Справа №295/3461/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, та додані до неї матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області від 21.05.2025 про закриття кримінального провадження № 0000014 від 01.01.2025.

В обґрунтування скарги вказано, що постанова є передчасною та такою, що порушує вимоги чинного кримінального процесуального законодавства України, оскільки слідчі органу досудового слідства в порушення вимог ч.ч. 2, 7 ст. 55 КПК України не залучили ОСОБА_4 до участі в кримінальному провадженні як потерпілого, не запитували його щодо письмової згоди про визнання потерпілим по вказаному кримінальному провадженні, та не допитували в якості потерпілого по справі. Крім цього, слідчим не призначена та не проведена судово медична експертиза тяжкості пошкодження здоров`я ОСОБА_4 , отриманого в результаті ДТП.

Також адвокат посилався на той факт, що органом досудового розслідування не був допитаний в якості потерпілого власник автомобіля ВАЗ-2102 ОСОБА_5 .

На думку адвоката, слідчий не надав оцінку тому факту, що в місті зіткнення відсутні гальмівні сліди автомобіля Міцубісі, д.н.з. НОМЕР_1 , що ставить під сумнів щодо показів свідка ОСОБА_6 щодо його гальмування при зміні напрямку руху автомобіля ВАЗ-2102, д.№ НОМЕР_2 , та самої зміни руху автомобіля ВАЗ-2102, д.№ НОМЕР_2 , показання свідка ОСОБА_6 є такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони суперечать поясненням інших допитаних свідків, які є послідовними, співпадають між собою, не містять істотних відмінностей.

Дані слідчі дії, на переконання адвоката, могли б допомогти встановити усі необхідні обставини справи, зокрема, щодо важкості тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та користування правами протерпілого, встановлених ст. 56 КПК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу з підстав, викладених в ній.

Слідчий 05.03.2026 подав до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі. Зазначив, що в межах вищевказаного кримінального провадження з учасниками події проведені всі необхідні слідчі дії, а саме - були проведені допити всіх учасників та за їх участю проведені слідчі експерименти, призначені та проведені судові експертизи технічного стану транспортних засобів, судову транспортно-трасологічну експертизу, судово-медичну експертизу та на підставі проведених допитів учасників та проведених за їх участю слідчих експериментів було призначено судову експертизу механізму та обставин ДТП. Після призначення та проведення вищевказаних експертиз були отримані висновки експертів.

Твердження адвоката, що в межах кримінального провадження не призначена та не проведена судово-медична експертиза є хибним, оскільки така експертиза була проведена, згідно її результатів у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден на обох нижніх кінцівках, закритої тупої травми грудної клітки: забою обох легенів, переломів 5-7 ребер справа, 5-8 ребер зліва, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як така, що не є небезпечною для життя, але призвела до тривалого розладу здоров`я.

Також слідчий зазначив, що ОСОБА_4 до органу досудового розслідування із заявою про залучення його до кримінального провадження не звертався, згідно положень ст. 55 КПК України слідчий, має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою, тобто це є правом слідчого, а не обов`язком.

Заслухавши адвоката, дослідивши скаргу та надані слідчим на виконання ухвали суду від 27.02.2026 матеріали кримінального провадження № 0000014 від 01.01.2025, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області перебувало кримінальне провадження № 0000014 від 01.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Таке кримінальне провадження внесено до ЄРДР за фактом дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), що мала місце 01.01.2025 на автодорозі М-21 «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський».

