КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1689/2026 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні №0003014 від 13.11.2025,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року залишено без задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що слідчий суддя не врахував, що досудовим розслідуванням встановлено наявність підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , враховуючи правовий режим воєнного стану, покинув територію України поза пунктами пропуску та знаходиться на території Республіки Польща.

Крім цього, зазначає, що підтвердження перетину ним кордону не є обов`язковою умовою для можливості обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, позаяк його оголошено в міжнародний розшук.

Крім того, апелянт вказує, що підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 190 КК України є обґрунтованою, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, доведеними матеріалами, доданими до клопотання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку захисника ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003014 від 13.11.2025 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 190 КК України.

Вказані матеріали 13.11.2025 виділені з матеріалів досудового розслідування за № 0000034 від 13.01.2025.

Органом досудового розслідування встановлено, що організатор організованої групи ОСОБА_10 , діючи умисно, спільно з учасниками організованої групи ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , в умовах дії правового режиму воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, здійснили несанкціоноване втручання несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційних систем банківських установ АТ КБ «Приватбанк» та АТ «ПУМБ», а також єдиного державного веб-порталу електронних послуг «ДІЯ», що призвело до підробки та спотворення процесу обробки інформації, та в подальшому здійснили заволодіння коштами АТ «ПУМБ» у загальній сумі 618761,00 грн. шляхом обману та вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, шляхом оформлення кредитних договорів від імені громадян України - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , використовуючи при цьому підроблені відеозаписи, згенеровані програмним забезпеченням, яке базується на технології «DeepFake».

Так, за результатами проведеного розслідування, 09.10.2025 у відповідності до ч. 1 ст. 278, ч. 2 ст. 135 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, громадянину України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 190 Кримінального кодексу України (повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_7 вручено дорослому члену сім`ї останнього).

Обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 190 Кримінального кодексу України, сторона обвинувачення підтверджує сукупністю зібраних доказів, а саме: заявою про вчинене кримінальне правопорушення АТ «ПУМБ» від 10.01.2025: допитом представника потерпілого АТ «ПУМБ» ОСОБА_41 від 14.01.2025 та клопотання щодо нових фактів вчинення злочинів; протоколами оглядів комп`ютерих даних, а саме відомостей отриманих в ході проведення тимчасових доступів в АТ КБ «Приватбанк», АТ «ПУМБ», ДП «Дія», та стосуються ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , протоколом огляду відкритих джерел від 27.06.2025; протоколом огляду від 02.07.2025, а саме носія інформації, на якому міститься листування ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; висновком експерта за результатами проведення комплексної фототехнічної та портретної експертиз № СЕ25-410/1411/1 від 10.09.2025; протоколом огляду комп`ютерих даних, надананих «Trustee Global» від 15.08.2025; протокол огляду комп`ютерих даних, надананих криптовалютною біржою «Binance» від 27.05.2025; листом ПП «Дикий Сад» від 20.01.2025.

09.10.2025 підставі ч. 2 ст. 135 КПК України вручено повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_7 для проведення слідчих дій в період з 13.10.2025 по 15.10.2025 до ГСУ НПУ, однак останній, будучи належним чином повідомлений про дату та час проведення слідчих дій, в зазначений час не до органу досудового розслідування не з`явився, не повідомив про причини свого неприбуття.

Органом досудового розслідування вжито всіх заходів на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 , проте встановити його місцезнаходження не виявилось можливим, 16.10.2025 останнього оголошено у розшук.

Крім того, з урахуванням того, що місцезнаходження підозрюваного не відоме, останній ймовірно перебуває за межами України, тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, за вчинення особливо тяжких злочинів, у яких він підозрюється, - переховується від органів досудового слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 оголошено в розшук, в тому числі 12.11.2025 останнього оголошено у міжнародний розшук, про що винесені відповідні постанови.

Здійснення розшуку підозрюваного доручено співробітникам ДКП НП України, на виконання чого заведено ОРС «Розшук» № 41-38/2025 від 08.12.2025.

11.12.2025 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

17.12.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання залишено без задоволення.

Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя виходив того, що орган досудового розслідування не довів перебування підозрюваного за межами України, а відтак, встановив відсутність, передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України, підстав для задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Однак, з таким висновком колегія суддів не може погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею при розгляді клопотання належним чином не дотримані, а висновок слідчого судді про недоведеність перебування підозрюваного ОСОБА_7 поза межами України, та відсутність у зв`язку із цим, передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України, підстав для задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього, не є законним та обґрунтованим.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що викладені в клопотанні фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_7 злочинів та додані до клопотання матеріали, зокрема текст повідомлення про підозру від 09.10.2025, на даному етапі досудового розслідування підтверджують обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Крім того, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів встановила, що такі доводи клопотання є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, характер і конкретні обставини кримінальних правопорушень та особу підозрюваного.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У рішенні «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що національні судові органи повинні брати до уваги усі обставини справи, та зважати на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання колегії суддів, встановлені під час апеляційного розгляду обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, які колегія суддів вважає доведеними, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Як вбачається із матеріалів справи, 16.10.2025 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук, а 12.11.2025 його оголошено у міжнародний розшук (а.с.107-108, 147-148).

Отже, матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 умисно переховується від слідства та суду поза межами території України, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, а притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

За наведених обставин, органом досудового розслідування в повній мірі дотримано вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведеністю факту перетину підозрюваним кордону України, але визначає необхідність оголошення його у розшук (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку дотримано органом досудового розслідування.

Слідчим суддею не враховано, що з метою організації розшуку підозрюваного ОСОБА_7 шляхом залучення Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, та у випадку встановлення його місцезнаходження за межами території України та затримання останнього для екстрадиції, необхідно надати копію ухвали слідчого судді про обрання щодо вказаної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або вироку суду, завірених відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України підстав для задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної особи в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України не є остаточним застосуванням стосовно особи запобіжного заходу, натомість, за своєю правовою природою не призводить до негайного взяття особи під варту, а виступає підставою для затримання й доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Відповідно до положень вищевказаної ч. 6 ст. 193 КПК України, у разі обрання стосовно підозрюваної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за її відсутності, після затримання такої особи та не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю такої особи розглядає питання про застосування стосовно неї обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчого та обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що відповідно до частини 6 статті 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_7 , і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя за участю підозрюваного розгляне питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_42

Судді:

ОСОБА_43 ____________