печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4671/26-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було вилучено 28.01.2026 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження № 0002105 від 30.07.2025.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002105 від 30.07.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336, ч. 4 ст. 409 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що на території України функціонує група осіб, яка, діючи умисно, за попередньою змовою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливі мотиви, на замовлення військовозобов`язаних здійснює підроблення офіційних документів, виданих нібито МСЕК та ЛКК, які містять недостовірні відомості щодо стану здоров`я їхніх членів сімей та близьких осіб, після чого збуває їх для подальшого пред`явлення військовозобов`язаними до військових частин та ТЦК та СП за місцем свого обліку для оформлення відстрочки від мобілізації з підстав, визначених п.п. 9, 10, 11, 12, 13, ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не маючи при цьому законних на те підстав.

В подальшому, військовозобов`язані особи чоловічої статі призовного віку, з метою уникнення проходження військової служби, подають до ТЦК та СП документи, які містять недостовірні відомості.

Також встановлено, що на території України діючі військовослужбовці, в умовах воєнного стану, ухиляються від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів та іншим обманом, який виражається, зокрема, в подачі до військових частин документів, які містять неправдиві відомості щодо стану їхнього здоров`я або здоров`я їх близьких осіб, що створює передумови для звільнення з військової служби з підстав, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У відповідності до матеріалів, отриманих з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України встановлено військовослужбовців та військовозобов`язаних, які в умовах воєнного стану ухилилися від несення обов`язків військової служби та мобілізації шляхом подачі до військових частин та ТЦК та СП документів, які містять неправдиві відомості щодо стану їхнього здоров`я або здоров`я їх близьких осіб.

Так, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України та маючи згідно із ст. 65 Конституції України обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який, у відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, умисно, з метою оформлення відстрочки від мобілізації з підстав, визначених п.п. 9, 10, 11, 12, 13, ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не маючи при цьому законних на те підстав, надав до ІНФОРМАЦІЯ_2 підроблену довідку серії 12 ААВ № 966092 від 18.06.2024 про інвалідність дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі якої отримав відстрочку від призову відповідно до п. 11 ч. 1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно листа Департаменту охорони здоров?я Київської обласної державної адміністрації від 29.05.2025 №33.02.01/2493-2025, довідка серії 12 ААВ № 966092 від 18.06.2024 не видавалась, а ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не оглядалася Обласною МСЕК №2.

У зв`язку з вищевикладеним, 27.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 22.01.2026, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, одержання доказів їх учинення, а також дослідження майна, яке свідчить про їхнє вчинення, за місцем проживання ОСОБА_4 було проведено обшук.

За результатами проведеного обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , серед іншого вилучено майно, дозвіл на виявлення та вилучення якого не надавався, а також майно третіх осіб, а саме:

- мобільний телефон іPhone 17 Pro Max, IMEI: НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 22.01.2026, надано дозвіл на відшукання речей і документів серед яких електронні засоби передачі даних (мобільні телефони) у тому числі SIM-картки шляхом зняття інформації з них.

Проте, в ході проведення слідчої (розшукової) дії, зняти інформацію з виявленого мобільного телефону шляхом її копіювання не виявилось за можливе у зв`язку із відсутністю технічних можливостей.

Так, з первинного огляду мобільного телефону, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення та фактів, які у ньому досліджуються на підставі постанови слідчого від 27.01.2026 вказані вище речі визнані речовими доказами.

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомили. Прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

В судове засідання власник майна не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся шляхом вручення повістки слідчому, про причини своєї неявки не повідомив, власну правову позицію не виклав.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 212 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки вважає наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 28.01.2026 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження № 0002105 від 30.07.2025, а саме:

- мобільний телефон іPhone 17 Pro Max, IMEI: НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1