Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1280/26
Номер провадження 1-кс/711/432/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2026 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання заступника начальника ВР ЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000687 від 09.10.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільського, Хмельницької області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника ВР ЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», без визначення застави.

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 09.10.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою незаконного збагачення, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дій, та, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 06.11.2025 в домоволодінні, що за адресою: АДРЕСА_2 виготовили психотропну речовину, яку за вказаною адресою зберігали, з метою подальшого збуту.

07.11.2025, в період часу з 16 год. 40 хв. по 16 год. 45 хв., працівниками УБН ГУНП в Черкаській області, в домоволодінні, що за адресою: АДРЕСА_2 , а саме з металевого контейнеру, який знаходився на шафі в кімнаті даного домоволодіння відібрані зразки порошкоподібної речовини, яка згідно з висновком експерта містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого 21,396г, що відповідно до Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, є особливо великими розмірами, який ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зберігали в домоволодінні, що за адресою: АДРЕСА_2 , з метою збуту.

Продовжуючи свій злочинний умисел, він же, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 12.12.2025 в домоволодінні, що за адресою: АДРЕСА_2 виготовили психотропну речовину, яку за вказаною адресою зберігали, з метою подальшого збуту.

13.12.2025, в період часу з 22 год. 55 хв. по 23 год. 02 хв., працівниками УБН ГУНП в Черкаській області, в домоволодінні, що за адресою: АДРЕСА_2 , а саме з металевого контейнеру та двох тарілок, які розташовані в кімнаті на картонних коробках даного домоволодіння відібрані зразки порошкоподібної речовини, яка згідно з висновком експерта містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого 19,670г, що відповідно до Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, є особливо великими розмірами, який ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зберігали в домоволодінні, що за адресою: АДРЕСА_2 , з метою збуту.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а саме у:

- незаконному виготовленні, придбанні, зберіганні з метою збуту, психотропної речовини, в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

14.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.3 ст.307 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження: протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, висновками експертів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи зібрані докази на даному етапі досудового розслідування, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років із конфіскацією майна.

На даний час є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, усвідомлюючи протиправність своїх дій та тяжкість вчинених ним злочину може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на інших підозрюваних у даному провадженні, які притягується до кримінальної відповідальності, та тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п.4 ч.1 ст.184 КПК України, встановлено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 має високий ступінь суспільної небезпеки, оскільки вчинене з посяганням на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, та за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Інкримінований злочин зумовлює тяжкі наслідки не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, спробам з його боку переховуватися від правоохоронних органів та/або суду, незаконно впливати на іншого підозрюваного, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, відсутність тяжких хвороб, існує обґрунтований ризик, що він з метою ухилення від можливого майбутнього покарання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, що вказує на ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні та перебуваючи на волі, матиме змогу контактувати з ним та незаконно впливати на нього, схиляючи до дачі завідомо неправдивих показань, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який існує до моменту безпосереднього отримання судом показань.

Разом з тим, необхідно прийняти до уваги, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обізнаний у способах та методах проведення досудового розслідування, що в свою чергу свідчить про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема підозрюваним може перешкоджати досудовому розслідуванню шляхом спотворення доказів, створення інших доказів або іншим чином.

Слід врахувати, що підозрюваному інкриміновано вчинення особливо тяжкого злочину, він непрацевлаштований, що вказує на те, що перебуваючи на волі він може продовжити злочинну діяльність, тобто на наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім того, не зважаючи на те, що підозрюваний притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсів, ОСОБА_5 належних висновків не зробив та продовжив вчиняти злочин у вказаній сфері.

Приймаючи викладене орган досудового розслідування вважає, що менш суворий запобіжний захід, окрім як, тримання під вартою не здатен забезпечити виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним ризикам.

Вказані обставини свідчать про недостатність застосування найбільш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Особиста порука також не може бути застосована до підозрюваного, оскільки до суду не надійшло звернень від осіб, які б заслуговували на довіру, про те, що вони можуть поручитись за підозрюваного.

Обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не забезпечить її належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти вказаним ризикам. Тяжкість інкримінованого злочину та усвідомлення підозрюваним ймовірність призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, відсутність постійного джерела доходу, свідчать про ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органу досудового розслідування або суду та може продовжувати злочинну діяльність.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зважаючи на те, що підозрюваному інкриміновано вчинення особливо тяжкого злочину у сфері незаконного обігу психотропної речовини, що створює загрозу для населення та становить підвищену суспільну небезпеку, тримання під вартою ОСОБА_5 повністю виправдовується інтересами суспільства, які в даному випадку переважають інтереси підозрюваного щодо забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та пояснив, що здійснюється досудове розслідування кримінального, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 09.10.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України. В даному провадженні повідомлено підозру ОСОБА_5 за ч.3 ст.307 КК України із кваліфікуючою ознакою в особливо великих розмірах. Додав, що наявні ризики, зокрема п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які знайшли своє підтвердження. Зокрема, після оголошення йому підозри, не з`явився по повістці, переховувався, виїхав за межі Черкаської області та був затриманий у м. Біляївка, Одеської області. Вказав, що ймовірно були спроби перетину кордону чи для цієї мети. За вказаний період було проведено ряд експертиз, що свідчить про систематичний характер. Звертає увагу, що суд має право не застосовувати заставу.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку прокурора, просив задовольнити клопотання.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання частково, застосувавши заставу в розмірі, що забезпечить виконання обов`язків та підтверджені матеріалами кримінального провадження. Вважає, що ризик впливати іншим чином, вплив на свідків не доведені у судовому засіданні. Додав, що ч.1 ст.187 КПК України, вказує, що після отримання клопотання про запобіжний захід суд має вказати дату судового засідання, про яку повідомити ОСОБА_5 , а тому таке повідомлення було відсутнє.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримує думку адвоката щодо клопотання та просить застосувати заставу. Погоджується, що після оголошення підозри, злякався та спробував сховатися, не заперечує, що хотів виїхати за кордон.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання та документи надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ст.199 КПК зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також встановити обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000687 від 09.10.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке, згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

14.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України та цього ж дня йому вручене клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

14.02.2026 ОСОБА_5 вручена повістка про виклик до слідчого для допиту його в якості підозрюваного, який мав відбутися 16.02.2026 о 10 годині 00 хвилин, проте останній не з`явився.

ОСОБА_5 в судове засіданні, яке призначеного 16.02.2026 не з`явився, причину неявки не повідомив, місце його перебування не відоме.

18.02.2026 ОСОБА_5 в судове засідання повторно з`явився, причину неявки не повідомив. Повістку про виклик до суду на ім`я ОСОБА_5 про прибуття до Придніпровського районного суду м. Черкаси на 11.00. год 18.02.2026, одержала для передачі його дружина - ОСОБА_8 .

17.02.2026 постановою заступника начальника ВР ЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

18.02.2026 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з метою його приводу до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси для участі у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0000687 від 09.10.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України. Строк дії ухвали становить шість місяців з моменту її проголошення, тобто до 18.08.2026.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, висновками експертів та іншими матеріалами кримінального провадження.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви №12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

З положень п.1 ч.1 ст.178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" №35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

При встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому враховуючи тяжкість можливого майбутнього покарання існує обґрунтований ризик, що він з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування, що вказує на ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При цьому не надано доказів сторони захисту з приводу неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , також враховано, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, що суттєво впливає на суспільний інтерес до кримінального провадження. В умовах сьогодення, інтерес суспільства та значимість боротьби зі злочинами у сфері обігу наркотичних засобі, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення значно підвищився, про що вказують і активні дії держави, які допомогли виявити та затримати причетних до розповсюдження наркотичних засобів великої кількості осіб. Саме затримання є показником та гарантом для суспільства щодо запобігання подальшого вчинення подібних кримінальних правопорушень.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, на те, що ОСОБА_5 достовірно знаючи, що відносно нього здійснюється кримінальне провадження, свідомо не з`явився в судове засідання до Придніпровського районного суд м. Черкаси та в подальшому був оголошений у розшук, та затриманий під час перетину Державного кордону України.

