справа № 208/3647/26
провадження № 1-кс/208/1461/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 м.Кам`янське клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000629 від 13.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Виноградів, Виноградівського району Закарпатської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, раніше не судимого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

До Заводського районного суду міста Кам`янського надійшло вказане клопотання, в обґрунтування якого зазначено, що в провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькі області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000629 від 13.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60/95-ВР (в редакції Закону № 530-v від 22.12.2006) із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, а як наслідок і охоронювані Конституцією України і Законом України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» права громадян, достовірно розуміючи, що його незаконна діяльність спричиняє шкоду здоров`ю населення країни вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів при наступних обставинах:

Так, починаючи з жовтня 2025 (більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, свідомо знаючи, що операції з наркотичними засобами є незаконними, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 530-v від 22.12.2006, вирішив займатися збутом психотропної речовини, обіг якої заборонено (PVP), на території м. Слов`янська Донецької області.

З метою отримання від своєї незаконної діяльності прибутку, ОСОБА_4 підшукував з кола своїх знайомих бажаючих придбати психотропну речовину, обіг якої заборонено (PVP), при цьому уточнював суму, на яку покупець бажає придбати дану речовину та її масу або кількість.

ОСОБА_4 , з метою зберігання та подальшого збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і бажаючи їх настання, за невстановлених слідством обставин придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) після чого переніс її до своєї адреси мешкання ( АДРЕСА_2 ), де розфасував та заховав для подальшого зберігання з метою збуту.

У невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 24.12.2025, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний намір, направлений на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи про порядок обігу та відповідальність за незаконний обіг психотропних речовин на території України, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу психотропних речовин, що охороняють здоров`я населення України, домовився у телефонному режимі про продаж особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонено, з «оперативним покупцем» ОСОБА_7 до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» за грошові кошти у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

24.12.2025 ОСОБА_4 у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 11:20 год., діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), взяв її частину із схованки та почав зберігати при собі.

24.12.2025, о 11:49 год. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонено, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «САТУ», яка розташована по вул. Банківській у м. Слов`янськ Донецької області, де зустрівся з «оперативним покупцем» ОСОБА_7 , якому під час особистої зустрічі незаконно збув за 5000 гривень заздалегідь заготовлений напівпрозорий полімерний пакетик зеленого кольору, в якому знаходився прозорий зіп-пакет, всередині якого знаходилась кристалічна речовина масою 2,2407 г, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) становить 1,8248 г.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , незаконно придбав та зберігав з метою збуту, а також незаконно збув особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).

PVP включений в «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, та внесений до списку особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, та збуті психотропної речовини, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 , з метою повторного незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, у невстановлений досудовим розслідуванням день, але не пізніше 09.04.2026 у невстановленому досудовим розслідуванням місці діючи в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60/95-ВР (в редакції Закону №530-v від 22.12.2016) із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, з корисливих мотивів, умисно незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, не встановленою досудовим розслідуванням масою, та почав незаконно зберігати з метою збуту.

09.04.2026 о 11:19 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в під`їзді № 1 будинку № 8 по вул. Лозановича у м. Слов`янськ Донецької області, реалізуючи свій злочинний корисний умисел, спрямований на повторний незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, заздалегідь домовившись у телефонному режимі про продаж вищевказаної речовини з «оперативним покупцем» ОСОБА_7 до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» де зустрівся з ОСОБА_7 , та діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, незаконно збув ОСОБА_7 один зіп-пакет з кристалічною речовиною блакитного кольору яка зовні схожа на особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), за що ОСОБА_7 у свою чергу передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, які були йому вручені співробітниками поліції в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті психотропної речовини, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи від 09.04.2026, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано 09.04.2026 о 12:02 год.

09.04.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В клопотанні слідчий, за погодженням з прокурором, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, строком на 60 діб, зазначаючи, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

ІІ. Позиції учасників у судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в цілому не заперечували проти задоволення клопотання, в саме обгрунтованість підозри, водночас просили визначити мінімальний розмір застави, оскільки підозрюваний неофіційно працює водієм таксі, його дохід становить приблизно 20 000 грн, відповідно саме такий розмір застави буде співмірним та розумним відповідно до КПК України.

ІІІ. Положення закону, якими керувалася слідча суддя при постановленні ухвали.

Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

(1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

(2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

(3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК).

Статтею 177 КПК України, встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема:

(1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

(2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

(3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні;

(4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

(5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

(1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

(2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор;

(3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

Згідно із ч. 1 ст. 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК).

Згідно із ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

IV. Встановлені слідчим суддею обставини, мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно із усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Саме з огляду на таке розуміння обґрунтованості підозри слідчий суддя вирішував це клопотання, та дійшов висновку про те, що описана у клопотанні фабула, в сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, свідчать про наявність у діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Слід однак зауважити, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішував тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначив, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження:

1. Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 21.10.2025;

2. Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.10.2025;

3. Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 24.10.2025;

4. Протоколами огляду від 24.12.2025;

5. Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.12.2025;

6. Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.12.2025;

7. Протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 25.12.2025;

8. Протоколом огляду електронних носіїв інформації від 23.02.2026;

9. Висновком експерта №СЕ-19/105-26/105-НЗПРАП від 07.01.2026;

10. Протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 08.01.2026;

11. Протоколом огляду електронного носія інформації від 26.02.2026;

12. Протоколами огляду від 09.04.2026;

13. Протоколом додаткового допиту свідка від 09.04.2026;

14. Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 09.04.2026;

15. Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 09.04.2026;

16. Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 09.04.2026;

17. Протоколами обшуків від 09.04.2026;

18. Висновком експерта №СЕ-19/105-26/3886-НЗПРАП від 10.04.2026;

19. Протоколом затримання ОСОБА_4 від 09.04.2026 та іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Отже, оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який наразі здійснюється, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Щодо існування ризиків

Прокурор, наполягаючи на застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, окрім обґрунтованості підозри останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, вказує також на існування ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може:

1. переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2. незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

3. вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання слідчого судді, ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи існування зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя установив таке.

(1) Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого та корисливого злочину, за вчинення якого, у разі встановлення його винуватості судом, останньому загрожує покарання у вигляді виключно позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна. ОСОБА_4 , одружений, офіційно не працевлаштований, що у свою чергу свідчить про те, що ризик втечі ним може бути розцінений менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарань. У свою чергу, при запровадженому військовому стані в умовах збройної агресії РФ проти України, ОСОБА_4 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі встановлення його винуватості судом, може у тому числі вчинити спроби переховування на тимчасово окупованих територіях України, або умисно «скористатися» численною евакуацією населення України з зони бойових дій або наближеної до неї, до якої у тому числі відноситься м. Слов`янськ Донецької області, до інших територій України, тобто існують реальні підстави вважати, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та (або) суду

(2) Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженню, а саме на ОСОБА_7 , який купував у ОСОБА_4 особливо небезпечну психотропну речовину та безпосередньо за участю якого проводились оперативні закупки; на ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , які були присутніми у якості понятих під час проведення оперативних закупок особливо небезпечної психотропної речовини, у ОСОБА_4 24.12.2025 та 09.04.2026, покази яких в подальшому можуть бути основоположними для доведення винуватості останнього перед судом.

Відтак, підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує, у разі доведення його винуватості перед судом, може вчиняти спроби незаконного впливу на вказаних свідків, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваним законного справедливого покарання, оскільки з огляду на положення ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань судом), судом будуть братись до уваги саме ті покази свідків, які вони нададуть безпосередньо суду, а не слідчому на стадії досудового розслідування. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

(3) Ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується

Підозрюваний ОСОБА_4 є особою, яка не має офіційного легального заробітку, що дає підстави вважати, що останній заробляв на проживання виключно шляхом збуту особливо небезпечних психотропних речовин. В умовах воєнного стану та війни України проти РФ, підозрюваний не став займатись суспільно-корисливою працею, або працею, направленою на підтримання Держави в умовах війни з РФ, а навпаки, скористався запровадженим воєнним часом в України та став займатись незаконним збутом особливо небезпечної психотропної речовини на території м. Слов`янська, тим самим додатково розхитувати загальний стан населення з метою виключно особистої наживи та незаконного заробітку. Враховуючи фінансовий стан підозрюваного ОСОБА_4 , відсутність постійного джерела доходів, з метою незаконного, протиправного та швидкого збагачення, слідчий суддя погоджується із позицією прокурора, що він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом особливо небезпечної психотропної речовини.

Крім того, слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин пов`язаний з незаконним обігом особливо небезпечної психотропної речовини, що свідчить про його схильність до скоєння нових кримінальних правопорушень.

Мотиви слідчого судді щодо запобіжного заходу, який слід застосувати щодо підозрюваного та інші питання

Оскільки раніше було встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та наявність декількох ризиків, то з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного є об`єктивно необхідним. Тому наступним кроком буде визначення, запобіжного заходу, який належить застосувати.

Прокурор просив застосувати щодо ОСОБА_4 найбільш суворий запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів, з визначенням розміру застави, покликаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків.

Прокурор вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, не забезпечить виконання підозрюваним своїх обов`язків та не запобігатиме існуючим ризикам.

Як зазначалося раніше, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК).

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання затриманого - з моменту затримання (частини 1, 2 ст. 197 КПК України).

Зважаючи на встановлені судом ризики, про які йшлося вище, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Така оцінка стосується перспективних фактів, тому слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, такі як домашній арешт та інші, не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків. Ця позиція слідчого судді обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного.

Слідчий суддя також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання підозрюваного під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні буде не недієвим.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що щодо ОСОБА_4 слід застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою та таке обмеження права підозрюваного на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Попри це, згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Щодо визначення розміру застави

Визначаючись із розміром застави, слідчий суддя врахувує наступне.

В клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий, за погодженням з прокурором, просить слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних громадян. Відтак, саме такий розмір застави зможе забезпечити його належнй процесуальну поведінку.

Відповідно до ч. 4 та п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких умов, слідчий суддя вважає, що розмір застави, визначений підозрюваному ОСОБА_4 повинен у повній мірі гарантувати виконання покладених на нього обов`язків. Цей розмір має бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від порушення встановлених процесуальними нормами та//або покладених судом на нього обов`язків, забезпечувала його належну процесуальну поведінку, та не була надмірною.

З огляду на вищенавдене, слідчий суддя вважає, що визначення застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що застава може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч. 2 ст. 182 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176 178, 182 184, 193, 194, 196, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000629 від 13.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08.06.2026.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання, з 12:02 год. 09.04.2026.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, у сумі 133 120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) гривень, які підозрюваний або заставодавець мають право внести у будь-який момент, що є підставою для звільнення підозрюваного з-під варти, і останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

1. прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час;

2. не відлучатися за межі міста де проживає м. Слов`янськ, Донецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. здати на зберігання до ГУ ДМС в Донецькій області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

5. утримуватися від спілкування із свідками по вказаному кримінальному провадженню ( ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Виконання ухвали покласти СУ ГУНП в Донецькій області.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання вищеперерахованих обов`язків, та якщо будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин, застава буде звернена в дохід держави.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, прокурору, захиснику.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено і проголошено 14.04.2026 о 16:00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1