Справа № 203/9088/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю скаржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , подана в порядку ст.303 КПК України, в якій скаржник просив скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 03.09.2025 року про закриття кримінального провадження №0002951. В обгрунтування скарги посилався на те, що в порушення приписів КПК України постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, без проведення всіх необхідних слідчих дій з метою всебічного, повного та неупередженого розслідування. Крім того, в поданій скарзі ОСОБА_3 поставлено питання про відкриття кримінального провадження за фактом перевищення службових повноважень співробітниками ВП №2 Кам?янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, що полягало у застосуванні фізичного та психологічного насильства до нього під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000318.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала подану скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави просила задовольнити останню.

Прокурор та слідчий в призначене судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, що в силу положень ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши доводи скарги, заслухавши представника скаржників, а також дослідивши матеріали кримінального провадження №0002951, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.223 КПК України, слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Самостійність слідчого в його процесуальній діяльності згідно ч.5 ст.40 КПК України на засадах змагальності сторін у кримінальному провадженні відповідно до ст.22 цього Кодексу, пов`язана з відстоювання стороною обвинувачення її правової позиції самостійно, чим визначаються дискреційні повноваження слідчого за ст.ст.93,94,223 КПК України у збиранні доказів за допомогою визначених на власний розсуд слідчих дій.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

Відповідно до ст.ст.283,284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002951, відомості про яке внесено до ЄРДР 09.09.2024 року з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.365 КК України.

Підставою для внесення відомостей стала ухвала Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 23.07.2024 року у справі №207/4604/23, якою доручено провести перевірку зазначених обвинуваченим ОСОБА_3 в суді обставин перевищення співробітниками ВП №2 Кам?янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області службових повноважень, що полягало у застосуванні фізичного та психологічного насильства до нього під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000318.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 03.09.2025 року вказане кримінальне провадження було закрито в зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

З досліджених під час розгляду скарги матеріалів кримінального провадження №0002951 вбачається, що під час розгляду Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська обвинувального акту відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст.121 КК України, останнім було зазначено про застосування до нього психологічного тиску з боку прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 , застосування фізичного насильства працівниками поліції під час затримання та допиту, з метою визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Поряд з тим, в ході досудового розслідування не було вирішено питання про допит прокурора ОСОБА_4 , на вчинення незаконного психологічного впливу з боку якого посилався ОСОБА_3 , залишено не вирішеним клопотання останнього щодо проведення судової медичної експертизи.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, без повного та всебічного дослідження обставин, без проведення всіх необхідних слідчих та вчинення процесуальних дій, а тому підлягає скасуванню, а скарга в цій частині задоволенню.

В частині поставлених в скарзі питань про відкриття кримінального провадження за фактом перевищення службових повноважень співробітниками ВП №2 Кам?янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, що полягало у застосуванні фізичного та психологічного насильства до нього під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000318, в задоволенні скарги слід відмовити, оскільки саме за цим фактом проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002951.

Крім того, питання про відкриття кримінального провадження не відноситься до компетенції слідчого судді.

Керуючись ст.ст.2,9,91,94,223,303-307,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 03 вересня 2025 року про закриття кримінального провадження №0002951.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1