Провадження №: 1-кс/336/131/2026
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне затримання,-

встановив:

13 лютого 2026 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне затримання. Адвокат просить в скарзі: 1) клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , щодо незаконного утримання останнього, задовольнити; 2) зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), надати відомості (документи), на підставі яких ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , затримані (якщо затримані) та утримуються (якщо утримуються) у даній установі; 3) у разі перебування ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ІНФОРМАЦІЯ_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), негайно доставити їх до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Запоріжжя; 4) у разі відсутності ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ІНФОРМАЦІЯ_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), письмово про це засвідчити та невідкладно надати дані про це суду.

Документ сформований в системі «Електронний суд» 12 лютого 2026 року.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що ОСОБА_2 , є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

12 лютого 2026 року об 10:40 годин, рухаючись на автомобілі по робочих справах в м. Запоріжжя, Запорізької області, ОСОБА_2 був зупинений працівникам патрульної поліції для перевірки військово-облікових документів. Перевіривши його документи, працівники поліції, не виявивши з боку ОСОБА_2 жодних порушень правил військового обліку визначених Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 або Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, заявили вимогу про необхідність проїхати з ними до ТЦК та СП для проходження ВЛК. Військово-обліковий документ у ОСОБА_2 на момент перевірки був в наявності, дані уточнено вчасно, у розшуку ТЦК та СП не перебуває.

На дану вимогу ОСОБА_2 висловив своє категоричне заперечення позаяк, достеменно знаючи, що він жодним чином не порушував діючого законодавства щодо свого військового обов`язку, у зв`язку із чим твердо зазначив що поїде до ТЦК та СП тільки лише після складання протоколу адміністративного затримання у відповідності до статті 261 КУпАП.

Проте працівники поліції відмовилися складати протокол адміністративного затримання, відмовилися негайно повідомити родичів позивача про його місце перебування, відмовилися проінформувати про факт його адміністративного затримання центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, та фізично примусили позивача, ОСОБА_2 , проїхати з ними до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , без жодних пояснень та зрозумілих йому причин.

12.02.2025 р. близько 13:00 годин ОСОБА_2 звернуся за допомогою до адвоката ОСОБА_3 , з яким у нього раніше був укладений договір про надання правової допомоги № б/н від 01.07.2024 року та попросив викликати наряд поліції щодо звільнення його як незаконно утримуваної особи.

12.02.2025 о 13:15 годин адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Національної поліції на лінію 102 із повідомлення про скоєне правопорушення, а саме про незаконне утримування особи, яке зареєстроване в реєстрі єдиного обліку (ЄО) за № 4195 від 12.02.2025 р.

Вивчивши матеріали скарги вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження, з наступних підстав.

Згідно із п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 18 ч. 1 вказаної статті слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які беруть участь у кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження у справі на досудових стадіях. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінальної функції, яка полягає у забезпеченні законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні.

Відповідно до ст. 206 КПК України загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, зокрема: Кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави дійти висновку, що слідчий суддя здійснює повноваження, зокрема і передбачені ст. 206 КПК України, за умови, що існує кримінальне провадження на стадії досудового розслідування.

Таким чином розгляду в порядку ст.206 КПК України підлягають клопотання/скарги, які виникають із кримінально-правових відносин, та обов`язки щодо захисту прав людини у слідчого судді виникають в ході досудового розслідування.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального-процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст. 206 КПК України та Законом України «Про попереднє ув`язнення» вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

У скарзі заявником зазначено, що ОСОБА_2 не є підозрюваним або обвинуваченим у будь-якому кримінальному провадженні, та правопорушень не вчиняв; доводи скарги зводяться до незгоди з діями працівників ТЦК стосовно утримання ОСОБА_2 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан задля протидії військовослужбовцям російської федерації.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст.102, п.1, п.17, п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, оголошено про проведення загальної мобілізації в тому числі на території Харківської області, який продовжено і на теперішній час.

Відповідно до ст.64 Конституції України, в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до вимог ч.1, ч.2, ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають у запасі і не призвані на військову службу або не залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, під час мобілізації можуть бути відповідно до закону залучені до виконання робіт, які мають оборонний характер.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Отже зі змісту цих вимог закон слідує, що на даний час на території України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань проводяться заходи з загальної мобілізації.

Органом, який проводить загальну мобілізацію є у тому числі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Порядок проведення мобілізації закріплений Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого скарга на дії працівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки подається до вищестоящого органу в порядку підпорядкованості, а в разі незгоди з рішенням вищестоящого органу до суду в порядку адміністративного судочинства.

Водночас незгода із діями працівників ТЦК та СП не належить до юрисдикції та повноважень слідчого судді, компетенція якого розповсюджується лише на стадію досудового розслідування. А тому, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для розгляду у порядку ст. 206 КПК України клопотання, поданого не в рамках кримінального провадження.

Стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку ст. 206 КПК України.

Частиною 4 статті 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Керуючись ст. 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне затримання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвалу слідчого судді, яка була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, може бути оскаржено в п`ятиденний строк з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: