Справа № 541/432/26
Провадження № 1-кс/541/154/2026
У Х В А Л А

іменем України

13 лютого 2026 рокум. Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному 09 лютого 2026 року до ЄРДР за № 0000109 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

Прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: куртки синього кольору з капюшоном та розірванням тканини на спині; штанів чорного кольору спортивного типу; светра коричнево-сірого кольору з надписом ANYHOW, що належать ОСОБА_4 .

Клопотання прокурор обґрунтовує наступним. 09 лютого 2026 року о 05 год 35 хв. на автодорозі Харків-Київ-Должанськ 264 км + 500 м на узбіччі проїзної частини виявлено ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями у вигляді закритого черезвертлюгового перелому лівого стегна, які характерні для дорожньо-транспортної пригоди.

12 лютого 2026 року оглянуто та вилучено одяг, в який був одягнений ОСОБА_4 під час отримання тілесних ушкоджень, а саме: куртку синього кольору з капюшоном та розірванням тканини на спині; штани чорного кольору спортивного типу; светр коричнево-сірого кольору з надписом ANYHOW.

12 лютого 2026 року вищевказані речі (одяг) визнані речовими доказами, визначено їх місце зберігання в кімнаті речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Оскільки вилучені речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні, їх арешт є необхідним для забезпечення зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій. Право відчуження та розпоряджання вказаним майном може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому прокурор просив накласти арешт на вказані речі.

В судове засідання прокурор не з`явився, просив провести розгляд вказаного клопотання без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином.

Не прибуття вищезазначених осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України.

Вивчивши клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.

Витяг з кримінального провадження № 0000109 свідчить про те, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення внесене в ЄРДР 09 лютого 2026 року з правовою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

09 лютого 2026 року оглянуто та вилучено: куртку синього кольору з капюшоном та розірванням тканини на спині; штани чорного кольору спортивного типу; светр коричнево-сірого кольору з надписом ANYHOW, що належать ОСОБА_4 09 лютого 2026 року зазначені вище речі визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню, визначено їх місце зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 ст. 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя погоджується з думкою прокурора про те, що вилучені в ході огляду речі (одяг) несуть на собі сліди скоєного правопорушення, можуть бути використаними як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, тому підлягають арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування на: куртку синього кольору з капюшоном та розірванням тканини на спині; штани чорного кольору спортивного типу; светр коричнево-сірого кольору з надписом ANYHOW, власником яких є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1