печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю особи, яка подала скаргу - адвоката ОСОБА_3 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна під час обшуку в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000146, -

В С Т А Н О В И В :

11.03.2026 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_5 , що передана слідчому судді ОСОБА_1 18.03.2026, згідно вимог якої адвокат просить суд:

1. визнати дію слідчого ГСУ НП України ст. лейтенантом поліції ОСОБА_6 , а саме проведення невідкладної слідчої дії, згідно ч.3 ст. 233 КПК України - обшуку від 05.03.2026 року приватного будинку АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000146, не законною;

2. визнати незаконним обшук від 05.03.2026 року приватного будинку АДРЕСА_1 , проведений в порядку невідкладної слідчої дії згідно ч.3 ст. 233 КПК України, у кримінальному провадженні №0000146;

3. зобов`язати уповноважену особу Головного слідчого Управління Національної поліції негайно повернути ОСОБА_5 , вилучене 05.03.2026 року під час обшуку без належних правових підстав майно;

4. до майна вилученого під час обшуку від 05.03.2026 року приватного будинку АДРЕСА_1 та інформації отриманої під вказаного час обшуку, застосовувати ч.2, 3 ст. 89 КПК України, а саме вважати недопустимими доказами, так як останні отриманні незаконним шляхом.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що слідчим групи слідчих ГСУ НПУ ст. лейтенантом поліції ОСОБА_6 в порядку ч.3 ст. 233 КПК України, було проведено обшуку приватного будинку АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні №0000146. Під час обшуку в будинку знаходився ОСОБА_5 у якого було вилучено його особисте майно, а саме:

- два мобільних телефони айфон 16 про макс та айфон 16 та сім картки до них;

- готівкові кошти у сумі 9 000 (дев`ять) тисяч доларів США;

- готівкові кошти у сумі 35 670 гривень;

- посвідчення УБД на ім`я ОСОБА_5 ;

- посвідчення СБУ на ім`я ОСОБА_5 .

Власник вилученого майно, зазначає що воно майно має статус тимчасово вилученого, оскільки в подальшому на нього не було накладено арешт, а відтак воно підлягає поверненню його власнику.

Адвокати в судовому засіданні вимоги скарги підтримали та просили задовольнити.

Слідчий/прокурор в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлялися належним чином. До суду надійшла заява з якої вбачається, що 05.03.2026 до Печерського районного суду м. Києва спрямовано клопотання про проведення обшуку, яке було в подальшому задоволено, проте станом на 06.04.2026 ухвала не виготовлена.

Частиною 3 ст. 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону, враховуючи принцип диспозитивності, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації учасникам провадження, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, суд визнав можливим провести розгляд у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, заслухавши позицію адвокатів, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000146.

05.03.2026, в порядку ч.3 ст. 233 КПК України, проведено обшук домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 та орендує ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого було вилучено речі та документи, що належать останньому.

За повідомленням слідчого 05.03.2026 до Печерського районного суду м. Києва спрямовано клопотання про проведення обшуку, яке було в подальшому задоволено, проте станом на 06.04.2026 ухвала не виготовлена.

Частиною 1 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

На підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Наряду з вказаним, слідчий суддя вважає за доцільне зазначити, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із скаргою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

Таким чином, слідчий суддя, дослідивши обставини скарги, прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки вимоги скарги являються передчасними, з огляду на відсутність судового рішення про надання дозволу на проведення обшуку.

Наряду з вказаним, вимоги адвоката про визнання дії слідчого ГСУ НП України ст. лейтенантом поліції ОСОБА_6 , а саме проведення невідкладної слідчої дії, згідно ч.3 ст. 233 КПК України - обшуку від 05.03.2026 року приватного будинку АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000146, не законною; визнання незаконним обшуку від 05.03.2026 року приватного будинку АДРЕСА_1 , проведеного в порядку невідкладної слідчої дії згідно ч.3 ст. 233 КПК України, у кримінальному провадженні №0000146; до майна, вилученого під час обшуку від 05.03.2026 року приватного будинку АДРЕСА_1 та інформації отриманої під вказаного час обшуку, застосовувати ч.2, 3 ст. 89 КПК України, а саме вважати недопустимими доказами, так як останні отриманні незаконним шляхом, не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна під час обшуку в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000146.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8