ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/52/26 Справа № 712/1059/26 Категорія: ст.ст.176,182 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючої суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2026 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немаючого, не працюючого, депутатом, інвалідом, учасником бойових дій не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,-

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження №0001758 від 21 травня 2025 року, звернулася до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси із клопотанням, погодженим прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із можливістю внесення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2026 року вказане клопотання - задоволено частково та обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 21 березня 2026 року із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133 120,00 грн. (сто тридцять три тисячі сто двадцять гривень).

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_7 , 02 травня 1973 року, наступні обовязки:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками кримінального правопорушення.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк дії ухвали визначено до 21 березня 2026 року включно.

Задовольняючи частково клопотання слідчого та обираючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 133 120,00 грн., слідчий суддя, задля досягнення дієвості запобігання ризикам негативного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, зазначила про те, що визначений судом розмір застави, перебачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України здатний у повній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2026 року через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого тазастосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування з утриманням у Черкаському СІЗО.

При обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави визначити її розмір - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 266 240 грн., у разі внесення якої покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, які вказаніу клопотанні.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, зокрема, посилається на те, що слідчим суддею залишено без належної оцінки те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких і корисливих злочинів, санкція відповідної частини статті 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років з конфіскацією майна, що є стимулюючим фактором для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 266 240 грн., оскільки застава в меншому розмірі не здатна забезпечити виконання покладених на ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Таким чином, приймаючи рішення за результатами розгляду клопотання, слідчий суддя, на думку прокурора, не в повній мірі врахувала наявні обставини, чим допустила невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки враховуючи тяжкість злочину, характер вчинених кримінальних правопорушень, з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.п.1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України (можливість переховування, можливість перешкоджання у кримінальному провадженні іншим чином, а також ризик вчинення інших/продовження інкримінованих правопорушень) є необхідність в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та буде сприяти виконанню цілей кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити його скаргу з підстав, наведених у ній, пояснення підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просили рішення слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику суду.

Згідно ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у виді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.177, 178 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у даному кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.193,194 КПК України заслухала доводи учасників судового провадження, належним чином дослідила фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшла вмотивованого висновку, що запобіжним заходом для підозрюваного може бути такий запобіжний захід, як тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ст.307 та ч.1 ст.263 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством період часу та місці, умисно придбав задля подальшого збуту у невстановленої особи наркотичний засіб - канабіс, та з моменту придбання зберігав його у будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, діючи цілеспрямовано, маючи умисел на незаконне зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, незаконно зберігав за місцем свого проживання у будинку вище вказаної адреси, яка перебувала у постійному користуванні ОСОБА_7 , та 21 січня 2026 року на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2026 року у встановленому законом порядку в ході проведення санкціонованого обшуку працівниками поліції виявлено: два поліетиленових пакетика з речовиною рослинного походження, що відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-26/791-НЗПРАП від 22 січня 2026 року містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якої обмежено канабіс, загальною масою 15.82 г та 4.47 г.

Крім цього, ОСОБА_7 всупереч вимог Положення про дозвільну систему затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 (далі Положення) та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілів патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. № 622 (далі Інструкція), у невстановлений досудовим розслідування час, місці та спосіб, без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав автомат.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних поравопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортами, протоколом про результати проведення негласних слідчих розшукових дій по кримінальному провадженню №0001758 від 21 травня 2025 року, протоколом про результати спостереження за особою від 15 грудня 2025 року, протоколом спостереження за місцем від 15 грудня 2025 року, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0001758 від 21 травня 2025 року від 17 грудня 2025 року, висновком експерта від 21 січня 2026 року №СЕ-19/124-26/768-НГЗПРАП, висновком експерта від 22 січня 2026 року №СЕ-19/124-26/789-БЛ, висновком експерта від 22 січня 2026 року №СЕ-19/124-26/791-НЗПРАП, іншими матеріалами кримінального провадження.

