Справа № 635/790/26
Провадження № 1-кп/635/808/2026
У Х В А Л А

26 березня 2026 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника - адвоката ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, та неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор посилалася на те, що підставою застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, а саме трьох епізодів злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Крім того, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не навчається, осіб вразливої категорії на утриманні не має, службу за мобілізацією на період воєнного стану не проходить, що вказує на відсутність будь-яких стійких, міцних соціальних зв`язків або зв`язків із державою, які б стримували останнього від втечі. Про продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з метою зміни останніми показів під час допиту безпосередньо судом, так як вони викривають його злочинну діяльність, в тому числі під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Крім того, достатніми є підстави вважати про продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що обвинувачений може вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_4 будучи особою, яка раніше засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі та звільненим від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, тобто маючи не зняту та не погашену судимість, в період іспитового строку, на шлях виправлення не встав, та знову скоїв три епізоди тяжких кримінальних правопорушень з метою незаконного збагачення. Крім того, обвинувачений не має законних будь яких інших джерел отримання заробітку, не пов`язаних із вчиненням злочинів. Також, прокурор звертає увагу суду на те, що протиправна діяльність обвинуваченого пов`язана зі збутом психотропних речовин тривала довгий час і набула великих масштабів, а тому є вірогідність того, що кошти, отримані від збуту психотропних речовин, які в ході досудового розслідування не віднайдені, можуть бути використані для внесення застави як альтернативного запобіжного заходу, що вказує на необхідність продовження визначення відносно ОСОБА_4 максимального розміру застави, а саме 80 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Подав суду клопотання, в якому просив змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування клопотання обвинувачений посилається на статтю 177 КПК України та звертає увагу суду на те, що прокурор навмисно затягує розгляд кримінального провадження, зокрема це вбачається з того, що він не забезпечує явку свідків до суду. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначає, що його фактичне утримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» ускладняється станом його здоров`я, так як він хворіє онкологією та з 2021 року перебуває під наглядом лікарів Відділення онкології та еферентної хірургії крові Харківської міської клінічної багатопрофільної лікарні №17. Крім того, він страждає тяжкими захворюваннями, такими як пропадна язва шлунку, спонділоартроз, стеноз хребтового каналу, сколіоз І ступеня та в зв`язку з чим перебуває під наглядом лікарів за місцем проживання. Зазначені захворювання потребують постійного медичного контролю, обстеження та лікування у спеціалізованих медичних закладах, що значно ускладняються в умовах тримання під вартою. Також, обвинувачений ОСОБА_4 зазначає, що в разі зміни запобіжного заходу не заперечує проти покладення на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, прийшов до наступного.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2025 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 04 лютого 2026 року включно та визначено ОСОБА_4 суму застави в розмірі 242240,00 гривень.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 лютого 2026 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 02 квітня 2026 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 02 квітня 2026 року.

Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні трьох епізодів кримінальних правопорушень, за які законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, враховує характер та конкретні обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, наявність судимості, що у сукупності із тяжкістю покарання дають суду об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів. А відтак, суд доходить висновку про продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків. При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачений стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, а відтак останній може здійснювати вплив на свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які йому достовірно відомі.

Оцінюючи ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 з 1997 року систематично вчиняє кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним обігом наркотичних речовин, за які 8 разів притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за збут наркотичних засобів, останній раз обвинувачений засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки, проте на шлях виправлення не став та знову обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинених в період іспитового строку. Крім того, обвинувачений офіційно не працює, законних джерел заробітку не має. Вказані обставини в сукупності об`єктивно свідчать про схильність обвинуваченого до вчинення правопорушень та наявність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання обвинуваченого на стан його здоров`я, на думку суду не є безумовною підставою для зміни останньому запобіжного заходу, оскільки не спростовує та не мінімізує наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, дані про його соціальні зв`язки та спосіб життя, інші обставини, що характеризують його особу, наявність судимості, ризик продовження або повторення протиправної поведінки, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а їх доведеність об`єктивно вбачається із системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними.

Відтак, зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжних захід є неможливою, а тому клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який задоволенню не підлягає.

Таким чином, оцінюючи сукупність обставин, передбачених в ст. 178 КПК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів та визначити заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, в розмірі попередньо визначеному ухвалою слідчого судді від 09 грудня 2025 року 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240,00 гривень, які можливо внести на відповідний рахунок до сплину терміну тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 197, 199, 331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 24 травня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_4 суму застави у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які можливо внести на відповідний рахунок до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (перебуває), без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування); здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками з приводу обставин кримінальних правопорушень.

Строк дії ухвали встановити до 24 травня 2026 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 31 березня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1