Постановою слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Житомирського РУП №1 ГКУНП в Житомирській області ОСОБА_7 від 21.05.2025 кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасовано арешти з автомобілів-учасників ДТП.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України визначає, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обгрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до узагальнень Вищого спеціалізованого суду України «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», під час розгляду скарг на постанови про закриття кримінального провадження слідчі судді враховують положення ч. 2 ст. 9 КПК, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

З урахуванням положень ст. 306 КПК України участь слідчого під час розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження є обов`язковою, оскільки при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, слідчий повинен довести правомірність прийняття слідчим процесуального рішення та за необхідності спростувати доводи заявника щодо передчасності винесення такого рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статте 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних, бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Отже, в контексті міжнародного права, зокрема, рішень ЄСПЛ, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена на даний час органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Також судом встановлено, що досудове розслідування розпочато на підставі інформації про ДТП - 01.01.2025 близько 07 год. 20 хв. на автодорозі М-21 «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський» 202 км. + 100 м. відбулось зіткнення автомобіля «Mitsubishi Carisma» p/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в лівій смузі руху зі сторони м. Бердичева в напрямку м. Житомира із автомобілем «ВАЗ 2102» р/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку.

Матеріалами кримінального провадження №0000014 від 01.01.2025, наданими слідчий, підтверджується проведення в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження ряду слідчих дій: огляд місця ДТП від 01.01.2025 (а.с. 16-24 матеріалів кримінального провадження), проведено інженерно-транспортну експертизу (дослідження технічного стану транспортних засобів), за результатами якої отримано висновок №СЕ-19/106-25/789-ІТ від 17.02.2025, (а.с. 42-49 матеріалів кримінального провадження), проведено інженерно-транспортну експертизу (транспортно-трасологічні дослідження), за результатами якої отримано висновок №СЕ-19/106-25/663-ІТ від 13.02.2025 (а.с. 57-69 матеріалів кримінального провадження), допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , з останнім проведено слідчий експеримент (а.с. 72-75, 142-153) матеріалів кримінального провадження), надано доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій (у порядку ст. 40 КПК України), за результатами якого встановлено відсутність свідків та очевидців події, наявних камер відеоспостереження, що підтверджується рапортом (а.с. 89, 93), допитаний в якості свідка ОСОБА_4 (а.с. 94-97 матеріалів), проведено слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_4 (а.с. 109-116 матеріалів), проведено допит свідка ОСОБА_8 (пасажира автомобіля ВАЗ-2102) та слідчий експеримент за участі останнього (а.с. 117-127), на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира №295/3375/25 від 11.03.2025 отримано тимчасовий доступ (вилучено) до медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 , що перебувала у володінні КНП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Житомирської обласної ради (а.с. 128-136 матеріалів), проведено судово-медичну експертизу, за результатами якої отримано висновок №1217 від 19.03.2025 (а.с. 140-141 матеріалів), проведено судову автотехнічну експертизу (інженерно-транспортна), за результатами якої отримано висновок №352/25-25 від 13.05.2025 (а.с. 160-164 матеріалів).

Результатами останньої експертизи встановлено, що:

- в даній дорожній обстановці, відповідно до заданих вихідних даних, зазначених в постанові про призначення даної експертизи, водій автомобіля «Mitsubishi Carisma» p/п НОМЕР_3 ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2102» р/н НОМЕР_2 , шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху;

- покази свідка ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 щодо місця зіткнення автомобіля «Mitsubishi Carisma» p/п A15466CH з автомобілем «ВАЗ 2102» р/п НОМЕР_4 , вказаних ними під час проведення слідчих експериментів 25.02.2025 є технічно не ґрунтовними;

- в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля «Mitsubishi Carisma» р/п НОМЕР_5 ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України.

З технічної точки зору та згідно проведених розрахунків в питанні №1, в діях водія ОСОБА_6 невідповідностей технічним вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху України не вбачається;

- в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля «ВАЗ 2102» р/н НОМЕР_4 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 10.1. та 10.3. Правил дорожнього руху України.

З технічної точки зору та згідно проведених розрахунків, в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність технічним вимогам вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України.

- з технічної точки зору та з згідно проведеного дослідження причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в ведених умовах дорожнього руху, слід вважати невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ 2102» р/н НОМЕР_4 ОСОБА_4 вимогам пунктів 10.1., 10.3. Правил дорожнього уху України.

У оскаржуваній постанові слідчим детально описано кожну проведену слідчу дію.

