Дата документу 19.02.2026Справа № 554/1202/26
Провадження № 1-кс/554/1982/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року м. Полтава

слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ Головного управління Національної поліції в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_4 , подане в межах кримінального провадження №0000029 від 22.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 317 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

В С Т А Н О В И В :

29.01.2026 року до суду надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , мотивоване наступним.

Обґрунтовуючи клопотання, орган досудового розслідування зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріали стосовно якого виділено в окреме провадження, у лютому 2025 року умисно, переслідуючи мету протиправного збагачення шляхом незаконного виготовлення, придбання, зберігання, з метою збуту та незаконного збуту наркотичного засобу канабісу у великих та особливо великих розмірах, створив та очолив організовану групу, до складу якої залучив, зокрема, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_6 , будучи активним учасником зазначеної організованої групи, відповідно до відведеної йому функції, спрямованої на досягнення плану вчинення кримінальних правопорушень, брав участь у незаконному виготовленні, придбанні, зберіганні, фасуванні, перевезенні наркотичних засобів, у незаконному вирощуванні рослин коноплі, догляді за ними.

Діючи у складі організованої групи протягом лютоголистопада 2025 року, ОСОБА_6 разом з іншими учасниками організованої групи незаконно придбав, вирощував, виготовляв, зберігав, перевозив наркотичний засіб канабіс у великих та особливо великих розмірах з метою збуту.

Також ОСОБА_6 , разом з іншими учасниками організованої групи, у квітнілистопаді 2025 року здійснював незаконне вирощування кущів рослин роду коноплі .

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 317 КК України, а саме: у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту наркотичного засобу та його незаконному збуті, вчинених організованою групою; у незаконному посіві, незаконному вирощуванні конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин з метою збуту, вчинених організованою групою, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 307 КК України; у незаконному виготовленні, зберіганні, перевезенні з метою збуту наркотичного засобу та його незаконному збуті, вчинених повторно, організованою групою, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 310 КК України; у незаконному виготовленні, перевезенні, зберіганні з метою збуту наркотичного засобу у великих розмірах, вчинених повторно, організованою групою, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 310 КК України; у незаконному виготовленні, перевезенні, зберіганні з метою збуту наркотичного засобу в особливо великих розмірах, вчинених повторно, організованою групою, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 310 КК України; у незаконному виготовленні, перевезенні, зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, вчинених повторно, організованою групою, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 310 КК України; у незаконному виготовленні, зберіганні з метою збуту наркотичного засобу в особливо великих розмірах, вчинених повторно, організованою групою, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 310 КК України; у незаконному виготовленні, зберіганні, перевезенні з метою збуту наркотичного засобу, вчинених повторно, організованою групою, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 310 КК України; в організації та утриманні місця для незаконного виготовлення наркотичних засобів, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

18.11.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України, шляхом її направлення поштою до місця його реєстрації та місця фактичного проживання, оскільки місцеперебування останнього було не відоме.

В подальшому отримано інформацію про те, що ОСОБА_6 13.11.2025 о 05.00 год. виїхав з України, і до теперішнього часу його місцезнаходження не відоме.

Підозрюваний ОСОБА_6 до органу досудового слідства не з`являється, про місце свого знаходження та причини неявки працівників органу досудового розслідування, прокуратури не повідомляє.

Згідно інформації оперативного підрозділу, яким було доручено здобуття інформації щодо місцезнаходження підозрюваного, встановити такі дані та вручити особисто ОСОБА_6 повідомлення про зміну повідомленої підозри та нову підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 317 КК України, а також повістку про виклик не вдалося.

Тому, 22.01.2026 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначене повідомлення направлено поштою до місця його реєстрації, місця фактичного проживання, оскільки місцеперебування останнього було не відоме, а також копію вручено його захиснику.

22.01.2026 року, прокурором віддул Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 , матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 виділено в окреме кримінальне провадженя № 0000029 від 22.01.2026.

22.01.2026 у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування його оголошено у державний розшук.

На виконання доручення слідчого направлене на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 від оперативних співробітників УСР в Полтавській області ДСР НПУ надійшли матеріали виконаного доручення, про те що ОСОБА_6 , 13.11.2025 перетнув державний кордон України та до теперішнього часу не приїздив до України, з метою уникнення відповідальності за вчиненні кримінальні правопорушеня підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись поза межами державного кордону України.

28.01.2026 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

27.01.2026 року обвинувальний акт по КП 0000654 стосовно підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 направлено до суду.

В судове засідання 19.02.2026 року підозрюваний, будучи повідомленим про день, місце та час слухання клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не з`явився, заяв чи клопотань не надсилав. Разом з тим, виклик підозрюваного у судове засідання 19.02.2026 року здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади (Шевченківського районного суду міста Полтави). Про причини своєї неявки суд не повідомляв.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, прохали задовольнити з наведених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного заперечувала стосовно даного клопотання, прохала застосувати запобіжний захід з правом внесення застави.

Вивчивши клопотання, матеріали, які долучені у його обґрунтування, заслухавши позицію прокурора, слідчого, захисника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Окрім того, поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчим суддею встановлено, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 317 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у ході досудового розслідування доказів, а саме: протоколами обшуків; висновками судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; протоколами про результати проведення НСРД; протоколами оглядів; рапортами співробітників поліції та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому, слідчий суддя не надає оцінку зібраним доказам з точки зору їх достатності, законності, належності, а лише встановлює за їх сукупністю на даному етапі розслідування наявність чи відсутність фактів, що переконують у можливості особи вчинити кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слід виходити з того, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

На даний час підозрюваний ОСОБА_6 перебуває за межами України 13.11.2025 він перетнув державний кордон України та до теперішнього часу не повернувся.

22.01.2026 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук, 28.01.2026 у міжнародний розшук, що є беззаперечним свідченням існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування від органів досудового розслідування та суду.

Прокурором у судовому засіданні доведено, що з огляду на процесуальну поведінку підозрюваного існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі: може продовжувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, яким відомі обставини вчинення злочину (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України); може продовжити злочинну діяльність, пов`язану з незаконним обігом наркотичних засобів (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Зазначені ризики є об`єктивними та реальними, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Таким чином, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства поза межами державного кордону України з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він підозрюється.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість вирішення слідчим суддею питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного у відсутність останнього.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованими кримінальними правопорушеннями, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівство» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Слідчий суддя враховує, що на даний час підозрюваний ОСОБА_6 перебуває в розшуку, за викликом суду не прибув, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 раніше не судимий, проте, за станом здоров`я та за віком протипоказань для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено. Підозрюваний є активним учасником організованої злочинної групи, яка протягом тривалого часу систематично займалась незаконним обігом наркотичних засобів у великих та особливо великих розмірах.

Таким чином, потреба у застосуванні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим, винятковим запобіжним заходом, зумовлюється переліченими ризиками у сукупності з тяжкістю інкримінованих йому злочинів, а також у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування за межами України.

Питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих злочинів та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 176, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ Головного управління Національної поліції в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_4 , подане в межах кримінального провадження №0000029 від 22.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 317 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1