КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 18 лютого 2026 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва управління нагляду та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2025 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено прокурору першого відділу процесуального керівництва управління нагляду та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000368 від 23.10.2025.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000368 від 23.10.2025, яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження речового доказу, заборонивши використання та розпорядження арештованим майном.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що прокурор не був присутній під час проголошення оскаржуваної ухвали, копію ухвали стороною обвинувачення отримано 15 грудня 2025 року, цього ж дня, апеляційну скаргу направлено засобами поштового зв`язку.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та неповноту судового розгляду.

Зазначає, щодо вилученого майна існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказами кримінального правопорушення, а саме містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є грошима, набутими кримінально протиправним шляхом, внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

В судове засідання власник майна ОСОБА_6 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату апеляційного розгляду його повідомлено у встановленому законом порядку. Враховуючи наведене, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності власника майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи, у тому числі на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив поновити строк на апеляційне оскарження, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення власника майна, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок і строки апеляційного оскарження чітко визначено та регламентовано ст. 395 КПК України. Так, згідно з п. 3 ч. 2 вказаної статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів провадження убачається, що 12 листопада 2025 року клопотання розглянуто без учасників судового провадження. Відомості про направлення ухвали, в матеріалах справи не міститься. В обґрунтування клопотання про поновлення строку, прокурор зазначив, що копію оскаржуваного рішення отримано 15 грудня 2025 року. Того ж дня, апеляційну скаргу направлено засобами поштового зв`язку. З огляду на наведені обставини, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням ГУНП в Київській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 23 жовтня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000368, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

У клопотанні прокурора зазначено, що в 2024-му році

ОСОБА_6 мав намір укласти угоду про фінансові операції з належною йому крипто валютою, з метою отримання прибутку, між ним з однієї сторони та підприємцями ОСОБА_7 та

ОСОБА_8 з іншої сторони, про що мав усні домовленості з останніми.

Проте, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, домовленість між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не була

досягнута.

У подальшому, у вересні 2025 року, ОСОБА_6 виявив відсутність на власному криптогаманці коштів в еквіваленті 5 000 000 (п?ять мільйонів) доларів США та запідозрив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у причетності до їх зникнення.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 маючи на меті висловлення підозри про причетність ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до зникнення коштів із свого криптогаманця, залучив знайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задля їх сприяння у цьому.

Обставини вчинення кримінального правопорушення наведено у клопотанні прокурора.

05 листопада 2025 року, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2025 року, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено майно, який за твердженням органу досудового розслідування може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення.

05 листопада 2025 року постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

06 листопада 2025 року ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

07листопада 2025 ОСОБА_15 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

07 листопада 2025 року прокурор першого відділу процесуального керівництва управління нагляду та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , засобами поштового зв`язку направив до Шевченківського районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту на речі, які вилучено в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2025 року у задоволенні клопотання прокурора відмовлено, з тих підстав, що прокурором не надано достатньої кількості доказів необхідності накладення арешту на майно, його відповідність критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Окрім цього, зазначив, що вимоги клопотання виходять за межі потреб досудового розслідування у кримінальному провадженні та не співвідносяться з завданням кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали даного провадження, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , речі, відповідають критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 170, ст. 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Окрім того, вказане майно обґрунтовано визнано речовим доказом у кримінальному провадженні постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 05 листопада 2025 року, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні (а.с. 28-31, т. 1).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на майно, та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання прокурора про арешт майна, вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.

Таким чином, доводи прокурора є слушними щодо того, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню, а тому висновки слідчого судді щодо відсутності наявності правових підстав для арешту майна не відповідають, як матеріалам судового провадження так і вимогам КПК України.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, знищення майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно, яке зазначено у клопотанні прокурора.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити прокурору першого відділу процесуального керівництва управління нагляду та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2025 року.

Апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва управління нагляду та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління нагляду та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000368 від 23.10.2025, яке вилучено під час обшуку, проведеного 05.11.2025 року, за місцем проживання ОСОБА_16 , за адресою: АДРЕСА_1 , - задовольнити.

Накласти арешт на речі, вилучені під час проведення обшуку 16.07.2025, а саме на:

- мобільний телефон Apple iPhone;

- мобільний телефон Apple iPhone;

- мобільний телефон Apple iPhone;

- мобільний телефон Apple iPhone;

- мобільний телефон Nokia;

- звукозаписуючий пристрій;

- звукозаписуючий пристрій схожий на павербанк;

- цифровий диктофон;

- 4 банківські картки

- крипто гаманці;

- грошові кошти в сумі 6 000 доларів США номіналом по 100 доларів;

- грошові кошти в сумі 540 євро

- грошові кошти в сумі 174 долари США;

- оригінал договору позики;

- чорнові записи;

- вироби із золота згідно бирок 14,25 гр., 9,38 гр., 3,07 гр., 1,73 гр., 1,5 гр., 3,07 гр., ладанка 1,28 гр., каблучка 2,8 гр., перстень 1,42 гр., підвісок 3,25 гр., сережки 5,66 гр. браслет 6,21 гр., підвісок 0,96 гр., ладанка 1,25 гр., перстень 11,75 гр., колечко 2,49 гр., сережки 2,67 гр., перстень 2,02 гр., сережки 2,56 гр., ладанка 1,11 гр., підвіска 3,40 гр., ланцюжок 23,85 гр., ланцюжок 21,12 гр., ладанка 2,15 гр., кольцо 2,2 гр., підвіс 1,03 гр., перстень 3,35 гр., підвіс 11,25 гр., ланцюжок 26,13 гр., сережки 4,16 гр., підвіс 2,17 гр., підвіс 1,27 гр., підвіс 1,34 гр., сережки 3,81 гр., перстень 3,31 гр., камінець за твердженням ОСОБА_6 діамант, сережки 3,57 гр., обручка 3,0 гр., обручка 1,8 гр., 1,9 гр., браслет 10,5 гр., кольцо з каменем 13,9 гр., колечко 7,5 гр., підвіс 92,6 гр., сережки 14,3 гр., ланцюжок 47,3 гр., ланцюжок 140,3 гр., вироби 27 гр., вироби з камінням 365,6 гр., сережки 3,4 гр., сережки 4,72 гр., сережки 6,38 гр., перстень 1,38 гр., перстень 1,68 гр., перстень 4,34 гр., підвіс 5,25 гр., біле золото сережки 4,21 гр., сережки 5,74 гр., підвіс 2,15 гр., перстень 3,10 гр., сережки 4,8 гр., жовте золото каблучка 5,05 гр., сережки 3,76 гр., ладанка 1,04 гр., перстень 7,81 гр., сережки 5,90 гр., перстень 3,92 гр., перстень 3,2 гр., перстень 4,46 гр., хрест 3,30 гр., перстень 3 гр., перстень 4,59 гр., підвісок 5,42 гр., колечко 2,89 гр., сережки 5,07 гр., перстень 1,56 гр., підвіс 3 гр., сережки 3,37 гр., підвіс 1,27 гр., 101 виріб із золота;

- мобільний телефон Apple iPhone білого кольору

- записка на серветці

- записи на 11 арк.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19

Єдиний унікальний № 761/47036/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_20

Провадження № 11сс/824/1519/2026 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК України