Номер справи 175/4264/26
Номер провадження 1-кс/175/504/26
УХВАЛА

іменем України

09 березня 2026 року селище Слобожанське

Слідчий суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні ЄРДР №0000447 від 06.03.2026 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Семенівка Близнюківського району Харківської області, громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні злочинів за ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в серпні 2024, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи в балці, що розташована неподалік від вул. Доменщиків м. Краматорська Донецької області, вигулюючи свою собаку, де в траві на земельній ділянці побачив предмет, схожий на ручну осколкову гранату типу «ДМ-51А-2». В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння та зберігання бойового припасу, а саме осколкової гранати типу «ДМ-51А-2». Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 взяв до рук осколкову гранату типу «ДМ-51А-2», яку в подальшому цього ж дня пішки переніс до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де поклав в гараж вищевказаного домоволодіння, та став незаконно зберігати до 06.03.2026.

Тим самим ОСОБА_5 здійснив незаконне придбання, носіння та зберігання бойового припасу, без передбаченого законом дозволу.

06.03.2026 в період часу з 22.00 години по 23.22 годину в ході проведення обшуку, а саме території домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_5 на території подвір`я було виявлено та вилучено: уламки-фрагменти ймовірно характерні до ручної осколкової гранати типу «ДМ-51А-2» з запалом типу «ДМ-52А-3», вибух якого мав місце 06.03.2026 на території домоволодіння розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок умисних дій ОСОБА_7 , які виразились в механічному впливі на осколкову гранату типу «ДМ-51А-2», яку ОСОБА_5 умисно незаконно придбав, переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України незаконне носіння, зберігання та придбання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 06.03.2026 приблизно о 18 годин 00 хвилин ОСОБА_5 разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_8 та своїм зятем ОСОБА_9 знаходились за місцем мешкання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме на території подвір`я будинку АДРЕСА_2 .

В ході словесного конфлікту між ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_5 виник умисел спрямований на позбавлення життя двох або більше осіб, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення смерті двох або більше осіб ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї вищезазначеного будинку, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя двох або більше осіб, суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті та бажаючи їх настання, без будь-яких вагань, з метою умисного протиправного спричинення смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зайшов у приміщення гаражу вищезазначеного будинку, де з полиці взяв у праву руку осколкову гранату типу «ДМ-51А-2» із вгвинченим в неї запалом типу «ДМ-52А-3», зірвав з запобіжного важелю запалу гранати запобіжний шплінт та повернувшись до подвір`я вищевказаного будинку, де знаходились ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підійшовши на близьку відстань, приблизно 2 метри, підійшов до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та в цей момент відбувся вибух.

Від вказаного вибуху, ОСОБА_8 отримала наступні тілесні ушкодження: проникаюче поранення черепа, відкрита гостра черепно мозкова травма, забій головного мозку, травматичний САК, епідуральна гематома праворуч. Проникаюче поранення черевної порожнини. Множинні ВОСП обличчя, шиї, тулуба, кінцівок.

Також поранення отримав ОСОБА_9 , а саме: вогнепальне-осколкове поранення грудної клітини ліворуч, що проникає в середостіння, множинні вогнепально-осколкові поранення передньої черевної стінки, що проникають в черевну порожнину зі скрізним пораненням печінки. Внутрішньочеревна кровотеча. Вогнепальне осколкове поранення верхніх та нижніх кінцівок.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення до кінця злочинного умислу спрямованого на спричинення смерті двох або більше осіб, а саме цивільної дружини ОСОБА_8 та зятя ОСОБА_9 . Однак, злочинний умисел ОСОБА_5 не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки безпосередньо після вчинення ним вибуху, потерпілим було надано невідкладну домедичну допомогу свідками події - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а в подальшому - кваліфіковану медичну допомогу в медичному заході, в результаті чого останні залишилися живими.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 перебував у сімейних відносинах з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. З Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229- VIII є вчиненням кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 п. 1 ч.2 ст.115 КК - закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті двом або більше особам (вбивстві).

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді триманні під вартою з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків. Прокурор просив не визначати альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив інкриміновані обставини, уточнив, що вчинив це ненавмисно, шкодує про вчинене, просив застосувати домашній арешт.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, застосувавши більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи слідчий суддя встановив:

07.03.2026 о 19:20 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Затримання підозрюваного ОСОБА_5 до обрання запобіжного заходу не здійснювалось.

Клопотання про застосування запобіжного захисту підозрюваному вручено 07.03.2026 о 20:00, тобто завчасно, дотримано вимоги трьохгодинного строку, визначеного ч.2 ст.184 КПК України, до початку розгляду клопотання.

Судом взято до уваги вагомість наявних в матеріалах справи доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, а саме: протокол обшуку від 06.03.2026, протоколи допитів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколи допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , показання ОСОБА_5 , а також інші матеріали в їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків.

Суд погоджується, що є достатні підстави вважати наявним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від суду, зважаючи на тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочинів, які йому інкримінуються.

Ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_16 знає свідків, та у випадку обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може вплинути на свідків з метою зміни їх показань. Цей ризик підтверджується тим, що своїм характером інкримінований ОСОБА_5 злочин пов`язаний із застосуванням насильства до членів його сім`ї, які є свідками/потерпілими у справі.

Вищевикладене у своїй сукупності свідчить про необхідність запобігти ризикам та застосувати запобіжний захід.

При вирішенні питання щодо обрання виду запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, його вік та стан здоров`я, майновий стан, відсутність судимостей, та ризик повторення протиправної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК)

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років та довічне позбавлення волі.

Недостатність застосування домашнього арешту обумовлена тим, що запобігання встановленим ризикам потребує постійного цілодобового стороннього контролю за діями підозрюваного, що неможливо досягти при домашньому арешті. У цьому провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину саме у своєму житлі щодо інших членів сім`ї. Інкриміноване кримінальне правопорушення є таким, що пов`язане з домашнім насильством.

Інші запобіжні заходи у виді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки із тих самих причин є неспроможними запобігти встановленим ризикам, оскільки мають ще більш м`який характер та менші стримуючі спроможності впливу на поведінку підозрюваного.

За встановлених суддею обставин та інтенсивності ризиків, з урахуванням обґрунтованості підозри та фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкості, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку, що зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на даному етапі є найбільш доцільним запобіжним заходом.

Згідно п.1, п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, суддя вважає, що визначення альтернативного запобіжного заходу - застави є недоцільним.

З урахуванням наведеного, суддя доходить висновку, що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 184, 193, 194, 197, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 07.05.2026 включно.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після оголошення.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1