У х в а л а

іменем України

19 лютого 2026 року селище Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

особи, відносно якої

передбачається застосування

примусових заходів

виховного характеру ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Підволочиськ Тернопільської області кримінальну справу (кримінальне провадження № 0000488) про застосування примусових заходів виховного характеру відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Теклівка Підволочиського району Тернопільської області, громадянина України, раніше не судимого, учня 2-го курсу Тернопільського вищого професійного училища № 4, проживає за місцем реєстрації в АДРЕСА_1

за ознаками ст. 286 ч.2 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Згідно клопотання прокурора неповнолітній ОСОБА_8 09 травня 2025 року приблизно о 23.00 годині, не маючи права керування транспортними засобами категорії «А», в порушення вимог п.п 2.1 (а) та 2.9 (в) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року (з наступними змінами та доповненнями) керуючи незареєстрованим в установленому порядку технічно справним мотоциклом «TEKKEN MH250GY-15» (VIN: НОМЕР_1 ), із пасажиром- потерпілою ОСОБА_4 , рухаючись по дорозі сполученням с. Теклівка с. Магдалівка Скалатської міської громади Тернопільського району Тернопільської області здійснив зупинку перед щебенево-піщаним насипом, який знаходився на проїзній частині біля її правого краю, неподалік с. Теклівка. У подальшому, перед відновленням свого руху, ОСОБА_8 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п.п 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України. Внаслідок цього та в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_8 не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, у стані буксування (пробуксовування) заднім колесом, розпочав із прискоренням рух керованим мотоциклом «TEKKEN MH250GY-15» та здійсним наїзд на вказаний щебенево-піщаний насип, унаслідок чого відбулося перекидання транспортного засобу. Внаслідок ДТП пасажиру мотоцикла потерпілій ОСОБА_4 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Порушення водієм мотоцикла «TEKKEN MH250GY-15» ОСОБА_8 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням потерпілій ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

Діяння ОСОБА_8 кваліфіковані органом досудового слідства за ознаками ст. 286 ч.2 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обставини, викладені у клопотанні прокурора, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час судового розгляду справи та спростовується наступним.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_8 показав, що в наслідок отриманих травм він не пам`ятає подій, які відбувалися з ним 09.05.2025. Вказав, що раніше ніколи не керував мотоциклом та не вміє ним керувати.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, серед іншого, що не пам`ятає, хто саме керував мотоциклом «TEKKEN MH250GY-15» 09 травня 2025 року приблизно о 23.00 годині на дорозі між селами Теклівка та Магдалівка вона чи ОСОБА_8 . Також не пам`ятає, чи передавала вона ОСОБА_8 в зазначений у клопотанні час право керування вказаним мотоциклом. Перед цією подією в той же день вона привезла ОСОБА_8 в с. Теклівку із с. Магдалівка, тобто саме вона керувала мотоциклом, а ОСОБА_8 був пасажиром. Раніше, до 09.05.2025, одного разу вона передавала ОСОБА_8 право керування мотоциклом.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 показали, що не бачили хто саме керував мотоциклом «TEKKEN MH250GY-15» 09 травня 2025 року приблизно о 23.00 годині на дорозі між селами Теклівка та Магдалівка.

Та обставина, що ОСОБА_8 перебував у шоломі на момент його виявлення на місці ДТП та перед цим (про що показала потерпіла ОСОБА_4 ), на думку суду не може свідчити про перебування за кермом мотоцикла «TEKKEN MH250GY-15» 09 травня 2025 року приблизно о 23.00 годині на дорозі між селами Теклівка та Магдалівка саме ОСОБА_8 , оскільки згідно з вимогами п. 2.3 (г) Правил дорожнього руху України під час руху на мотоциклі і мопеді водій зобов`язаний бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів. Тобто, законодавча вимога їхати на мотоциклі у застебнутому шоломі стосується як водія такого транспортного засобу, так і пасажира.

Надані стороною обвинувачення протокол огляду предметів від 03.11.2025 (а. с. 241-243) та відео (а. с. 244), які суд досліджував у судовому засіданні, на якому особа, схожа на ОСОБА_8 , керує мотоциклом, а потерпіла ОСОБА_4 є пасажиром та знімає рух на мобільний телефон, не відноситься до подій, які сторона обвинувачення вказує у клопотанні як час та місце ДТП, оскільки на відео учасники руху рухаються на мотоциклі ґрунтовою дорогою, а не асфальтною і в денний, а не нічний час. Також вказане відео не містить даних про день та час його створення, не зазначено, яким саме чином дане відео було отримане слідчим, що унеможливлює застосувати його як доказ до події ДТП, яка сталася 09 травня 2025 року приблизно о 23.00 годині на дорозі між селами Теклівка та Магдалівка Скалатської міської громади Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У справі "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою" (п. 253).

