Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/5/26
УХВАЛА

про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

01 квітня 2026 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2Б приміщення Індустріального районного суду м. Харкова клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з посиланням на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001946 від 29.08.2025, стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянин України, розлучений, неповна вища освіта, військовослужбовця військової служби, розвідника-далекомірника відділення управління командира батареї 1 мінометної батареї 2 механізованого батальйону, ВОС 146646/067А, військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2022 за ч. 4 ст. 402, 69, 62 КК України, до 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців,

у скоєнні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2025 у провадження головуючої судді ОСОБА_1 , у складі членів колегії судді ОСОБА_2 та судді ОСОБА_3 , на підставі протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 28.11.2025 (т. 1 а.с. 113), перебуває на розгляді обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001946 від 29.08.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України (т. 1 а.с. 113).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 18.12.2025 кримінальне провадження № 0001946 від 29.08.2025 призначено до судового розгляду (а.с. 173-176).

01.04.2026 через канцелярію Індустріального районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з посиланням на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів, без визначення розміру застави (т. 2 а.с.19-27).

У судовому засіданні прокурор підтримав надане до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, зазначивши, що підозра у скоєнні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України є обґрунтованою, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наразі не зменшилась та продовжує існувати, тому, з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі наявний ризик переховування, з метою уникнення відповідальності. Обізнаність обвинуваченого про місця проживання потерпілих та свідків скоєння кримінального правопорушення, показання яких надані під час досудового слідства, свідчить про існування загрози впливу на свідків та потерпілих, зокрема шляхом погроз, залякувань чи умовляння задля зміни чи спотворення їх показань на стадії судового розгляду. Окрім цього, факт перебування на волі, як військовослужбовця військової служби ОСОБА_6 , може мати місце ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, зокрема, але не виключно і самовільне залишення військової частини, з метою переховування та ухилення від кримінальної відповідальності за фактом вчинення особливо тяжкого злочину. Враховуючи вказане, прокурор просив продовжити запобіжний захід тримання під вартою, оскільки обрання менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання наведеним ризикам та не в змозі у повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і унеможливити настання ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , яка представляє інтереси на підставі доручення № 005-270006538 про надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі від 29.08.2025, заперечувала проти продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що клопотання не обґрунтоване та є таким, що не підлягає задоволенню, оскільки фактично грунтується виключно на кваліфікації злочинів, яка викликає сумніви, оскільки ОСОБА_6 в день події ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завдали значних тілесних ушкоджень, що підтверджується долученою довідкою про фіксацію тілесних ушкоджень від 01.09.2025, доданими до неї актом, доповідною, поясненнями ОСОБА_6 від 01.09.2025, фото затриманого ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 31-36), повідомленням т.в.о. нач. ДУ «Харківський слідчий ізолятор» про факт виявлення тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 40), а також медичною картою стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_6 від 29.08.2025 № 9.16996/1272 та консультаційним висновком спеціаліста № 1419 від 29.08.2025 (т. 2 а.с. 43-45). Окрім цього, захисник зазначила, що обвинувачений ОСОБА_6 проходить військову службу з 2015 року, отримав медалі та грамоти за успішне проходження військової служби, є учасником бойових дій, має хвору матір (т. 2 а.с. 48) похилого віку, про що надала до суду протокол обстеження головного мозку та судин на ім`я ОСОБА_10 , яку обвинувачений утримував за рахунок свого грошового забезпечення.

Отже, враховуючи зазначене, а також відсутність ризиків для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оголошених стороною обвинувачення, але не доведених, захисник обвинуваченого вважала за можливе обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, а у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила суд визначити заставу в мінімальному розмірі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заперечував проти продовження строку запобіжного заходу, та підтримав думку адвоката.

Колегія суддів, дослідивши клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вивчивши обвинувальний акт, складений стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, заслухавши думки учасників процесу, дійшли такого висновку.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інкримінується скоєння кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001946 від 29.08.2025.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 09.02.2026 продовжено строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , застосованого в ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 29.08.2025 до 27.10.2025 включно (т. 1 а.с. 18, 62), у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 09.04.2026, в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» (т. 1 а.с. 227-230)

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Судом установлено, що обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заразом, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судове провадження не закінчено, а навпаки, лише розпочате, наразі судом з`ясовуються обставини справи, досліджуються докази, планується допит свідків, строк обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується 09.04.2026, тому продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, оцінюючи сукупність обставин, а саме: наданих органом досудового розслідування доказів на підтвердження наявності обґрунтованої підозри, достатніх підстав вважати, що ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, наразі не зникли, тому колегія суддів дійшла мотивованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не забезпечать здійснення дієвого контролю за поведінкою обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків на цьому етапі судового розгляду справи.

