дуб, приблизним діаметром 23 см та приблизною довжиною 1,5 м, без бирок та маркування, бензопилу ТМ «Stihl» МБ 180 з шиною, бензопилу ТМ «Husavarna» 365 з шиною, 26 металевих цепків від бензопили, 4 патрони з маркуванням 7,62 х 39, 3 патрони 16 калібру, 33 патрони 20 калібру, 81 патрон, з яких 60 патронів з маркуванням 711x89, 20 патронів з маркуванням 7, 62 х 39 та один патрон з маркуванням 270 Д (а.с.36-38, т.2)

- додаток до протоколу обшуку від 12.08.2021 СД диском з фіксацією слідчої дії обшуку, безпосередньо дослідженим в судовому засіданні (а.с.39, т.2)

- постанова слідчого від 27.08.2021 року, якою вилучені під час обшуку предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні ЄРДР №0000012 від 20.03.2021, (а.с.40-43, т.2),

- ухвала слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 19.08.2021 у кримінальному провадженні №0000012, якою клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_12 , про арешт тимчасово вилученого майна задоволено частково. Накладено арешт у кримінальному провадженні №0000012 на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 12.08.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: п`ять металевих банок з вмістом сипучої речовини, зовні схожої на порох, яку поміщено до пакету №SUD3051067; одну металеву банку з вмістом сипучої речовини, зовні схожої на порох, яку поміщено до пакету №SUD3051068; два металевих предмета, зовні схожих на шашки, які поміщено до пакету №7095255; п`ятдесят дев`ять патронів 12 калібру та один патрон 16 калібру, які поміщено до пакету №SUD 3051066; чотири патрони 16 калібру та один патрон з маркуванням 1731, які поміщено до пакету №7095256; бензопилу ТМ «STIHL» МS 180 з шиною; бензопилу ТМ «Husavarna» 365 з шиною; двадцять шість металевих цепків від бензопили, які поміщено до пакету №SUD 3051073; чотири патрони з маркуванням 7,62 х 39, які поміщено до пакету № SUD 3051070; три патрони 16 калібру, які поміщено до пакету №7095016; тридцять три патрони 20 калібру, які поміщено до пакету №SUD 3051071; вісімдесят один патрон, з яких шістдесят патронів з маркуванням 711x89, двадцять патронів з маркуванням 7,62 х 39 та один патрон з маркуванням 270 Д, які поміщено до пакету №SUD3051081 (а.с.95-98 т.2);

- ухвала Харківського апеляційного суду від 09.12.2021, якою апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 19.08.2021 про арешт тимчасово вилученого майна, залишено без задоволення (а.с.99-100 т.2).

- квитанція Зміївського ВП ГУНП в Харківській області №45 від 22.12.2021 (а.с.44 т.2)

- постанова про призначення судової експертизи зброї від 20.08.2021 та супровідні листи про направлення речей і матеріалів кримінального провадження ЄРДР № 0000292 від 13.08.2021 до експертної установи (а.с.45,46-47, т.2),

- висновок експерта №СЕ-19/121-21/18937-БЛ від 13.09.2021 року, відповідно до якого:

1. Надані на дослідження 85 патронів є боєприпасами:

61 шт. бойовими проміжними патронами 7,62x39 калібру 7,62 мм, призначеними для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети, карабіни);

24 шт. мисливськими проміжними патронами 7,62x39 калібру 7,62 мм, призначеними для стрільби з мисливської нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (карабіни, комбіновані рушниці).

2. Надані на дослідження 85 патронів виготовлені промисловим способом.

3. Відстріляні 15 патронів придатні для стрільби. Зовнішній вигляд та технічний стан 70 патронів, що залишилися (не відстріляні), у сукупності із результатами ул. о ствол дослідження, дають підставу припускати, що вони також придатні для стрільби. (а.с.49-51 т.2),

В судовому засіданні 05.09.2024 року безпосередньо досліджені речові докази по справі, а саме: надані на дослідження експерту патрони, які, згідно бірок (написів експерта) досліджувались в рамках кримінального провадження ЄРДР № 0000292 .

