Справа № 210/2518/16-к
провадження 1-кп/216/18/26
УХВАЛА

іменем України

26 лютого 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хтір Шепетівського району Хмельницької області, громадянина Україна, з вищою освітою, не працюючої, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується

В судовому засіданні 26 лютого 2026 року на виконання вимог ч. 3 ст. 288 КПК України та ч. 1 ст. 49 КК України судом було роз`яснено право обвинуваченого на закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Зокрема роз`яснено, що події, викладені в обвинувальному акті, мали місце у 25 лютого 2016 року. Враховуючи наведене, строк притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, передбачений ст. 49 КК України, сплив.

Позиція учасників судового провадження

Судом були роз`яснено ОСОБА_5 наслідки закриття кримінального провадження, а також що підстави закриття кримінального провадження, передбачені ст. 49 КК України, виходячи з практики Верховного Суду, є нереабілітуючими, та він не позбавлений права вимагати продовження судового розгляду і ухвалення виправдувального вироку.

На уточнююче запитання суду обвинувачений пояснив, що вказані вище положення законодавства України йому зрозумілі, він вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнає та просить звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності, не бажає продовження судового розгляду.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, згідно обвинувального акту

25.02.2016 приблизно в 10 годин 00 хвилин, в світлий час доби, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «ДЕУ СЕНС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з одним пасажиром у салоні, без вантажу, рухався по сухому асфальтному покриттю, проїжджій частині дороги вул. Якіра з боку вул. Ільчевська в напрямок пр. Металургів, наближаючись до регульованого світлофором перехрестя пул. Якіра та вул. Рязанова, в Дзержинському районі, м. Кривого Рогу.

Водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ДЕУ СЕНС», рухався по проїжджій частині вул. Якіра, з небезпечною швидкістю, яка складала не менш ніж 72.9 км/г, при цьому перевищуючи максимальну допустиму швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах, чим грубо порушив вимоїн п.п. 12.4. та 12.9. б) Правил дорожнього руху України, згідно яких:

- «12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкісно не більше 60 км/год»;

- «12.9. Водієві забороняється: ...б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7...».

В цей же час по проїжджій частині дороги вул. Рязанова, з боку вул. Косіора в напрямок пр. Миру, рухався автомобіль «Мерседес Віто 109 СДІ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , з одним пасажиром у салоні, без вантажу, який рухався теж наближаючись до регульованого світлофором перехрестя доріг вул. Якіра та вул. Рязанова. Дорожній рух на перехресті регулюється світлофорними об`єктами, обладнаними електронним табло відліку часу, яке дозволяє водіям по мірі наближення до перехрестя завчасно обирати режим руху керованих ТЗ, щоб виконати вимоги сигналів світлофору.

На зазначеному регульованому світлофором перехресті, водій ОСОБА_5 , не зменшуючи швидкість руху та не зупиняючи керований ним автомобіль «ДЕУ СЕНС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при зміні сигналу світлофорного обладнання, з зеленого на жовтий сигнал світлофора та коли вже горів жовтий сигнал світлофора, виїхав на регульоване світлофором перехрестя проїжджих частин вул. Якіра та вул. Рязанова.

Водій ОСОБА_5 , перед виїздом на регульоване світлофором перехрестя вул. Якіра та вул. Рязанова, на якому відбулася зміна сигналу світлофора, проявив не уважність до дорожньої обстановки, був не передбачуваним, продовжив рухатися з небезпечною швидкістю, яка перевищувала 60 км/год., при цьому перевищуючи максимальну допустим)' швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах, ігноруючи сигнал світлофора, не зупинив керований їм автомобіль перед дорожньою розміткою 1.12 ПДР України, щоб надати перевагу проїзду перехрестя автомобілю «Мерседес Віто 109 СДІ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по проїжджій частині вул. Якіра, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5; 2.3 (б); 2.3 (д); 8.7.3 (г), 8.10 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- «п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповіли0 реагувати на її зміну,... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

...д)не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- «8.7.3. Сигнали світлофора мають такі значення:

- .. ґ) жовтий сигнал світлофора заборонне рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

- «8.10 У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії, повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-ліпія) (див. додаток 2), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки" (див. додаток 1) ( 30ба-2001-п ), якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;

На зазначеному регульованому світлофором перехресті, водій ОСОБА_7 , не зменшуючи швидкість руху та не зупиняючи керований ним автомобіль «Мерседес Віто 109 СДІ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , при зміні сигналу світлофорного обладнання, з жовтого на зелений сигнал світлофора, виїхав на регульоване світлофором перехрестя проїжджих частин вул. Якіра та вул. Рязанова.

Водій ОСОБА_7 , перед виїздом на регульоване світлофором перехрестя вул. Якіра та вул. Рязанова, на якому відбулася зміна сигналу світлофора, проявив не уважність до дорожньої обстановки, був не передбачуваним, ігноруючи сигнал світлофора, не зупинив керований їм автомобіль перед краєм проїжджої частини дороги, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5; 2.3 (б); 2.3 (д); 8.7.3 (г), 8.10 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- «п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну,... і не відволікатися від керування ним у дорозі»; ...д)не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- «8.7.3. Сигнали світлофора мають такі значення:

... ґ) жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

- «8.10 У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) (див. додаток 2), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки" (див. додаток 1) ( 306а-2001-п ), якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;

