Справа №463/7288/25
Провадження №1-кс/463/2365/26
УХВАЛА

10 березня 2026 року місто Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львів клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, який накладено згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.09.2025 року,

у кримінальному провадженні № 0002056 від 02.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1 ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту майна, який накладено згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.09.2025 року, у кримінальному провадженні № 0002056 від 02.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1 ч. 3 ст. 368 КК України.

Клопотання мотивує тим, що в провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого м. Львові, №0002056 від 02.11.2024 перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.426-1, ч.3 ст.368, ч.1 ст.366-2, ч.1 ст.362 КК України. 06.08.2024, на підставі відповідних клопотань, погоджених заступником керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_6 винесено ряд ухвал про надання дозволів на проведення обшуку. 08.08.2025, на підставі відповідної ухвали слідчого судді, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , проведено обшук та вилучено окреме майно та речі. 01.09.2025 слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова частково задоволене відповідне клопотання про накладення арешту на вилучене майно, зокрема накладено арешт на вилучені в ході обшуку ноутбук та мобільні телефони ОСОБА_4 та ОСОБА_9 ..

Зазначає, що слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання і вилучення знарядь та предмету неправомірної вигоди, а також майна (грошових коштів), яке було здобуте в результаті його вчинення, документів (відомостей) щодо затримання та доставлення військовозобов`язаних осіб до службових приміщень ІНФОРМАЦІЯ_1 , їх призову (мобілізації) на військову службу, чорнових записів, що можуть свідчити про обставини вчинення кримінального правопорушення, мобільних телефонів та інших засобів зв`язку, що використовувались при вчиненні злочину, інших речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні. У даній ухвалі суду, як і в ухвалі про накладення арешту на майно, вказано, що орган досудового розслідування володіє відомостями про 5 осіб ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ), які перебували у розшуку, а після їх доставки до службових приміщень ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі особи не були мобілізовані до Збройних Сил України та були відпущені, що стало наслідком передачі такими особами неправомірної вигоди службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, всупереч загальновідомим положенням Конституції України та КПК України про принцип презумпції невинуватості, тобто за відсутності відповідного обвинувального вироку чи іншого судового рішення по суті справи, орган досудового розслідування наводить чіткі формулювання, які у категоричній формі засвідчують те, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , спільно з іншими неназваними службовими особами даного РТЦК та СП, а також іншими неназваними фізичними особами, налагодили функціонування протиправної схеми одержання неправомірної вигоди від військовозобов`язаних громадян України за уникнення мобілізації до лав Збройних Сил України. Разом з тим, не зважаючи на категоричність формулювань про вчинення кримінальних правопорушень саме ОСОБА_4 , дозвіл суду на вилучення відповідного майна та його арешт є узагальненим та таким, що жодним чином не дозволяє ідентифікувати вилучене майно як таке, що має значення для конкретного кримінального провадження, а відтак орган досудового розслідування, в разі подальшого обмеження власника майна у його законному праві власності, зобов`язаний навести конкретні дані, відомості чи факти про обґрунтованість такого обмеження.

Вказує, що вилучене майно вже понад 6 місяців перебуває у розпорядженні органу досудового розслідування, що, в сукупності з відсутністю відомостей про проведення будь яких дій з вилученим майном, свідчить про втрату доцільності подальшого втручання держави у право власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_15 . Згідно наявних даних, на даний час не вчиняється жодних дій стосовно вилучених з вищевказаної квартири мобільних телефонів, а щодо вилученого ноутбуку органом досудового розслідування отримано відповідну ухвалу суду та 02.12.2025 знято з нього відповідну інформацію. Також зауважує, що в ухвалі суду, як і очевидно в матеріалах кримінального провадження, відсутні дані, які б свідчили про використання мобільного телефону дружини ОСОБА_4 для вчинення конкретних кримінальних правопорушень. Аналогічні дані відсутні і щодо мобільного телефону самого ОСОБА_4 . Крім цього, вилучене майно та речі не є предметом чи об`єктом вчинення кримінальних правопорушень, їхній обіг в цивільному обороті не є обмеженим чи забороненим. Таким чином, враховуючи узагальнену характеристику майна та речей вилучених в ході обшуку, в сукупності з відсутністю обґрунтованих даних про доцільність подальшого втручання держави у право власності, беручи до уваги законність походження вилученого майна та відсутність заборон чи обмежень його обігу в цивільному обороті, а також відсутність підтверджених даних про використання вилученого майна під час вчинення кримінальних правопорушень подальше обмеження власників майна у їх законному праві користуватись чи іншим чином розпоряджатись своїм майно є недоцільним та потреба у такому відсутня.

