ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 24 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИЛА :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за заявою від 14.11.2025.

В обґрунтування мотивів ухваленого рішення слідчий суддя вказав на те, що звернення заявника не містить необхідних обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак кримінального караного протиправного діяння, що об`єктивно не може бути приводом для внесення заяви про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Вказує, що заявник вважає кримінально караними процесуальні дії ОСОБА_7 у цивільній справі № 645/3495/23 за його позовом до ОСОБА_8 про розірвання шлюбу, які виразилися у поданні до місцевого суду в якості доказів довідок УСБ України в Харківській області № 70/11-335 від 24.07.2023 та 70/11-369 від 07.08.2023, а доводи заяви по суті зводяться до незгоди з оцінкою судом цих доказів та наслідками такої оцінки у вигляді звільнення ОСОБА_7 від сплати судового збору за звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Суд зазначив, що вирішення питання про розподіл судових витрат у цивільній справі, зокрема щодо наявності або відсутності підстав для звільнення особи від сплати судового збору, оцінка належності, допустимості або достовірності поданих сторонами доказів, перевірка обґрунтованості доводів та наявності підстав для задоволення заявлених вимог, є виключно компетенцією суду, який розглядав відповідний спір.

Тому слідчий суддя дійшов висновку, що заява ОСОБА_6 від 14.11.2025 не містить конкретних обставин, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого певною статтею КК України, в тому числі ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 364, ч.2 ст. 384 КК України, на які посилається заявник.

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою зобов`язати уповноважених (відповідальних) осіб Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Полтаві, внести відомості до ЄРДР про вчинення співробітником Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 364, ч.2 ст. 384 КК України на підставі його заяви в порядку ст. 60, ст. 214 КПК України про вчинені кримінальні правопорушення від 14.11.2025.

Зобов`язати відповідних службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Полтаві невідкладно після виконання ухвали слідчого судді надати до суду повідомлення в порядку ч.4 ст. 535 КПК України, та завірену копію заявнику ОСОБА_6 .

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що у поданій ним 14.11.2025 до ТУ ДБР заяві про вчинення кримінального правопорушення викладені достатні дані, які вказують на вчинення кримінального правопорушення та відомості, які підлягають внесенню в ЄРДР, а наведені обставини повинні перевірятися виключно шляхом проведення досудового розслідування. Проте службовими особами ТУ ДБР безпідставно не внесено відомості до ЄРДР за його заявою.

Вважає, що слідчий суддя фактично самостійно здійснив перевірку за його заявою, замість слідчого чи прокурора, що на переконання скаржника, суперечить нормам КПК України. Тобто слідчий суддя вийшов за межі наданих йому повноважень. У зв`язку з цим вважає ухвалу слідчого судді незаконною.

Будучи повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду прокурор в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явився.

Положеннями ч. 4 ст.405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, пояснення скаржника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

На підставі ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Частиною 4 цієї статті Кодексу передбачено, що, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

При цьому, за вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 року №298).

Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК України).

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність службових осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 14.11.2025 року. Зі змісту самої заяви вбачається, що ОСОБА_6 повідомив ТУ ДБР у м. Полтаві про вчинення, на його думку, співробітником Управління Служби Безпеки України в Харківській області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 384 КК України, які полягали у тому, що останній, будучи військовослужбовцем Управління СБ України в Харківській області, надав до суду довідки УСБ України в Харківській області № 70/11-335 від 24.07.2023 року та № 70/11-369 від 07.08.2023 року, що мало наслідком безпідставне звільнення його від сплати судового збору в розмірі 1073,6 грн заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова (нова назва - Немишлянський районний суд м. Харкова) від 30.08.2023 року в справі № 645/3495/23 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про розірвання шлюбу та спричинило державі майнову шкоду.

Водночас ОСОБА_6 звертає увагу на те, що в іншій справі № 953/7802/24, в якій ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, останній в добровільному порядку сплатив штраф в розмірі 850 грн та судовий збір в розмірі 605,6 грн.

Ця заява була отримана ТУ ДБР у м. Полтаві 18.11.2025 року, однак, викладені у ній відомості станом на час розгляду скарги до ЄРДР не внесено, досудове розслідування не розпочато.

Апеляційний суд зазначає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що заява не містить конкретних обставин, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.

Колегія суддів зауважує, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення, які можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Разом з цим, якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Колегією суддів встановлено, що за змістом викладеного в скарзі ОСОБА_6 та доданих матеріалів не можливо встановити в чому саме полягає вчинення кримінального правопорушення, предмет, межі та напрямок досудового розслідування.

На переконання колегії суддів, доводів, наведених ОСОБА_6 у поданій ним заяві про вчинення кримінального правопорушення та скарзі, недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне провадження стосовно співробітника Управління СБУ в Харківській області, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для безпідставного переслідування невизначеного кола осіб лише з огляду на суб`єктивні припущення заявника про вчинення ними протиправних дій або на його незгоду з діями таких осіб.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до посилання скаржника на норму ст. 214 КПК України, яка, на його думку, встановлює не право, а обов`язок слідчого або прокурора внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Так, дана норма свідчить лише про те, що правова оцінка заяви про кримінальне правопорушення не може бути надто детальною (щодо кожної з ознак складу кримінального правопорушення) з урахуванням початкового етапу дослідження події імовірного кримінального правопорушення та обмеженістю правових можливостей щодо не тільки пізнання тих чи інших обставин, але й можливості детального обґрунтування наявності повного складу кримінального правопорушення, що характерно для підсумкових рішень у кримінальному провадженні (винесення вироку чи закриття кримінального провадження).

Колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді про те, що вирішення питання про розподіл судових витрат у цивільній справі, зокрема щодо наявності або відсутності підстав для звільнення особи від сплати судового збору, оцінка належності, допустимості та достовірності поданих сторонами доказів, перевірка обґрунтованості доводів та наявності підстав для задоволення заявлених вимог, є виключною компетенцією суду, який розглядав відповідний спір.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд враховує також правовий висновок Верховного Суду, який викладено в постановах від 24.04.2019 року (справа №818/15/18), від 30.09.2021 року (справа №556/450/18), згідно яких при розгляді скарги слідчий суддя вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Тому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що слідча суддя не дотрималася вимог ст.2, ч.1 ст.303, ст.214 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, слідчим суддею місцевого суду не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які на думку апеляційного суду, перешкодили ухвалити обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведені обставини та норми кримінального процесуального законодавства, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 24 листопада 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4