Згідно дозволу №79, виданого 18.02.2020 Зміївським відділом поліції ГУНП в Харківській області, обвинуваченому ОСОБА_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , надано дозвіл на право зберігання, носіння г/м/р (гладкоствольної мисливської рушниці) ИЖ-18, 1ств., 12калібру, № НОМЕР_2 . Дійсний до 18.02.2023 (а.с.55 т.2)

Дозвіл на носіння чи зберігання будь-якої зброї чи боєприпасів з калібром 7,62 обвинуваченому ОСОБА_7 в установленому законом порядку за вказаною адресою не видавався

Разом з тим, згідно дозволу №3925 серії НОМЕР_3 , виданого 29.03.2017 ГУНП в Харківській області строком на 3 роки (тобто до 2020 року), ОСОБА_13 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , надано дозвіл на право зберігання, носіння н/о (нарізної зброї) АКМС-МФ, калібру 7,62 мм. Термін дії продовжено до 29.03.2023 року.

Крім того, згідно дозволу на зброю № НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , виданого 22.02.2016 Зміївським відділом поліції ГУНП в Харківській області, ОСОБА_13 , адреса: АДРЕСА_2 , надано дозвіл на право зберігання, носіння г/м/р (гладкоствольної мисливської рушниці) МЦ-20-01, 20 кал., 1ств., № НОМЕР_6 . Термін дії продовжено до 22.02.2022 (а.с.223-225 т.1).

Викликаний в судое засідання в якості свідка ОСОБА_13 відмовився від дачі показань на підставі статті 63 Конституції України

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 359215, виданого Управлінням Держкомзему у Зміївському районі Харківської області 24.09.2010 року, ОСОБА_7 на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,2500 га, призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.226-228)

Згідно Договору купівлі-продажу від 27.12.2005 року, посвідченому державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-3037, ОСОБА_13 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.229-233)

Крім того, згідно Свідоцтва про право на спадщину від 18.05..2005 року, виданого державним нотаріусом Середино-Будської державної нотаріальної контори за реєстровим № 676, спадкова справа № 45, ОСОБА_14 на праві приватної власності в порядку спадкування належить частина житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.234-237)

26.10.2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України (а.с.63-69, т.2)

Одночасно, 26.10.2021 року обвинуваченим власноруч підписано заяву про роз`яснення права на захист та зазначено, що захист своїх інтересів бере на себе і це не залежить від його матеріального становища (а.с.70, т.2)

- повідомлення про завершення досудового розслідування від 24.12.2021, відповідно до якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовився від підпису (а.с.73, т.2),

- повідомлення про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів від 24.12.2021, відповідно до якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовився від підпису (а.с.74 т.2),

- протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 24.12.2021, відповідно до якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовився від підпису (а.с.75, т.2),

- протокол про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 24.12.2021, відповідно до якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовився від підпису (а.с.76 т.2)

- СД диск з відеозаписом фіксації моменту вручення обвинувального акту та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (а.с.134-135, т.2)

- копія поштового відправлення з описом вкладення про направлення ОСОБА_7 за місцем реєстрації обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с.138-140, т.2)

- повідомлення від 18.04.2023, відповідно до якого прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_15 18.04.2023 надано стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, ЄРДР за №0000292 від 13.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 263 Кримінального кодексу України (а.с.94 т.2);

Частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлено кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Об`єктом злочину є громадська безпека в частині убезпечення від порушення правил обороту (користування населенням) вогнепальної і холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв. Загальнонебезпечні предмети при їх неконтрольованому поширенні становлять підвищену загрозу для суспільства. Тому встановлені спеціальні правила поводження зі зброєю, боєприпасами, вибухівкою, визначено, з якими з цих предметів громадяни взагалі не вправі вчиняти будь-яких дій, а які дії можна виконувати на підставі спеціального дозволу.

Під незаконним зберіганням зброї чи боєприпасів розуміють дії, пов`язані з володінням, незалежно від тривалості, вказаними предметами, які знаходяться не при винній особі, а у вибраному і відомому їй місці

Пунктом 8.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ № 622 від 21.08.1998 року ( далі за текстом Інструкція, в редакції, що діяла на момент виявлення кримінального правопорушення 18.03.2021 року) встановлено, що дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.

Згідно пункту 8.9. Інструкції, боєприпаси - спеціально виготовлені вироби одноразового використання, які призначені забезпечити ураження цілей в умовах збройної боротьби, самооборони, полювання, спорту. До бойових припасів належать патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, а також заряджені патрони до гладкоствольних мисливських рушниць, мисливський порох і капсулі.