Дослідивши постанову про закриття кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Житомирського РУП №1 ГКУНП в Житомирській області ОСОБА_7 під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000014 від 01.01.2025 проведені всі необхідні слідчі та процесуальні дії, здійснення яких є необхідним для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальних провадженнях з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України.

Слідчим надано оцінку всім наявним доказам, всебічно, повно та об`єктивно досліджено всі обставини кримінального провадження, органом досудового розслідування вичерпано всі процесуальні можливості для здобуття та збирання доказів, а наведені представником заявника, адвокатом ОСОБА_3 , обставини, якими обґрунтовано скаргу - не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, щодо незалучення ОСОБА_4 до участі в кримінальному провадженні в якості потерпілого слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно о ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Після того, як особа, яка перебувала у стані, що унеможливлював подання нею відповідної заяви, набуде здатності користуватися процесуальними правами, вона може подати заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Адвокат ОСОБА_3 у поданих 16.03.2026 додаткових поясненнях зазначив, що неподання з поважних причин (у випадку ОСОБА_4 - тривале лікування, у випадку з власником автомобіля ВАЗ-2102, д.н.з. НОМЕР_2 - не повідомлення останнього про кримінальне правопорушення щодо його майна), призвело до обмеження їх прав, передбачених ст. 56 КК України.

Разом з тим, з долученої до матеріалів скарги виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №2 ОСОБА_4 встановлено, що останній внаслідок ДТП перебував на стаціонарному лікуванні в період з 01.01.2025 по 07.06.2025 (6 днів).

Вже 20.02.2025 ОСОБА_4 був допитаний слідчим в якості свідка у приміщенні службового кабінету ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), а 25.02.2025 за участі ОСОБА_4 було проведено слідчий експеримент.

Таким чином, шість днів стаціонарного лікування не є тривалим лікуванням, що позбавило ОСОБА_4 подати слідчому заяву про залучення його до участі у кримінальному провадженні в якості потерпілого.

Більше того, така заява не подана останнім і на момент розгляду скарги, як і не подана письмова згода, чого прямо вимагає ст. 55 КПК України.

Відтак, правових підстав для визнання ОСОБА_4 потерпілим у слідчого/прокурора не було.

Спростовується матеріалами кримінального провадження посилання адвоката і на той факт, що слідчим не призначена та не проведена судово медична експертиза тяжкості пошкодження здоров`я ОСОБА_4 , отриманого в результаті ДТП, оскільки така експертиза була проведена, за її результатами отримано висновок №1217 від 19.03.2025 (а.с. 140-141 матеріалів).

Крім цього, суд не бере до уваги посилання адвоката на той факт, що не був допитаний в якості потерпілого власник автомобіля ВАЗ 2102 ОСОБА_5 , оскільки останній не був учасником ДТП, у зв`язку з чим не міг надати будь-яких свідчень про ДТП, що мали значення для повноти та всебічності досудового розслідування у кримінальному провадженні.

З матеріалів кримінального провадження у їх сукупності вбачається, що слідчим дотриманий визначений порядок та вжито передбачених заходів для встановлення фактичних обставин у справі, результати яких дали змогу надати належну правову оцінку відсутності в діях учасників ДТП складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Таким чином слідчий самостійно визначає порядок слідчих дій, необхідних для встановлення події та ознак злочину.

За таких обставин, вищенаведене свідчить про те, що слідчим в постанові беззаперечно доведено правові підстави для ухвалення оспорюваної постанови від 21.05.2025, вона є обґрунтованою, при цьому засоби для встановлення спірних обставин було досудовим слідством повністю використано, а висновки слідчого про необхідність закриття даного кримінального провадження мотивовані на основі аналізу наявних у справі матеріалів.

В свою чергу, доводи скарги про необґрунтованість, передчасність та незаконність оскаржуваної постанови, а також інші обставини, якими обґрунтована скарга, не знайшли свого підтвердження та спростовані у ході судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 9, 91, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на звернення зі скаргою.

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000014 від 01.01.2025 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1