Так, колегія суддів бере до уваги вимоги ст. 193-194, 196 КПК України, п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні «Murray v. the United Kingdom».

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 №14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.

Оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, а тому можливість призначення покарання останньому у вигляді реального позбавлення волі, може викликати загрозу втечі обвинуваченого. колегія суддів дійшла переконання, що застосований до нього раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 не порушував, у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості такого порушення, що не залежало від його волі. Крім цього, обвинувачений хоч і має зареєстроване постійне місце проживання, однак його місце проживання зареєстроване у м. Вінниця, а справа розглядається за місцем скоєння злочинів у м. Харкові. Наразі ОСОБА_6 розлучений, проходить військову службу на посаді розвідника-далекомірника відділення управління командира батареї 1 мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , де має безперешкодний доступ до зброї та боєприпасів, заразом, колегія суддів бере до уваги, що у зазначеній вище військовій частині проходять військову службу потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , що на думку колегії суддів свідчить про обґрунтованість ризиків, передбачених п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також колегія суддів бере до уваги доводи прокурора про обізнаність сторони захисту, зокрема обвинуваченого про свідків, потерпілих, їх місця проживання, що свідчить про існування загрози впливу на них, зокрема шляхом погроз, залякувань чи умовлянь задля зміни чи спотворення їх показань на стадії судового розгляду.

Зважаючи на те, що свідками та потерпілими у кримінальному провадженні є військовослужбовці військової частини, де проходить військову службу обвинувачений ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла переконання, що існує вірогідність того, що ОСОБА_6 може впливати на свідків та потерпілих з метою зміни останніми показань, які наразі не допитані в ходу судового розгляду.

Колегія суддів зауважує, що показання учасників кримінального провадження суд отримує усно (ст. 23 КПК України). Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Тому безпосередність допиту свідків та потерпілих судом, на які може вплинути обвинувачений, враховуючи обізнаність щодо їх місця проживання та перебування, здатності знайти контакти з ними, та які можуть змінити свої показання, виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду.

Зазначені в сукупності обставини свідчать про безпідставність доводів захисника про недоведеність ризиків передбачених, п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, тому суд, з урахуванням наведеного вище, дійшов висновку про неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів не бере до уваги доводи сторони захисту щодо заміни тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, оскільки це не є достатньою гарантією для дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків. Окрім цього, обвинувачений під час судового слухання просив суд обрати більш м`який запобіжний захід, щоб повернутись до виконання своїх військових обов`язків, але факт перебування на військовій службі не убезпечив пред`явлення обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, що значно підвищує суспільну небезпечність вчиненого.

Суд бере до уваги твердження прокурора щодо неможливості застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання, оскільки обвинувачений є військовослужбовцем та може змінювати місце тимчасового перебування у зв`язку із зміною обстановки у місці ведення бойових дій на виконання наказів задля захисту України в умовах військового стану, тому особисте зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, буде не достатнім, таким, що суперечитиме обов`язкам військової служби та не гарантує забезпечення виконання обвинуваченим його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, а також не убезпечить впливу на свідків та потерпілих.

Колегією суду враховані доводи прокурора про неможливість застосування запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу.

Суд бере до уваги, твердження прокурора про неможливість застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту, оскільки обвинувачений зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а тому обрання стосовно нього вказаного запобіжного заходу створить передумови для неможливості виконання покладених на обвинуваченого судом обов`язків, зокрема стосовно прибуття за першою вимогою до суду у визначений ним час, що призведе затягування розгляду кримінального провадження № 0001946 від 29.08.2025, а також у прийнятті стосовно ОСОБА_6 процесуальних рішень.

Окрім цього, колегія суддів відхиляє твердження захисника про можливість заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, та бере до уваги доводи прокурора про те , що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 та ч. 1 ст. 263 КК України, один з яких належить до особливо тяжкого злочину, поєднаного з насильством. Враховуючи зазначене, а також п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів наразі не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні № 0001946 від 29.08.2025 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, кваліфікованого за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, погоджуючись з думкою прокурора, що м`якість застосування такого запобіжного заходу може створити в очах суспільства та інших військовослужбовців уяву про безкарність та свавілля.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та тяжких злочинів, обставини, за яких вони були скоєні, вказують на існування цілком реальних ризиків, що застосування до обвинуваченого іншого, окрім як тримання під вартою, запобіжного заходу нададуть йому можливість впливати на потерпілого, свідків.

