Справа № 541/2455/24
Провадження № 1-кп/541/51/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 27 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000508 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Петрівці Полтавської області, громадянки України, з вищою освітою, яка на момент вчинення кримінального правопорушення обіймала посаду лікаря-стоматолога ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

встановив:

В провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000508 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачена та її захисник заявили клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, яке вони мотивували наступним. З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, яке було вчинено 22 лютого 2023 року. Вказане кримінальне правопорушення у відповідності зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді штрафу від двох до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. З 22 лютого 2023 року минуло більше трьох років, що є підставою для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Прокурор не заперечував проти задоволення вказаного клопотання, зазначив про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Заслухавши учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Однією з підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є закінчення установлених ст. 49 КК України строків давності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

При цьому, таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадків застосування давності, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 49 КК України.

У відповідності з постановою Верховного Суду від 18 лютого 2025 року у справі № 712/8174/23, положення ч.ч. 1-3 ст. 49 КК України, якими передбачено підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не наділяють суд дискрецією, оскільки законодавець чітко визначив, що суд звільняє від кримінальної відповідальності особу в разі існування підстав для застосування положень ст. 49 КК України. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Вказане кримінальне правопорушення у відповідності зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді штрафу від двох до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно з обвинувальним актом подія кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мала місце 22 лютого 2023 року. З цієї дати на час розгляду кримінального провадження минуло понад 3 роки.

В силу ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України суд має перевірити, чи не зупинявся або переривався перебіг давності.

Так, згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком не тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч. 3 ст. 49 КК України).

Суд встановив, що матеріали кримінального провадження не містять даних про ухилення обвинуваченої від досудового розслідування після повідомлення їй в установленому законом порядку про підозру та в подальшому після набуття нею процесуального статусу обвинуваченої. ОСОБА_4 з часу вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, будь-які відомості, які вказували б на ухилення обвинуваченої від досудового слідства або суду відсутні. Підстав для зупинення чи переривання перебігу строків давності з урахуванням вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 49 КК України суд не встановив.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до абз. 3 ч. 7 ст. 284 КПК України, у разі, якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження.

Ч. 8 ст. 284 КПК України встановлено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.

ОСОБА_4 не заперечувала проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і надала згоду на звільнення від кримінальної відповідальності.

Верховний Суд в постановах від 09 квітня 2019 року (справа № 760/18016/15-к) та від 12 листопада 2019 року (справа №566/554/16-к), виходячи із системного аналізу ст. 49 КК України, а також положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, роз`яснив, що якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17) зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи що процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертиз, були проведені за ініціативою органу досудового розслідування, суд не вбачає підстав для стягнення процесуальних витрат з ОСОБА_4 .

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 285, 286, 350, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене 27 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000508 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, закрити відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

На ухвалу протягом семи днів з дня оголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

СуддяОСОБА_1