Єдиний унікальний номер 722/2502/25
Номер провадження 1-кп/722/65/26
УХВАЛА

04 березня 2026 року м.Сокиряни

Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сокиряни клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2026 року до Сокирянського районного суду Чернівецької області надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000262 від 21.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Посилався на те, що ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23 вересня 2025 року, задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про арешт тимчасового вилученого майна, а саме: автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat», 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 та заборонено йому відчужувати, користуватися та розпоряджатися цим автомобілем.

Також зазначив, що підставою для накладення арешту на вище зазначене майно на твердження органу досудового розслідування та прокурора було те, що 21 вересня 2025 року під час зупинки транспортного засобу, та огляду місця події було було виявлено та вилучено вищесказаний автомобіль. Відповідно до ухвали суду, слідчим доведено, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_4 , є доказом злочину і був використаний як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди вчинення злочину.

Крім того зазначив, що для автомобіля марки «Volkswagen» модель «Passat», 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , достатньо застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна у вигляді заборони на його відчуження та розпорядження. Заборона відчуження є спів-розмірним обмеженням права власності із завданнями кримінального провадження. Такий спосіб арешту майна не призводить до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах власника майна.Таким чином, на даний час наявні усі законні підстави для повернення даного автомобіля, у користування його власникові ОСОБА_4 без права відчужувати та розпорядження, попередньо відібравши у нього розписку.

Враховуючи вищезазначене, просив скасувати арешт на майно в частині користування, а саме автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat», 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 та повернути у користування - автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat», 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , його власнику ОСОБА_4 без права розпорядження чи відчуження.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечувала, вказуючи що санкція ч.3 ст.332 КК України, яка інкримінується обвинуваченому, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна. Окрім цього, згідно матеріалів кримінального провадження, вказаний транспортний засіб фактично є знаряддям вчинення злочину та підпадає під інститут спеціальної конфіскації.

З`ясувавши правову позицію, дослідивши надані докази, суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання про арешт майна, виходячи за наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При розгляді клопотання суддею встановлено, що слідчим відділенням поліції №1 (м. Судом встановлено, що на розгляді в Сокирянському районному суді Чернівецької області перебуває кримінальне провадження №0000262 від 21.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України щодо ОСОБА_4

23.09.2025 року ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області в даному кримінальному провадженні було накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat», 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

При розгляді клопотання також встановлено, що вказаний автомобіль знаряддям вчинення злочину, який охоплюється диспозицією ст.332 ч.3 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на автомобіль суддя керувався вимогами ст.ст. 170-173 КПК України та дійшов висновку, що зазначене в клопотанні слідчого майно, цілком відповідають критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, а тому існують достатні правові підстави для накладення арешту на це майно, з метою його збереження задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Суддя також зазначає, що відповідно до ч. 2, 9 ст. 100 КПК України речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Спеціальні положення про збереження речових доказів та вирішення питання про них одночасно з постановленням судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, базується на засаді безпосередності дослідження показань, речей і документів (стаття 23 КПК України), відповідно до якої суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в речах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що арештоване майно має статус речового доказу у цьому кримінальному провадженні, доля якого має вирішуватися у порядку, встановленому ст. 100 КПК України, та за наявності подальшої необхідності такого арешту в цілях кримінального провадження, на які посилається прокурор, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту майна, про яке йдеться в клопотанні.

Враховуючи вищевикладені норми права суд дійшов висновку, що звертаючись з клопотанням про скасування арешту майна, заявником не взято до уваги, що арешт майна накладався в зв`язку з тим, що майно, відносно якого застосовано захід забезпечення кримінального провадження, є за постановою слідчого, яка не скасована, речовим доказом у кримінальному провадженні №0000262 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а тому з метою його збереження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження, та забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування й застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Керуючись ст.ст. 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від від 23.09.2025 року у кримінальному провадженні №0000262 від 21.09.2025 року, в частині користування автомобілем марки «Volkswagen» модель «Passat», 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1