Справа № 307/718/26
Провадження №1-кп/307/38/26
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
У Х В А Л А

15 квітня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) та представника потерпілих ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тячів кримінальне провадження № 0000755 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з повною загальною середньою освітою, не одруженої, не працює, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

в провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона, 21 грудня 2025 року, біля 20 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки "Mercedes" моделі "В200", номерний знак НОМЕР_1 , проїжджаючи по вулиці Лазівській в місті Тячів Закарпатської області, рухаючись по правій смузі руху, в напрямку вулиці Промислова, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, не застосувала екстрене гальмування у заданий момент виникнення небезпеки для руху, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_8 , який в цей момент переходив вулицю. Своїми діями ОСОБА_4 грубо порушила вимоги п.п. 2.3, 2.9, 12.1; 12.3, 12.4 та 1.10 (в частині визначення поняття "небезпека для руху" та "дорожня обстановка") Правил дорожнього руху України. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови у вигляді переломів кісток склепіння та основи мозкового черепа, переломів кісток мозкового черепа, множинних забоїв головного мозку, субдуральної гематоми, пневмоцефалії, полігемосинуситу та гематом обох очниць, поєднаної травми тулубу у вигляді множинних переломів ребер зліва, забоїв обох легень, лівобічного гемо-пневмотораксу та перелому лівої лопаткової кістки, багатоуламкового перелому верхньої та середньої третини діафізу правої плечової кістки, багатоуламкового перелому обох кісток лівої гомілки, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так-як являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення, вкладаються у час пригоди, яка мала місце 21 грудня 2025 року та знаходяться у причинному зв`язку з фактом даної дорожньо-транспортної пригоди. Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог пунктів правил 2.3, 2.9, 12.1, 12.3, 12.4 та 1.10 (в частині визначення поняття "небезпека для руху" та "дорожня обстановка") Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме, отриманням тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_9 .

Ці дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286-1 КК України - порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів, із визначенням розміру застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 665 600 грн. 00 коп., посилаючись на те, що не відпали ризики, зазначені в п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили. Крім того, подали клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби, оскільки визначений розмір застави є непомірним для обвинуваченої.

Потерпіла та представник потерпілих в судовому засіданні клопотання прокурора підтримали.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акта, з долученими до нього додатками, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Обвинуваченій ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду від 02 січня 2026 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 01 березня 2026 року та визначено розмір застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 665 600 грн. 00 коп.

Ухвалою Тячівського районного суду від 23 лютого 2026 року обвинуваченій ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, на 60 днів, тобто до 23 квітня 2026 року, включно, із визначенням застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 665 600 грн. 00 коп.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. "С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Також, на думку суду, і надалі існують ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення, знаходячись на волі може незаконно впливати на свідків.

Беручи до уваги вищенаведене, та те, що прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченої ОСОБА_4 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою на 60 днів, із визначенням розміру застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 665 600 грн. 00 коп.

Оскільки суд задовільняє клопотання прокурора, у клопотанні захисника обвинуваченої про зміну запобіжного заходу, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 314-316, 331, 369 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, строк тримання під вартою, який визначений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду від 02 січня 2026 року, на 60 днів, тобто до 13 червня 2026 року, включно, із визначенням застави у розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 665 600 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: Отримувач коштів: ТУ ДСА України в Закарпатській області, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26213408; Розрахунковий рахунок - UA0018501; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; Код банку (МФО) : 820172, призначення платежу застава.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області або його територіальних підрозділів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити 2 (два) місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченій, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Закарпатській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово Тячівський районний суд Закарпатської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена ОСОБА_4 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1