Справа № 346/437/26
Провадження № 1-кп/346/513/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщені суду м. Коломия під час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 23.01.2026 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Корнич, Коломийського району, Івано-Франківської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, працюючого викладачем у Корницькому ліцеї, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України за наступних обставин.

За результатами виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних та міських голів ОСОБА_4 був обраним депутатом Корницької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, повноваження відповідно до протоколу №1 І сесії VII демократичного скликання зазначеного органу місцевого самоврядування, розпочалися з 10.01.2020.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, серед яких є депутати місцевих рад, зобов?язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, серед яких є депутати місцевих рад, які припиняють діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини першої статті 3, серед яких є депутати місцевих рад, зобов?язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб?єкта декларування, який припинив діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність.

Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання Функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089 (зі змінами), затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб?єктом декларування на вебсайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб?єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

У порушення вказаних вимог, ОСОБА_4 , будучи суб?єктом декларування згідно підпункту «б» пункту і частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якого розпочалися з 10.01.2020 в день відкриття І сесії VII демократичного скликання Корницької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та закінчилися 12.06.2020 оскільки Корницьку сільську раду було приєднано до Коломийської міської ради усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період часу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2021 року по 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 року, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов?язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідної декларації, всупереч вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подав декларацію після звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування у 2021 році, яку повинен був подати відповідно до положень ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції", тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 подав суду клопотання про звільнення підхахисного від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Обвинувачений в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, при цьому, обвинувачений звертає увагу суду на те, що він свою провину у скоєнні інкримінованого правопорушення за ознаками ст. 366-3 КК України визнає та наслідки такого звільнення за нереабілітуючою підставою йому зрозумілі.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечувала.

Заслухавши думки учасників підготовчого судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, а саме обвинувачується в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції", тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України.

У відповідності до ст. 314 КПК України ч. 2 п. 3 у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України.

У ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, тому суд переходить до розгляду поданого захисником клопотання.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 1 ст. 285 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України - суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Ст. 49 КК України регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

У п.1-2, ч.1 ст. 49 КК України визначено наступне: особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

29.06.2021 року до ст. 366-3 КК України були внесені зміни, які посилили відповідальність за неподання декларації, зокрема з кримінального проступку такі дії переведені в категорію нетяжкого злочину, максимальне покарання за який один рік позбавлення волі.

На момент розгляду кримінального провадження в суді редакція ст. 49 КК України не змінилась.

Ч. 2 ст. 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України - закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Отже, за редакцією ст. 366-3 КК України, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 01.04.2021 року, неподання декларації уповноваженою на виконання функцій держави особою визнавалось кримінальним проступком, за яке передбачалось покарання менш суворе, ніж обмеження волі. Відтак, для вказаної статті передбачені строки давності у два роки з дня вчинення кримінального проступку.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

У даному випадку, початком перебігу строків давності є день, до настання якого обвинувачений зобов`язаний був подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік за формою, що визначається НАЗК до 01 квітня 2021 року.

Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України, зокрема даних про вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення чи вчинення умисних дій, направлених на ухилення від досудового розслідування або суду, судом не встановлено.

Враховуючи, що з 01.04.2021 року вже минуло більше двох років, тому обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Суд також зазначає, що строки давності минули і на момент внесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що строки притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 366-3 КК України закінчилися, що є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, проти чого він не заперечував та просив його звільнити від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 366-3 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження стосовно нього.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати у справі відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. 49 ч. 1 КК України, ст. ст. 314, 284, 288, 376, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 366-3 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000045 від 23.01.2026 за обвинуваченням, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1