Пунктами 12.1. Інструкції встановлено, що правом придбання мисливської гладкоствольної зброї та основних частин до неї користуються громадяни України, які досягли 21-річного віку, мисливської нарізної зброї та основних частин до неї - 25-річного віку, холодної, охолощеної та пневматичної зброї та основних частин до неї - 18-річного віку. Кількість зброї, яку може мати громадянин України, не обмежена, однак власник зброї повинен забезпечити її безумовну схоронність. Придбана мисливська вогнепальна нарізна, гладкоствольна зброя, основні частини зброї, охолощена, пневматична зброя, холодна зброя (крім холодної зброї - мисливських ножів, які придбані власниками мисливської вогнепальної зброї), пристрої протягом десяти днів з дня придбання мають бути зареєстровані в органах поліції за місцем проживання власника з одержанням дозволу на її зберігання, носіння.

Зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (окрім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу законом заборонено.

В судовому засіданні встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, що 12.08.2021 року, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні ЄРДР № №0000012 від 20.03.2021 за ч.1 статті 246 Кримінального кодексу України, працівниками поліції під час обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить обвинуваченому ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено п`ять металевих банок з вмістом сипучої речовини, зовні схожої на порох; одну металеву банку з вмістом сипучої речовини, зовні схожої на порох; два металевих предмета, зовні схожих на шашки; п`ятдесят дев`ять патронів 12 калібру та один патрон 16 калібру; рушницю ИЖ 18 12 калібру; чотири патрони 16 калібру та один патрон з маркуванням 1731; чотири патрони з маркуванням 7,62 х 39; три патрони 16 калібру; тридцять три патрони 20 калібру; вісімдесят один патрон, з яких шістдесят патронів з маркуванням 711x89, двадцять патронів з маркуванням 7,62 х 39 та один патрон з маркуванням 270 Д, серед яких 61 патрон, згідно висновку експертизи № СЕ-19/121-21/18937-БЛ від 13.09.2021, належать до категорії бойових проміжних патронів «7,62x39», калібру 7,62мм, призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети, карабіни), які ОСОБА_7 незаконно зберігав за адресою свого проживання без передбаченого законом дозволу.

Вказані предмети є речами, вилученими з цивільного обігу, в зв`язку з чим були вилучені слідчим до відділу поліції.

В подальшому на підставі рапорту слідчого від 12.08.2021 року щодо самостійного виявлення факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 263 Кримінального кодексу України, відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2021 року за № 0000292.

Прокурор в судовому засіданні вважав провину обвинуваченого в інкримінованому правопорушенні доведеною, та такою, що підтверджується зібраними по справі доказами. Вказав, що під час досудового розслідування обвинувачений визнавав свою провину, однак в подальшому під час судового розгляду вину не визнав та відмовився давати показання. При цьому, з відеозаписів протоколу обшуку від 12.08.2021 року «20210812_110841-копія 2» обвинувачений вказує, що це його патрони, він працював у лісовій охороні та мав службову рушницю, від якої залишилися ці патрони. Тобто, обвинувачений добре був обізнаний із вмістом сейфу, з якого, окрім мисливських патронів, були вилучені бойові патрони калібру 7,62 мм, на які він не мав відповідного дозволу. Наполягав, проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні відбувалося з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства, і всі докази по справі є належними й допустимими.

Захисник адвокат ОСОБА_16 вважав, що провина обвинуваченого в інкримінованому правопорушенні не доведена належними й допустимими доказами, а допущені під час досудового розслідування порушення є істотними порушеннями кримінального процесуального законодавства, в тому числі й права обвинуваченого на захист, що тягне за собою визнання всіх доказів недопустимими, і, як наслідок виправдання обвинуваченого.