Згідно статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст. 94 цього Кодексу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Надані стороною обвинувачення докази:

?протокол огляду місця події від 10.05.2025, з додатками (т. 1 а. с. 75-84);

?протокол слідчого експерименту від 04.06.2025, з додатками (т. 1 а. с. 88-92);

?протокол тимчасового доступу до речей і документів від 09.07.2025 (т. 1 а. с. 94-95);

?висновок судово-медичної експертизи № 481 від 17.07.2025 (а. с. т. 1 97-103);

?протокол тимчасового доступу до речей і документів від 03.06.2025 (т. 1 а. с. 105-106);

?висновок судово-медичної експертизи № 405 від 02.07.2025 (т. 1 а. с. 108-113);

?висновок судово-медичної експертизи № 388 від 27.05.2025 (т. 1 а. с. 115-117);

?висновок судово-медичної експертизи № 387 від 27.05.2025 (т. 1 а. с. 119-121);

?висновок судово-медичної експертизи № 35 від 07.07.2025 (т. 1 а. с. 123-131);

?висновок судово-медичної експертизи № 39 від 18.07.2025 (т. 1 а. с. 133-142);

?висновок судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-25/5918-ІТ від 12.06.2025 (т. 1 а. с. 145-153);

?висновок судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/120-25/5913-ІТ від 12.06.2025 (т. 1 а. с. 156-179);

?висновок судової транспортно-трасологічної експертизи № 436/25-22 від 24.06.2025 (т. 1 а. с. 182-184);

?висновок судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-25/8010-ІТ від 01.07.2025 (т. 1 а. с. 189-193)

не підтверджують ту обставину, що саме ОСОБА_8 керував мотоциклом 09 травня 2025 року приблизно о 23.00 годині на дорозі між селами Теклівка та Магдалівка Скалатської міської громади Тернопільського району Тернопільської області і внаслідок порушення ПДР вчинив ДТП із спричиненням потерпілій ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

Висновок комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи № 34/СЕ-19/120-25/9575-ІТ від 12.09.2025 (т. 1 а. с. 200-236) не містить категоричного висновку про те, що саме ОСОБА_8 керував мотоциклом 09 травня 2025 року приблизно о 23.00 годині на дорозі між селами Теклівка та Магдалівка Скалатської міської громади Тернопільського району Тернопільської області і внаслідок порушення ПДР вчинив ДТП із спричиненням потерпілій ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень. Так, незважаючи на категоричність та конкретність поставленого слідчим у постанові про призначення експертизи питання (т. 1 а. с. 198) «хто із осіб, які перебували на мотоциклі «TEKKEN MH250GY-15», тобто ОСОБА_8 чи ОСОБА_4 , на момент ДТП знаходився за кермом, а хто на пасажирському сидінні,- експерти не виключили походження травми живота з ушкодженням (забиттям) селезінки, виявленої у ОСОБА_8 у особи, яка перебувала за кермом мотоцикла, тобто не дали ствердний висновок про перебування за кермом мотоцикла саме ОСОБА_8 , як було поставлено перед ними питання слідчим у постанові про призначення такої експертизи. Даний висновок експертизи носить характер припущення і не може бути покладений судом в основу вироку, без підтвердження його іншими доказами.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, під час судового розгляду даної справи прокурором не надано до суду жодних належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_8 керував мотоциклом 09 травня 2025 року приблизно о 23.00 годині на дорозі між селами Теклівка та Магдалівка Скалатської міської громади Тернопільського району Тернопільської області і внаслідок порушення ПДР вчинив ДТП із спричиненням потерпілій ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень та доводили вину ОСОБА_8 у своїй сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом.

Керуючись, ст. ст. 97, 105 КК України, ст. ст. 498-501 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у застосуванні примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_8 у зв`язку з недоведеністю вчинення ним суспільно небезпечного діяння.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000488 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відносно ОСОБА_8 закрити.

Судові витрати в загальній сумі 24570,04 (т. 1 а. с. 144, 155, 181, 188, 199) віднести на рахунок держави.

Речовий доказ DVD-диск (т. 1 а. с. 244-245) залишити в матеріалах кримінальної справи.

Речовий доказ - мотоцикл «TEKKEN MH250GY-15» (т. 1 а. с. 85) повернути потерпілій ОСОБА_4 за належністю, скасувавши накладений на нього арешт ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.05.2025 по справі № 607/9874/25 (т. 1 а. с. 86-87).

Речові докази зимову куртку, штани, мотошолом, черевики та спортивну куртку, три оптичні диски (т. 1 а. с. 237-238, 240) залишити потерпілій ОСОБА_4 за належністю.

Речові докази спортивну куртку, кросівки та штани, медичну карту (т. 1 а. с. 237, 239) залишити ОСОБА_8 за належністю.

Речовий доказ медичну карту стаціонарного хворого № 5040 та оптичний диск із записами КТ на ім`я ОСОБА_8 (т. 1 а. с. 240) залишити у КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня».

Речовий доказ - медичну карту стаціонарного хворого № 08206 на ім`я ОСОБА_4 (т. 1 а. с. 240) залишити у КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня».

Речовий доказ - медичну карту стаціонарного хворого № 1727 на ім`я ОСОБА_4 (т. 1 а. с. 240) залишити у КНП «Скалатська комунальна районна лікарня».

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Підволочиський районний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію ухвали видати сторонам під розписку.

Суддя ОСОБА_1