12 березня 2026 року м. Запоріжжя
Скарга обґрунтована тим, що 09.01.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 241, ч. 2 ст. 239, ч. 2 ст. 364-1 КК України.
Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, є очевидно необґрунтованим, оскільки:
-ця стаття належить до справ приватного обвинувачення, тоді як жодній фізичній чи юридичній особі шкоди не заподіяно, отже, немає потерпілого в розумінні ч. 1 ст. 55 КПК України;
-опис обставин, що послугували підставою для підозри, включно зі стверджуваними тяжкими наслідками, повністю охоплюється підозрою за ч. 2 ст. 239 КК України та немає підстав для додаткової кваліфікації за ч. 2 ст. 364-1 КК України;
-відсутня обов`язкова ознака суб`єктивної сторони мета у вигляді одержання неправомірної вигоди;
-відсутня обов`язкова ознака об`єктивної сторони немає конкретного повноваження, яке, на думку слідчого, використав ОСОБА_6 , нібито вчиняючи це кримінальне правопорушення;
-відсутній об`єкт кримінального правопорушення не порушені будь-які інтереси ТОВ «А-Енерго» як юридичної особи приватного права.
Всі вищеперелічені обставини слідують із тексту самого повідомлення про підозру та не зміняться, навіть якщо припустити достовірність усіх фактичних тверджень, викладених у повідомленні про підозру. Іншими словами, навіть якщо всі факти, про які стверджує слідчий (зокрема забруднення землі), помилково вважати доведеними навіть за таких обставин немає жодних підстав для висновку про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.
З огляду на викладене, захисник просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 в частині підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.
Захисник у судовому засіданні, призначеному для розгляду скарги, останню підтримав та просив задовольнити. Підозрюваний у судове засідання не прибув, причин неявки не повідомив. Прокурор та слідчий заперечували проти задоволення скарги, вважаючи доводи захисника необґрунтованими.
Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя доходить наступних висновків.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру, не встановлює будь-яких правил та обмежень щодо предмета перевірки слідчим суддею повідомлення про підозру. Порядок повідомлення особі про підозру врегульований нормами глави 22 КПК України.
Кримінальний процесуальний кодекс України містить вимоги щодо змісту письмового повідомлення про підозру (ст. 277 КПК України), випадки, за яких повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України (ч. 1 ст. 276 КПК України), порядок вручення письмового повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України), перевірку щодо дотримання яких слідчий суддя має здійснити під час вирішення питання щодо наявності підстав для скасування повідомлення про підозру.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання (ч.ч. 1, 2 ст. 278 КПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що під час розгляду скарг на повідомлення про підозру предметом перевірки слідчого судді є: (1) питання дотримання вимог щодо змісту повідомлення про підозру та процесуального порядку вручення повідомлення про підозру; (2) питання дотримання стандарту «достатніх доказів» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають суті поняття «достатні докази для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення», яке застосовується у п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України.
На стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання про винуватість чи невинуватість особи, а лише перевіряє, чи є підозра «обґрунтованою». Згідно з практикою ЄСПЛ (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»), «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити правопорушення.
Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків.
Як вбачається із конструкції пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України, повідомлення про підозру передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)».
Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для мети повідомлення особі про підозру є нижчим, ніж стандарт «обґрунтованої підозри», адже останній згідно з пунктом 1 частини 3 статті 132 КПК України використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи, що стандарт «достатніх підстав (доказів)» є нижчим, ніж стандарт «обґрунтованої підозри», для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення), і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.
Факти, що підтверджують наявність достатніх доказів для підозри, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт «достатніх підстав (доказів)» не передбачає, що сторона обвинувачення має оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.
Повідомлення про підозру повинно містити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.
У повідомленні ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 241, ч. 2 ст. 239, ч. 2 ст. 364-1 КК України, зазначена правова кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, та стислий виклад фактичних обставин таких кримінальних правопорушень, тобто вказані вимоги процесуального закону стороною обвинувачення дотримані.
На стадії досудового розслідування оцінка наявних в матеріалах кримінального провадження доказів здійснюється не в межах оцінки доказів з точки зору їх достатності для доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а в контексті визначення вірогідності причетності особи до їх вчинення.
На відповідній стадії досудового розслідування в ході оскарження повідомлення про підозру та встановлення відповідності вимогам закону щодо змісту, порядку вручення такого повідомлення, вирішення слідчим суддею питання про наявність / відсутність в діях підозрюваного всіх елементів складу кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, та правова кваліфікація інкримінованих діянь є передчасними.
Оскаржуване захисником повідомлення про підозру за формою та змістом повною мірою відповідає вимогам ст. 277 КПК України, вручене в порядку, передбаченому ст.ст. 278, 279 КПК України.
Доводи захисника щодо необґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів були перевірені слідчим суддею у ході розгляду клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом апеляційної інстанції під час перегляду ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави.
З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги захисника.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст. 26, 276-279, 303, 306, 307, 370-372 КПК України, слідчий суддя
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 13 березня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1