Зокрема, в обґрунтування клопотання про визнання недопустимими всіх доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження ЄРДР № 0000292 від 13.08.2021 року, зазначив, що:

- Стороною обвинувачення до моменту направлення обвинувального акту до суду 24.12.2021 року не було належним чином виконано процедуру повідомлення про завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні та не було дотримано процедуру вручення обвинувального акту ОСОБА_7 у спосіб, передбачений чинним процесуальним законодавством України. Фактично виконання положень статті 290 КПК України відбулося поза межами строків досудового розслідування;

- Повідомлення про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів від 24.12.2021 року, протокол про надання матеріалів досудового розслідування від 24.12.2021 року, містять підписи невстановлених осіб, зазначено як поняті ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які не співпадають з підписами цих же осіб на Розписці про отримання копії обвинувального акту та Реєстру матеріалів досудового розслідування, з чого вбачаються ознаки підробки

- Матеріали кримінального провадження ЄРДР № 0000292 від 13.08.2021 за ч.1 статті 263 Кримінального кодексу України виділено у невстановлений законом спосіб, в якому незаконно використовуються речові докази, висновки експертів, протоколи процесуальних дій з матеріалів кримінального провадження ЄРДР № 0000012 від 20.03.2021 року. Повноваженнями щодо виділення чи об`єднання матеріалів відповідно о ч.5 статті 217 КПК України наділений виключно прокурор, який має прийняти відповідне рішення у формі постанови. Однак, така постанова в матеріалах справи відсутня, а єдиною підставою розпочатого досудового розслідування за ч.1 статті 263 Кримінального кодексу України є рапорт слідчого ОСОБА_10 від 12.08.2021 року, реєстраційний номер 7326.

- Вилучені в ході обшуку у кримінальному провадженні ЄРДР № 0000012 від 20.03.2021 року боєприпаси не визнавалися речовими доказами у даному кримінальному провадженні ЄРДР № 0000292 від 13.08.2021; жодні експертизи в цьому кримінальному провадженні не проводилися, а отже, зважаючи на позицію Верховного Суду у справі № 127/25394/18 від 26.01.2018 року, а також у справі № 344/11299/15-к від 05.11.2019, такі докази є недопустимими.

- Ухвала слідчого судді від 06.08.2021 по справі № 621/2379/21 (провадження № 1-кс/621/635/21) по розгляду клопотання про проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , постановлена всупереч вимогам п.4 ч.3 статті 87 КПК України, де вказано про те, що «фіксування судового процесу, згідно з положеннями ч.4 статті 107 КПК України, не проводиться»

Щодо наведених стороною захисту підстав визнання досліджених по справі доказів недопустимими в зв`язку з порушенням порядку їх отримання суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Згідно статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до положень ст.ст.85-86 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Підстави визнання доказів недопустимими визначені, зокрема, статтями 87, 88 КПК України, згідно яких, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

Недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

В умовах воєнного стану положення цієї статті застосовуються з урахуванням особливостей, визначених статтею 615 цього Кодексу.

Крім того, докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Докази та відомості, передбачені частиною першою цієї статті, можуть бути визнані допустимими, якщо:

1) сторони погоджуються, щоб ці докази були визнані допустимими;

2) вони подаються для доказування того, що підозрюваний, обвинувачений діяв з певним умислом та мотивом або мав можливість, підготовку, обізнаність, потрібні для вчинення ним відповідного кримінального правопорушення, або не міг помилитися щодо обставин, за яких він вчинив відповідне кримінальне правопорушення;

3) їх подає сам підозрюваний, обвинувачений;

4) підозрюваний, обвинувачений використав подібні докази для дискредитації свідка.

Докази щодо певної звички або звичайної ділової практики підозрюваного, обвинуваченого є допустимими для доведення того, що певне кримінальне правопорушення узгоджувалося із цією звичкою підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно статті 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Під час дослідження доказів у даному кримінальному провадженні судом не було встановлено обставин, передбачених ч.2, ч.3 статті 87 КПК України, що тягнуть за собою визнання доказів недопустимими, тобто відсутні відомості про вчинення будь-яких процесуальних дій, які б потребували дозволу слідчого судді, - без такого дозволу; відомості про отримання доказів внаслідок катування чи жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; тощо.

Щодо тверджень сторони захисту про порушення слідчим суддею порядку розгляду клопотання про проведення обшуку 06.08.2021 по справі № 621/2379/21 (провадження № 1-кс/621/635/21) всупереч вимогам п.4 ч.3 статті 87 КПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, то суд звертає увагу на те, що ні стороною захисту, ні стороною обвинувачення, не заявлялося клопотання про дослідження матеріалів вказаної справи в судовому засіданні на предмет вказаного порушення.

