ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/1434/26 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/238/26 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова від 29 січня 2026 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_6 на бездіяльність Салтівської окружної прокуратури м.Харкова, поданої в порядку ст. 303 КПК України, у кримінальному провадженні № 0008644 від 25.09.20215 за ознаками ч. 3 ст. 190 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

29.01.2026 року ОСОБА_6 звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова зі скаргою в якій просив:

- визнати всі дії прокурора Салтівської окружної прокуратури міста Харкова у кримінальному провадженні № 0008644, здійснені після 16.09.2025, незаконними та здійсненими поза межами КПК України;

- визнати бездіяльність харківської прокуратури щодо ОСОБА_7 такою, що створює непереборну перешкоду для доступу заявника до правосуддя в Одеському апеляційному суді;

- зафіксувати в ухвалі факт системного порушення прав заявника на розумний строк та неефективний засіб захисту через бездіяльність у м.Харкові;

- врахувати як доказ відмовну відповідь ПРА ОМР м. Одеси від 20.01.2026 про знищення документів ОСОБА_8 ;

- зобов`язати прокурора Салтівської окружної прокуратури м.Харкова звернутися до Одеського апеляційного суду та ПРА ОМР м. Одеси з витребуванням усіє інформації про ОСОБА_8 , включаючи пояснення щодо знищення документів.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова від 29.01.2026 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою заявника на підставі ч.4 ст.303 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Потерпілий ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та повернути справу до районного суду для розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 посилається на те, що слідчий суддя безпідставно відмовив у відкритті провадження за його скаргою, оскільки поза увагою слідчого судді залишилось оскарження розумних строків у кримінальному провадженні, оскільки досудове розслідування триває понад 10 років, також оскарження не розгляд заяв про відвід прокурора у кримінальному провадженні та блокування правосуддя у м.Одесі.

Позиції учасників судового провадження

До початку судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 подав клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 03.03.2025 року о 10.00 год. посилаюсь на те, що йому не відомо чи отримав його представник ОСОБА_10 судову повістку про виклик в судове засідання та він не може приймати участь в судовому засіданні без його участі. Також, зазначив, що знаходиться у м.Одесі та не має технічної можливості підключитись до судового засідання в режимі відеоконференції, оскільки існує високий ризик технічних збоїв, що унеможливлюють його участь у справі.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_10 подав заяву про проведення судового засідання без його участі.

Разом з цим, належить врахувати, що саме потерпілий ОСОБА_6 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді.

Конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи, яка її подала, та саме вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі та скорішим вирішенням її справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.)

Суд апеляційної інстанції зобов`язаний ретельно перевірити не лише, чи були учасники провадження належним чином поінформовані про дату та час апеляційного розгляду, але й з`ясувати причини неприбуття цих учасників в судове засідання та вирішити питання про можливість продовження розгляду без учасників, які не з`явилися в судове засідання, або про відкладення судового розгляду, зокрема у разі визнання поважними причини їх не прибуття.

У повідомленні про відкладення розгляду справи має міститися конкретна інформація щодо об`єктивної неможливості з`явлення до суду, що є необхідною передумовою обґрунтованості ухваленого судом рішення про відкладення апеляційного розгляду, а також запобігання зловживанням процесуальними правами та дотримання розумних строків.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи, наведені потерпілим ОСОБА_6 у клопотанні про відкладення розгляду справи, призначеного на 03.03.2026 року, оскільки діючим КПК України чітко встановлено процедуру та строки розгляду апеляційної скарги, заявником не наведено переконливих доводів неможливості участі в судовому засіданні, оскільки його представник належним чином був повідомлений про розгляд прави, посилання на високий ризик технічних збоїв є абстрактним та належним чином не доведеним.

Крім того, апеляційний суд зазначає що ані потерпілий ОСОБА_6 ані його представник своєї правової позиції у будь-який інший доступний спосіб не висловили (письмові пояснення, заперечення, доповнення, тощо).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що особа, яка подала апеляційну скаргу, належним чином та завчасно була повідомлена про час та місце судового розгляду і мала можливість бути присутньою в судовому засіданні апеляційного суду, в тому числі в режимі відеоконференції.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної скарги без участі апелянта не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

За таких обставин, суд вважає можливим провести апеляційний розгляд справи у відсутність потерпілого ОСОБА_6 та його представника, в межах доводів і вимог поданої апеляційної скарги та за наявними у справі відомостями, що також узгоджується з КУпАП.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Відмовляючи ОСОБА_6 у відкритті провадження за його скаргою, слідчий суддя виходив з того, що вимоги скарги не охоплюються визначеним Главою 26 КПК України переліком рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, які можуть бути оскарженні слідчому судді, та така бездіяльність не передбачена ч.1 ст.303 КПК України.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Як передбачено ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. Випадки для оскарження рішень, дій або бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора чітко передбачені законодавцем і розширеному тлумаченню не підлягають.

З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Як об`єктивно вбачається зі змісту скарги ОСОБА_6 , поданої ним до слідчого судді, вона не містить конкретних відомостей про оскарження дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування відповідно до ч.1 ст.303 КПК України та не містить жодних вимог, які відносяться до компетенції слідчого судді та мають бути ним розглянуті.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі подання ним нової скарги, належить чітко конкретизувати процесуальні підстави, які обумовлюють необхідність, з точки зору заявника, для оскарження дій або бездіяльності слідчого або прокурора, в порядку ст. 303 КПК України, у зв`язку з чим, колегія суддів зазначає зміст частини першої статті 303 КПК України в своєму рішенні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, з огляду на зазначену правову норму, оскарженню підлягає бездіяльність слідчого чи прокурора, яка полягає у нездійсненні не будь-яких процесуальних дій, а саме процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у чітко визначений КПК України строк.

Законодавцем, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, передбачено порядок, строки та осіб, які мають процесуальне право звернутись з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України під час досудового розслідування та спосіб реагування на подане в такий спосіб клопотання.

Як передбачено вимогами ст.220 КПК України, звернутись з клопотанням в порядку ст.220 КПК України, про виконання будь-яких процесуальних дій, можуть сторона захисту, потерпілий і його представник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження та інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Подане в такий спосіб клопотання слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк, не більше трьох днів з моменту поданняі задовольнити їх за наявності підстав, за наслідками чого, виноситься вмотивована постанова про задоволення, чи повну або часткову відмову в задоволенні клопотання, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Поняття процесуальної дії є більш ширшим лише щодо надання такого права усім учасникам кримінального провадження, але такі дії також чітко регламентовані процесуальним законом і мають таку ж саму мету.

Тобто, вимоги ОСОБА_6 зазначені ним у скарзі не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства України, та не є предметом оскарження в порядку ст.303 КПК України.

Крім того, посилання заявника ОСОБА_6 на недотримання слідчим розумних строків, передбачених ст.28 КПК України, які на його думку можливо оскаржити в порядку ст.303 КПК України є суб`єктивним сприйняттям заявником норм законодавства, оскільки оскарження розумних строків, підлягає оскарженню в порядку ч.6 ст.28 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що процесуальних підстав, передбачених ст.303 КПК України, в скарзі не зазначено, а тому, погоджується з висновками суду першої інстанції, що обумовлює процесуальну необхідність щодо відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали слідчого судді, в якій наведені аргументовані підстави для відмови у відкритті провадження за скаргою заявника , і які в повній мірі відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права с принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judiсаtа, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Крім того, колегія суддів зазначає, що клопотання заявника ОСОБА_6 про об`єднання даної справи зі справою № 643/1262/26 (11сс/818/237/26) задоволенню не підлягає, оскільки чинним КПК України не передбачено об`єднання в одне провадження розгляд апеляційних скарг на постановлені ухвали слідчих суддів у різних справах.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою є законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого Салтівського районного суду м.Харкова від 29 січня 2026 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_6 на бездіяльність Салтівської окружної прокуратури м.Харкова, поданої в порядку ст. 303 КПК України, у кримінальному провадженні № 0008644 від 25.09.20215 за ознаками ч. 3 ст. 190 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4