УХВАЛА

14 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 946/4277/24

провадження № 51-1347 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 січня 2026 року,

установив:

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області вироком від 06 листопада 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудив за частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 16 січня 2026 року апеляційні скарги законного представника обвинуваченої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - ОСОБА_4 залишив без задоволення, а вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2024 року - без змін.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням захиснику строку для усунення недоліків, оскільки нею недотримано вимог пунктів 4 та 5 частини другої статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Відповідно до вимог частини другої статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

У частині першій статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною першою статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для їх скасування, які, на її думку, були допущені судами під час ухвалення судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Однак наведених вимог кримінального процесуального закону захисник не дотрималася.

Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник,крім іншого, вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та оспорює правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлені судові рішення. Таким чином, захисник просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж її надано судами першої та апеляційної інстанцій, що згідно зі статтею 438 КПК не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.

У зв`язку із цим Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд є судом права, а не факту і відповідно до статті 433 КПК перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваних судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

До того ж, відповідно до вимог статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

змінити судове рішення.

Водночас захисник просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_5 за недоведеністю вини, а вказане кримінальне провадження закрити на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КПК. Тобто, у касаційній скарзі захисник не сформулювала прохальну частину касаційної скарги у відповідності до вимог статті 436 КПК.

Крім того, у касаційній скарзі захисник ставить вимоги до Верховного Суду про дослідження доказів та зобов`язання прокурора надати докази, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За правилами статті 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись частиною першою статті 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 січня 2026 року залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3