Разом з тим, в Електронній системі документообігу суду «Д-3», до матеріалів кримінальної справи № 621/2379/21 (провадження № 1-кс/621/635/21) по розгляду клопотання про проведення обшуку за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Гайдари, вул. Піонерська, буд. 50-В, міститься прикріплений файл з журналом судового засідання зі вказівкою на здійснення технічної фіксації судового засідання та прикріплений файл з робочою копією СД-диску з об`ємом 236 МБ.

Тобто, вказівка в ухвалі слідчого судді від 06.08.2021 року про надання дозволу на обшук у справі № 621/2379/21 про те, що «фіксування судового процесу, згідно з положеннями ч.4 статті 107 КПК України, не проводиться» є явною опискою (технічною помилкою), яка не скасовує дотримання слідчим суддею процедури розгляду клопотання про надання дозволу на обшук, встановленої статтями 234, 107 КПК України, не впливає на законність прийнятого рішення, та не тягне, як наслідок, визнання доказів, що були отримані під час виконання такої ухвали недопустимими (т.2, а.с. 33-35,)

Щодо невиконання, на думку сторони захисту, органом досудового розслідування та прокурором процедури завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні та вручення обвинувального акту ОСОБА_7 у спосіб, передбачений чинним процесуальним законодавством України, суд звертає увагу на те, що вказані підстави не передбачені вище наведеними приписами статей 87, 88 КПК України як отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, і не тягнуть за собою безумовного визнання всіх інших доказів у кримінальному провадженні недопустимими.

В судовому засіданні встановлено і не заперечується стороною захисту, що обвинувачений ОСОБА_9 відмовився від підпису 24.12.2021 року будь-яких документів та від отримання обвинувального акту з реєстром досудового розслідування. Вказані обставини підтверджуються також дослідженим в судовому засіданні СД-диском з відеозаписом процедури вручення обвинувального акту прокурором обвинуваченому, однак ОСОБА_9 відмовляється від отримання та підпису будь-яких документів, посилаючись на відсутність захисника.( а.с.134-135, т.2)

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, з моменту вручення повідомлення про підозру 24.10.2021 року, коли обвинувачений власноруч написав заяву про здійснення захисту своїх інтересів самостійно і до моменту завершення досудового розслідування та вручення обвинувального акту будь-які відомості про залучення захисника обвинуваченим в даному кримінальному провадженні відсутні.

Тобто обвинувачений, достовірно знаючи, що йому пред`явлена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 263 Кримінального кодексу України, з 24.10.2021 року і по 24.12.2021 року не повідомляв сторону обвинувачення про залучення захисника та не надавав жодних документів на підтвердження повноважень адвоката.

Згідно ч.1 статті 20 КПК України, забезпечення права на захист полягає в тому числі й в тому, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 статті 46 КПК України, захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу (ордер, Свідоцтво, договір), слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

Такі документи під час досудового розслідування до матеріалів справи не надавалися ні обвинуваченим, ні захисником.

Твердження захисника про те, що на протоколах про надання доступу до матеріалів кримінального провадження та повідомлення про завершення досудового розслідування, містяться підписи невідомих осіб, які, начебто, засвідчили відмову обвинуваченого від підпису вказаних протоколів, не спростовують встановлений судом факт дійсної відмови обвинуваченого від виконання вимог статті 290 КПК України.

Факт підроблення підписів на вказаних документах є предметом досудового розслідування ЄРДР № 0000092 від 25.07.2023 за правовою кваліфікацією частиною 1 статті 366 КК України, внесеного на підставі ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області за скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_19 (а.с.77, 78 -80, т.2), в якому жодній особі про підозру не повідомлено.

Стверджувані захисником в клопотанні відомості про те, що жодні експертизи в цьому кримінальному провадженні не проводилися спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, (а.с 45- 47, 49-51, т.2), з яких вбачається, що призначення судової експертизи зброї та отримання відповідного висновку експерта проводилося саме в рамках досудового розслідування кримінального провадження ЄРДР № 0000292 від 13.08.2021 за ч.1 статті 263 Кримінального кодексу України

Щодо клопотання сторони захисту про виключення з переліку дослідження судом речових доказів боприпасів - патронів калібру 7,62 мм, які вилучені в ході обшуку у кримінальному провадженні ЄРДР № 0000012 від 20.03.2021 року, та не визнавалися речовими доказами у даному кримінальному провадженні ЄРДР № 0000292 від 13.08.2021; то суд зазначає, що відповідно до ч.1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, закон не пов`язує набуття будь-якими матеріальними об`єктами статусу речового доказу з наявністю постанови уповноваженої особи про визнання таких об`єктів речовими доказами.

