Справа № 569/5696/26
УХВАЛА

11 березня 2026 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 (далі слідчий), погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000007 від 08.01.2026 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у незаконному переправлення осіб через державний кордон, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався, останній раз продовжено з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб, відповідно до Указу Президента України №40/2026 від 12 січня 2026 року, затвердженого Законом України №4757-IX від 14.01.2026 у зв`язку з чим введено обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, переслідуючи корисливі мотив і мету направлені на отримання грошової винагороди, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України, сприяв у незаконному переправлені через державний кордон України громадян України призовного віку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску, у воєнний час за грошову винагороду в розмірі 8000 доларів США з кожного, не зважаючи на діючі обмеження воєнного стану.

Так, ОСОБА_5 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України та діючи на виконання раніше розробленого спільно із ОСОБА_6 плану, 14 лютого 2026 року, в обідню пору, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, прибув на належному йому автомобілі марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на зупинку поблизу КНП «Дубровицька МЛ», що в м. Дубровиця, по вул. Воробинська, 180, Сарненського району, Рівненської області, де забрав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які очікували на нього. Після того ОСОБА_5 , використовуючи вказаний автомобіль, перевіз зазначених вище двох чоловіків із м. Дубровиця, Сарненського району, Рівненської області до с. Рудня, Сарненського району, Рівненської області, де поселив їх у житловому будинку.

15 лютого 2026 року близько 07 години, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 прибули на належному йому автомобілі марки «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до житлового будинку, що в с. Рудня, Сарненського району, Рівненської області, де забрали раніше підшуканих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та повезли зазначених двох чоловіків до ділянки державного кордону України у напрямку Республіки Білорусь. Рухаючись лісовим масивом між с. Людинь та с. Вербівка Сарненського району Рівненської області, залишили транспортний засіб та в пішому порядку продовжили рух, супроводжуючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до державного кордону України з Республікою Білорусь. Наближаючись до кордону, ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 16 000 доларів США, як оплату за послугу переправлення через державний кордон. Після отримання грошових коштів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було затримано працівниками правоохоронних органів.

16.02.2026 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Разом з тим як вбачається з матеріалів кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_5 має у власності мотоцикл «LIFAN LF150-2E» реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 .

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.

Згідно ч.2 ст.172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Як встановлено судом, що 16.02.2026 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Разом з тим як вбачається з матеріалів кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_5 має у власності мотоцикл «LIFAN LF150-2E» реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 .

Враховуючи викладене в органу досудового розслідування виникає об`єктивна необхідність в накладенні арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 а саме мотоцикл «LIFAN LF150-2E» реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З урахуванням вказаних обставин, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також проведення всебічного та повного досудового розслідування, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи та організацій, про які йдеться в клопотанні, а тому може бути виконане завдання, для виконання якого подається це клопотанням про арешт майна.

Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказане майно необхідно накласти арешт з метою збереження майна яке може бути конфісковано в дохід держави, та відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України виконати завдання арешту майна, а саме: запобігання можливості приховування такого майна, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі інших особам.

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема зникненню, знищенню, передачі речей та документів, які відповідають критеріям майна, яке може бути конфісковано в дохід держави.

На теперішній час ця стадія досудового розслідування є фактично найбільш важливою, а тому з`ясування істини по провадженню потребує значного часу, дослідження цих речей, відомості які у них містяться, їх співставлення у сукупності з усіма матеріалами кримінального провадження дасть змогу провести повне та об`єктивне досудове розслідування, а їх виведення з розпорядження та користування органу досудового розслідування призведе до неможливості виконувати обов`язки, передбачені ст. ст. 91-94 КПК України в частині збирання та оцінки доказів.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт майно, вилучене за вищевказаних обставин, оскільки наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до втрати чи його пошкодження.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти арешт на майно із забороною відчуження та розпоряджання майном, яке є у власності підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на мотоцикл «LIFAN LF150-2E» реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя Рівненського міського суду ОСОБА_9