Таким чином, слідчий суддя вважає цілком обґрунтованим доводи слідчого та прокурора щодо наявності таких ризиків, як можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість можливого покарання і під тягарем відповідальності за скоєні кримінальні правопорушення, а також можливості бути засудженим до позбавлення волі, може залишити місце свого проживання, та таким чином останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та іншх підозрюваних в даному кримінальному провадженні, з яким останній особисто знайомий, у зв`язку з чим останній перебуваючи на волі, матиме змогу контактувати з ними та незаконно впливати на них, схиляючи до дачі завідомо неправдивих показань, шляхом підкупу, погроз чи іншого, а також останній зможе контактувати з іншими особами, ймовірно причетними до вчинення злочину, з метою побудови власної версії виправдання своїх дій та вживати таким чином заходів, спрямованих на унеможливлення здобуття органом досудового розслідування інших фактичних даних, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінального провадження, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст.23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Так, слід врахувати, що підозрюваному інкриміновано вчинення особливо тяжкого злочину, він непрацевлаштований, що вказує на те, що перебуваючи на волі він може продовжити злочинну діяльність, тобто на наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Окрім того, не зважаючи на те, що підозрюваний притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсів, ОСОБА_5 належних висновків не зробив та продовжив вчиняти злочин у вказаній сфері.

Крім того, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, в яких ОСОБА_5 підозрюється, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів, від яких отримував доходи, що в сукупності може спонукати його до продовження вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень чи вчинення інших, що свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваним та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу.

Також достатньо відомостей наведено в судовому засіданні для ствердження, що наявний і ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як є обізнаною особою, знає обсяг прав та обов`язків, вчиняв сукупно дії направлені на уникнення відповідальності, що проявлялися у неявці на отриману повістку, залишення міста проживання, спроба залишити країну, що вказує до готовності вчинення і інших дій, які не охоплюються переліченими ризиками, а тому даний ризик не просто прописаний, а наявний.

Слідчий суддя також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, зокрема, що ОСОБА_9 , не працює, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, до 14.04.2025 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , був оголошений в розшук та затриманий під час перетину кордону.

На підставі наданих матеріалів, слідчий суддя оцінює в сукупності всі обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, та враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, вік, стан здоров`я, сімейний стан.

При цьому, враховуючи суспільну небезпеку, інкримінованих органом досудового розслідування злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, яка, визначається тим, що такі дії призводять до неконтрольованого обігу наркотичних засобів, що спричиняє шкоду здоров`ю населення, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні наявний конкретний суспільний інтерес який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевалює над принципом поваги свободи особистості, а тому обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

В той же час, слід врахувати, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Слідчий суддя приходить до висновку, з урахуванням наявності ризиків передбачених статтею 177 КПК України, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків. Крім того, слідчий суддя вважає, що є неможливим застосування до підозрюваного таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Так, враховуючи особливості події кримінального правопорушення (місце, мету, спосіб, засоби вчинення, участь у його вчиненні, тощо), вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначеним ризикам, а особливо спілкування підозрюваного зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, перешкоджання досудовому розслідуванні іншим чином, а також можливості вчинення інших протиправних діянь. При цьому, слід звернути увагу, що особливості події кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , свідчать, що ступінь ризику продовження протиправної поведінки підозрюваним, створює істотну загрозу іншим членам суспільства.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Щодо доводів сторони захисту та врахування особи підозрюваного у позитивному руслі, наявності на утриманні дитини, дані обставини беруться до уваги слідчим суддею, та в порівнянні із позитивною поведінкою під час розгляду даного клопотання не може нівелювати всі ризики та аргументувати застосування легшого запобіжного заходу. Крім того, враховуючи переховування та п.5 ч.4 ст.183 Кодексу слідчий суддя приходить до висновку про неможливість застосування застави як альтернативного запобіжного заходу для нівелювання ризиків, при обставинах зазначених вище.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 181, 186, 193-194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника ВР ЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000687 від 09.10.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без можливості внесення застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.04.2026 включно.

Строк застосування обраховувати з моменту затримання 20.03.2026.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору, направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ та/або ІТТ №1 м. Черкаси.

Строк дії ухвали визначити до 14.04.2026 включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 25.03.2026.

Слідчий суддя: ОСОБА_1