Адвокат ОСОБА_3 до судового засідання подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, вимоги клопотання підтримує з підстав зазначених у ньому та просить таке задоволити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились. Слідчим до судового засідання подано заперечення на клопотання, відповідно до якого в задоволення клопотання про скасування арешту на майно просить відмовити. В запереченні зазначає, що на мобільних телефонах та ноутбуці містяться відомості про обставини вчинення злочину, переписки про покупку квартири, а відтак вказані предмети мають ознаки речових доказів, які будуть досліджуватись безпосередньо судом, тому необхідно забезпечити їх збереженість та такі необхідні для додаткових досліджень, в тому числі при призначенні судових експертиз.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про скасування арешту майна за відсутності заявника, слідчого та прокурора, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно та матеріали клопотання про скасування такого, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Як встановлено судом, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР у м. Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002056 від 02.11.2024 за ч. 5 ст. 426-1, ч. 3 ст. 368 КК України за фактом перевищення службових повноважень військовими службовим особами.

Під час досудового розслідування встановлено, що службові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальник центру ОСОБА_4 , спільно з іншими співробітниками та фізичними особами налагодили функціонування протиправної схеми одержання неправомірної вигоди від військовозобов`язаних громадян України за уникнення мобілізації до лав Сил Оброни України.

У ході досудового розслідування встановлено ряд військовозобов`язаних громадян України, які за надання неправомірної вигоди після розшуку і доставки до ІНФОРМАЦІЯ_1 були відпущені, і, відповідно, не мобілізовані до лав Збройних Сил України, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Встановлено, що до вчинення даного злочину причетний начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 - полковник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, військовими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою реалізацію злочинних дій, здійснюються несанкціоновані дії в системі «Оберіг» шляхом внесення недостовірних даних та видалення інформації про розшук і призов таких військозобов`язаних.

В ході проведення досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова проведено обшук у кримінальному провадженні №0002056, за за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , детальний перелік якого відображено у прохальній частині поданого слідчим клопотання та протоколі обшуку від 08.08.2025 року.

Речі, документи та майно, вилучені в ході проведення обшуків постановою слідчого від 08.08.2025 року визнано речовими доказами по справі.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.09.2025, накладено арешт в тому числі на:

-ноутбук ASUS VIVO book GO15 model E150F s/n S7N0CV13131429C із зарядним пристроєм у валізі чорного кольору.;

-мобільний телефон ОСОБА_4 Iphone 15 Pro Max з сім картою НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон ОСОБА_9 Iphone 16 Pro Max з сім картою НОМЕР_3 .

Даний арешт накладений з метою забезпечення збереження речових доказів та проведення судових експертиз .

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другої цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст. 64-2 КПК України третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Заявником жодними доказами не доведено що арешт накладено не обгрунтовано або в такому відпала необхідність. Крім цього, не доведено, що власником майна надавався доступ до системи ноутбука та такий не обмежується системою логічного захисту.

Судом встановлено, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час не завершено, з тверджень органу досудового розслідування необхідність в подальшому збереженні арешту майна не відпала, а тому зняття арешту з майна, вказаного у клопотанні, може негативно вплинути на хід досудового, призвиде до невиконання завдань кримінального провадження, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України на майно, накладене ухвалою слідчого судді.

У даному випадку судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, отже при арешті майна було дотримано принципу "законності" і він не був свавільним, саме втручання є пропорційним, і відповідає тяжкості правопорушення.

Скасування арешту на даному етапі можу призвести до того, що не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні та забезпеченні завдань кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, заявником на данному етапі не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, тому суд вважає таке клопотання передчасним, та таким що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.132, 174 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, який накладено згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.09.2025 року, у кримінальному провадженні № 0002056 від 02.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1 ч. 3 ст. 368 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_16