Внаслідок не виконання зазначених правил безпеки дорожнього руху України, дотримання яких є достатньою умовою для запобігання події, водій ОСОБА_5 , на регульованому світлофором перехресті проїжджих частин вул. Якіра та вул. Рязанова, допустив зіткнення керованого їм автомобіля «ДЕУ СЕНС», реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем «Мерседес Віто 109 СДІ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по проїжджій частині дороги вул Рязанова. Після чого в результаті зіткнення автомобіль «Мерседес Віто 109 СДІ» змінив напрямок свого руху та вчинив зіткнення з автомобілем «ДЕУ НУБІРА", реєстраційний помер НОМЕР_3 , який в цей час, стояв на вказаному регульованому світлофором перехресті по проїжджій частині вул. Якіра з боку пр. Металургів у зустрічному напрямку автомобілю «ДЕУ СЕНС», по крайній правій смузі руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ДЕУ СЕНС», ОСОБА_4 травмована. Відповідно до висновку експерта № 677 віл 18.04.2016, потерпілій ОСОБА_4 , заподіяні наступні тілесні ушкодження: перелом 1-3 ребер праворуч зі зміщенням, 3 ребра ліворуч без зміщення, закритий перелом правої ключиці зі зміщенням, перелом поперечного відростка 1 грудного хребця праворуч, розрив правої легені, синці правої нижньої кінцівки, гематома правого стегна, гемо пневмоторакс праворуч, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Між порушенням водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 8.7.3 г), Правил дорожнього руху України, та настанням наслідків - заподіянням потерпілій ОСОБА_4 , тяжких тілесних ушкоджень, є прямий причинний зв`язок.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення згідно обвинувального акту

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяла потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Застосовне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені цією статтею строки.

Позиція суду

Щодо невизнання вини обвинуваченим

В Постанові Верховного Суду від 2603.2020 по справі № 730/67/16-к викладено наступні висновки щодо застосування норм права.

За змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 12.11.2019 по справі № 566/554/16-к, ухвалах Верховного Суду від 14.09.2020 по справі № 93/1843/16-к, від 20.08.2020 по справі № 661/4717/15-к, в яких також зазначено, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінально відповідальності на підставі статті 49 КК. У зв`язку з цим, суд першої інстанції незалежно від визнання обвинуваченим вини має звільнити його від кримінальної відповідальності, а не від покарання.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 по справі № 598/1781/17 зазначено, що звільнення від кримінальної відповідальності заст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Враховуючи наведене, невизнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не може бути підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Щодо дослідження доказів та встановлення всіх обставин справи

В ухвалах Верховного Суду від 14.09.2020 по справі № 93/1843/16-к, від 20.08.2020 по справі № 661/4717/15-к, від 24.02.2020 по справі № 466/5490/17, суд касаційної інстанції висловив наступні висновки щодо застосування норм права під час оцінки доводів касаційних скарг відносно того, що суди першої інстанції під час закриття кримінального провадження у зв`язку із спливом строків давності послались лише на обвинувачення, пред`явлене органом досудового розслідування, проте не навели висновків, що таке діяння дійсно мало місце, містить склад злочину та обвинувачений винний у його вчиненні.

Верховним Судом у вказаних вище ухвалах зазначено, що враховуючи положення ч. 4 ст. 286 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний невідкладно розглянути клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності, не з`ясовуючи при цьому обставини, установлені під час кримінального провадження, та не перевіряючи їх доказами у порядку статей 347 - 363 КПК України.

Враховуючи наведені вище висновки щодо застосування норм права, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для дослідження усієї сукупності зібраних у кримінальному провадженні доказів, встановлення наявності або відсутності події і складу інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та вини обвинуваченого у його вчиненні.

Щодо строків давності

Виходячи з положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Таким чином, станом на час подачі клопотання закінчились строки давності, передбачені ст. 49 КК України.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в ухвалах Верховного Суду від 14.09.2020 року по справі № 93/1843/16-к, від 20.08.2020 року по справі № 661/4717/15-к, від 24.02.2020 року по справі № 466/5490/17, матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності заст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Щодо інших питань

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Крім того, в силу вимог ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Так в рамках цього кримінального провадження були проведені експертні дослідження, а саме авто-технічні експертизи №19/10.1-63 від 21.04.2016 року та №19/10.1-64 від 25.04.2016 року, сектором Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України, під час якої понесенні матеріальні витрати вартістю 175 грн. 92 коп. та 703 грн. 68 коп.

При цьому, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в Постанові Верховного Суду від 12.09.2022 року по справі № 203/241/17, відповідно до яких якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Враховуючи наведене, суд відносить витрати понесені органом досудового розслідування на проведення експертиз на рахунок держави.

Питання про долю документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 284-286, 288, 314, 369-372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 25.02.2016 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України закрити на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, звільнивши ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Речові докази, а саме: «Мерседес Віто 109 СДІ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається відповідно до розписки у ОСОБА_7 вважати повернутим ОСОБА_7 ;

автомобіль «ДЕУ СЕНС» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається відповідно до розписки у ОСОБА_5 вважати повернутим ОСОБА_5 ;

автомобіль «ДЕУ НУБІРА» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зберігається відповідно до розписки у ОСОБА_8 вважати повернутим ОСОБА_8 ;

оптичний диск формату СД - R з відеозаписом «PICT1395.AVI» розміром 183 000 КБ, який датований 17.02.2012 залишити в матеріалах кримінального провадження

Документи, долучені до матеріалів судового провадження зберігати в матеріалах судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Повний текст ухвали проголошено в приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 03.03.2026 о 16 год 45 хв.

Суддя ОСОБА_9