Колегія суддів враховує та бере до уваги наявність у обвинуваченого нагород за військову службу (т. 1 а.с. 44, 46, 47, 49, ), інших заохочень (т. 1 а.с. 51, 52), відсутність стягнень (т. 1 а.с. 48), статус учасника бойових дій присвоєного з 2015 року (т. 1 а.с. 53) та безпосередню участь у обороні України під час збройної агресії Російської Федерації (т. 1 а.с. 58, 59), заразом відхиляє доводи захисника щодо міцної соціалізації підозрюваного, зокрема перебуванні у ОСОБА_6 на утриманні та догляді матері похилого віку (т. 2 а.с. 46-48), оскільки з наданих захисником документів не вбачається, що матір обвинуваченого потребує постійного нагляду та піклування, яке здійснює саме ОСОБА_6 , тому твердження захисника не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах провадження відсутні відповідні документи на підтвердження обставини утримання обвинуваченим матері, так як і не доведено стороною захисту виключного фактичного перебування неповнолітнього сина обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 50), на утриманні батька, що суд бере до уваги, та зауважує, що наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків безумовно не свідчить про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не убезпечило обвинувачення у вчиненні закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, що підвищує суспільну небезпечність вчиненого.

Суд бере до уваги доводи захисника, що обвинуваченому завдано тілесних ушкоджень, про що свідчать надані захисником документи, зокрема долучені довідка про фіксацію тілесних ушкоджень від 01.09.2025, доданий до неї акт, доповідна, пояснення ОСОБА_6 від 01.09.2025, фото затриманого ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 31-36), повідомлення т.в.о. нач. ДУ «Харківський слідчий ізолятор» про факт виявлення тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 40), а також медична карта стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_6 від 29.08.2025 № 9.16996/1272 та консультаційний висновок спеціаліста № 1419 від 29.08.2025 (т. 2 а.с. 43-45), заразом колегія суддів враховує, що на підставі вказаних відомостей внесено до ЄРДР кримінальне провадження за № 0000308 від 16.10.2025 за ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , досудове розслідування за яким наразі проводиться, що не впливає на розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , але може бути враховано судом під час надання оцінки та прийняття рішення по суті розгляду справи.

Щодо доводів обвинуваченого про обрання іншого запобіжного заходу, не позбавленого з продовженням тримання під вартою, який надасть змогу проходити військову службу, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.616 КПК України, у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених ст. 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 КК України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Отже, зазначеними вище вимогами закону передбачено обмеження за категорією кримінальних правопорушень, за якими обвинувачений має право звернутися до прокурора із клопотанням про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, у тому числі за ст.115 КК України, тобто у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 .

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, ніж тримання під вартою без визначення розміру застави, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши клопотання та його обгрунтування, колегія суддів дійшла переконання, що обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях-злочинів цілком обґрунтовані, а клопотання про продовження стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Суд дійшов висновку, що ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також існувати не перестали, заразом стороною захисту не надано жодного доказу на їх спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що сторонами кримінального провадження не надано нових об`єктивних відомостей, які б свідчили про зменшення ризиків, які слугували підставою для застосування обвинуваченомузапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню та обраний стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити на строк шістдесят днів з моменту постановлення ухвали.

Оцінюючи сукупність обставин, що враховуються при продовженні запобіжного заходу, які визначені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, його вік та стан здоров`я, відомості про особу останнього, суд дійшов до висновку, що зазначені судом ризики не зменшились та не відпали, застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно обвинуваченого наразі є неможливим, у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_6 необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При цьому колегія суддів зазначає, що стороною захисту не надано суду доказів відсутності ризиків, які були встановлені та прийнятті до уваги колегією суддів при обранні та продовженні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, колегія суддів на цьому етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для відмови у продовженні застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого або зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, оскільки вважає, що зміна обвинуваченому обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання ризикам встановленим п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 31, 42,177, 178, 183, 291, 314-316, 369-372,615 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001946 від 29.08.2025, за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, строком на 60 днів, задовольнити у повному обсязі.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, строком на 60 днів, до 30 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення (ст. 205 КПК України).

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору до відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_3

ОСОБА_2