Справа № 145/88/26
Провадження №1-кп/145/102/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2026 р. с-ще Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.05.2016 за №0000115, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кушелівка Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Тиврівського районного суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000115 від 06.05.2016 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, який надійшов до суду 22.01.2026.

Згідно обвинувального акту під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , маючи вищу медичну освіту за спеціальністю «xipypг» лікар вищої кваліфікаційної категорії, перебуваючи відповідно до наказу № 9 від 27,січня 2003 року на посаді завідувача хірургічного відділення Тиврівської центральної районної лікарні, розташованої за адресою: смт Тиврів, вул. Шевченка, 2а, тобто будучи особою, яка має. відповідну професійну кваліфікацію у сфері охорони здоров`я, що підтверджує право на провадження професійної діяльності лікаря-хірурга відповідно до ст. 74 Закону україни «Основи законодавства України про охорону здоров`я», а також маючи відповідно до розділу II своєї посадової інструкції, затвердженої головним лікарем Тиврівської центральної районної лікарні, обов`язки щодо організації та контролю своєчасного і повного обстеження та лікування пацієнтів на рівні сучасних досягнень науки і техніки; здійснення контролю та аналізу якості медичної допомоги; дотримання послідовності діагностично-лікувального процесу, а також відповідно до розділу V вказаної посадової інструкції несе відповідальність за неякісну роботу, помилкові дії, бездіяльність чи неприйняття рішень, які входили до його обов`язків і компетенції, у порушення п. «а» ч. 1 ст.78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», відповідно до якої медичні працівники зобов`язані сприяти охороні та зміцненню здоров`я людей, своєчасно надавати кваліфіковану медичну допомогу, неналежно виконав свої професійні обов`язки щодо надання допомоги ОСОБА_7 , внаслідок недбалого ставлення до них, із необережності у формі злочинної недбалості, що спричинило тяжкі наслідки для хворої у вигляді її смерті.

Так, 06.04.2016 до Тиврівської центральної районної лікарні, що розташована за адресою: смт Тиврів, вул. Шевченка, 2а, була госпіталізована ОСОБА_7 із діагнозом «хронічний холецистит, стадія загострення».

У подальшому, 07.04.2016, у зв`язку з погіршенням стану хворої, після проведення консервативної терапії, лікуючим лікарем-хірургом ОСОБА_4 була проведена операція з видалення жовчного міхура, розкриття та санації підпечінкового абсцесу, під час якої останній, через неналежне виконання своїх професійних обов`язків і недбале ставлення до них, пошкодив судини печінково-дванадцятипалої зв`язки та воротну вену.

Відновлення цілісності зазначених судин було проведено через кілька годин, унаслідок чого через знекровлення печінки в ній відбулися незворотні процеси (відмирання) і почалося отруєння організму продуктами її розпаду.

Операція ОСОБА_7 проводилася за життєвими показаннями та була технічно складною через виражений спайковий процес між органами та іншими анатомічними утвореннями. Після операції ОСОБА_7 у важкому стані переведена до відділення екстреної медичної допомоги, де ІНФОРМАЦІЯ_2 в 11:00 год. остання померла.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи, причиною смерті ОСОБА_7 є загальна інтоксикація організму продуктами розпаду печінки та втрата нею дезінтоксикаційної функції, що виникла внаслідок тривалої ішемії (порушення кровопостачання) печінки через ушкодження її судин.

Разом з тим, спайки не можуть суттєво вплинути на хід проведення операції і тому ушкодження судин є помилкою хірурга і свідчить про його необережність у вигляді недбалості.

Між допущеною хірургом ОСОБА_4 технічною помилкою (пошкодження судин печінково-дванадцятипалої зв`язки та воротної вени) під час проведення зазначеної операції та смертю ОСОБА_7 є прямий причинний зв`язок.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КК України, - неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків, внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого.

26.02.2026 до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , у якому він просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 клопотання про закриття щодо нього кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підтримав, просить його задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, вважає, що кримінальне провадження може бути закрито та обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, відповідно до якої просить здійснювати судовий розгляд без її участі, не заперечує проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає за доцільне клопотання задоволити з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно ст. 12 КК України (в редакції станом на 06.04.2016) залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 12 КК України).

Згідно санкції ч. 1 ст. 140 КК України (в редакції станом на 06.04.2016) передбачено покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до п`яти років або виправними роботами на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк.

За п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції станом на 06.04.2016), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Отже діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції на момент вчинення діяння) є злочином невеликої тяжкості, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, який визначений відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (станом на 06.04.2016), за вчинення даного кримінального правопорушення становить три роки з дня його вчинення.

Як вбачається з обвинувального акта та доданих до нього матеріалів ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні з 06 квітня 2016 року по 09 квітня 2016 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, яке є злочином невеликої тяжкості, строк притягнення до кримінальної відповідальності, який визначений відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (станом на 06.04.2016), за вчинення даного кримінального правопорушення становить три роки з дня його вчинення та минув у квітні 2019 року. Відомості про кримінальне правопорушення під №0000115внесено до ЄРДР 06.05.2016, повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено 24.11.2025.

За період з 2016 по 2019 рік ОСОБА_4 нових злочинів не вчиняв та від слідства не переховувася, що підтверджується вимогою про судимість.

Отже, строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КК України на даний час минув. В період перебігу строку давності він до кримінальної відповідальності не притягувався та від слідства не переховувався, тобто строки давності не зупинялись і не переривались.

Зі змісту ст. 284, 288 КПК України вбачається, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Тобто, саме наявність цих процесуальних умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Суд за наявності правових підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Водночас судом роз`яснено обвинуваченому його право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення повинна довести обґрунтованість висунутого щодо нього обвинувачення.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, з`ясувавши позицію обвинуваченого, впевнившись в усвідомленні обвинуваченим наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вважає, що кримінальне провадження слід закрити в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше девяти років, відповідно до ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності закінчилися.

Цивільний позов не заявлявся. Витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 284-286, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції станом на 06.04.2016) у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено 06 травня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1