Оскільки бойові патрони калібру 7,62, вилучені в обвинуваченого, зберігалися ним без передбаченого законом дозволу в належному йому домоволодінні, то вказані боєприпаси є предметом вказаного злочину і можуть бути використані як доказ факту і обставин вчиненого кримінального правопорушення, незалежно від винесення слідчим постанови про визнання їх речовими доказами.

Таким чином, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статті 65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами), при призначенні покарання суди в кожному випадку мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Правопорушення, передбачене частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України, яке інкриміноване обвинуваченому, відповідно до ч.5 статті 12 Кримінального кодексу України, є тяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, відповідно до положень статей 66-67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_7 , виданим Зміївським РВ УМВСУ в Харківській області 21.10.2003 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (т.2, а.с.53-54) пенсіонер з 08.10.2013 року (пенсійне посвідчення № НОМЕР_8 , а.с.56, т.2), на профілактичному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване постійне місце проживання. Скарг на порушення громадського порядку чи інших компрометуючих відомостей щодо обвинуваченого до органів місцевої влади за місцем реєстрації не надходило. Раніше не судимий (а.с.53-54, 56, 57-58, 59-60, 61 т.2)

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно з ч.2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Санкцією ч.1 статті 263 Кримінального кодексу України за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові у справі № 641/6094/18, кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, мають підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки сприяють загостренню криміногенної ситуації та створюють умови для вчинення інших, більш тяжких злочинів.

Вказана позиція на даний час є тим більш актуальною, оскільки в умовах воєнного стану, що діє в Україні в зв`язку зі збройною агресією російської федерації, незаконне поводження зі зброєю та боєприпасами несе підвищену небезпеку для життя і здоров`я громадян України.

Враховуючи, що санкцією ч.1 статті 263 Кримінального кодексу України не передбачено альтернативного виду покарання, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі на мінімально встановлений строк 3 (три) роки.

При цьому, з огляду на вік обвинуваченого, відсутність відомостей про вчинення ним інших правопорушень, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без реального відбуття призначеного покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою.

Відповідно до ч.1 статті 75 Кримінального кодексу України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 статті 76 Кримінального кодексу України.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 статті 76 Кримінального кодексу України.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувалися.

Речові докази по справі, а саме: 4 патрони з маркуванням 7,62 х 39, 3 патрони 16 калібру, 33 патрони 20 калібру, 81 патрон, з яких 60 патронів з маркуванням 711x89, 20 патронів з маркуванням 7, 62 х 39 та один патрон з маркуванням 270 Д, що знаходяться на зберіганні у ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області передати для використання на нужди Збройних Сил України.

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта для проведення судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-21/18937-БЛ від 13.09.2021 в сумі 1372,96 гривень, (а.с.52, т.2) відповідно до вимог статті 124 КПК України, належить стягнути з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 392-393 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту проголошення даного вироку, а саме з 04.03.2026 року.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати на проведення судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-21/18937-БЛ від 13.09.2021 в сумі 1372,96 гривень,

які перерахувати за реквізитами: Стягувач Держава, код доходів 24060300, отримувач: ГУК Харківська область/МТГ Харків/24060300, рахунок UA0020649, , Банк Казначейство України, МФО 899998

Речові докази по кримінальному провадженню №0000292 від 13.08.2021, а саме: 4 патрони з маркуванням 7,62 х 39, 3 патрони 16 калібру, 33 патрони 20 калібру, 81 патрон, з яких 60 патронів з маркуванням 711x89, 20 патронів з маркуванням 7,62 х 39 та один патрон з маркуванням 270 Д, що знаходяться на зберіганні у ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області передати для використання на нужди Збройних Сил України.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Відповідно до частини 15 статті 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок складено і проголошено 04.03.2026

Суддя ОСОБА_20