21 січня 2026 року ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

22 січня 2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно зі ст. 131 КПК України запобіжні заходи є видом заходів забезпечення кримінального провадження. Отже, на них розповсюджуються такі загальні правила застосування останніх: заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом; застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби судового слідства виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні ; може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням; під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Під час обрання запобіжного заходу мають враховуватися не лише загальні, але й спеціальні критерії, що визначені законодавцем як мета та підстави для ухвалення рішення. Вони визначені у ст. 177 КПК України. Зокрема, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, які наведені в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Використовуючи відомі науці кримінального процесуального права способи тлумачення вищевикладених приписів закону, можна дійти висновку, що застосування запобіжного заходу спрямоване виключно на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Виходячи з цієї мети, слід надавати оцінку й іншим її складовим, спрямованим на запобігання спробам вчинити певні дії.

При цьому, запобіжний захід може застосовуватися лише з метою запобігання спробам вчинення дій, визначених у ч.1 ст. 177 КПК України. Отже, сторона обвинувачення може ініціювати обрання (продовження) запобіжного заходу лише у зв`язку з необхідністю запобігання спробам особи, які мають виявлятися в реальних діях, а не через їх уявну можливість вчинення чи у припущеннях таких дій у майбутньому. Якщо дослівно тлумачити термін «запобігання спробам», то за змістом воно є тотожним поняттю «припинення розпочатої дії». Умовно його можна вважати співмірним з категорією «замах», що застосовується у визначенні стадій вчинення злочину, та вважається вчиненням особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на настання наслідків, у цьому випадку, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу або ж терміновою купівлею квитків до іншої країни.

Перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб також має бути підтверджене та доведене: які саме дії особи прокурор оцінює як перешкоджання, а також в який саме спосіб особа таким діями реально заважає судовому розгляду. Так само має бути доведена реальність замаху на вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження наявного.

Отже, наявність спроб, яким слід запобігати, має бути підтверджена доказами. Припущення прокурора про їх наявність, якщо вони не ґрунтуються на доказах, визначених у ст. 84 КПК України, не може вважатися належною метою обрання запобіжного заходу у розумінні ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки по суті є припущенням.

Припис першого речення ч. 2 ст. 177 КПК визнає достатньою підставою для суду його переконаність, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Водночас комплексний аналіз приписів ч. 1 та 2-го речення ч. 2 ст. 177 КПК України свідчить, що суд повинен надавати оцінку законності та обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, в якому має бути доведено «існування спроб», перелічених у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Одного лише припущення прокурора про те, що такі спроби можуть потенційно виникнути, недостатньо для ухвалення рішення про застосування запобіжного заходу, особливо, якщо йдеться про тримання особи під вартою.

Обставини, визначені у ст. 178 КПК Украіни, також слід враховувати у процесі обрання запобіжного заходу. Хоча вони мають певною мірою факультативне значення, їх оцінка має відбуватися з дотриманням таких самих умов, що стосуються з`ясування мети та підстав цього заходу.

Отже, суд під час застосування запобіжного заходу, в кожному випадку розгляду відповідного клопотання, зобов`язаний зробити висновок про наявність/відсутність ризику/ризиків у вигляді вчинення відповідних спроб порушення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Як вже зазначалося, відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа буде переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя дослідила матеріали провадження, вислухала пояснення учасників судового розгляду, а також врахувала дані про особу підозрюваного та дійшла обґрунтованого висновку про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшла обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ст.307 та ч.1 ст.263 КК України та визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики.

При цьому, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст.183 КПК України, взявши до уваги вагомість наданих доказів та їх взаємозв`язок, дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий стан, вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, дійшла висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і такий визначений судом розмір застави, перебачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України здатний у повній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Колегія суддів погоджується з викладеним в ухвалі слідчого судді висновком.

При цьому, приймається до уваги, що станом на час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення підозрюваним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, або даних про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до нього запобіжний захід виявився недостатньо дієвим. Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418,419,422 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2026 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4