Справа № 502/2158/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2026 м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

в режимі відеоконференції:

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження,

внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000428 від 26.07.2019 та

№ 0000125 від 01.04.2020

відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Кілія Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, з базовою середньою освітою, незаміжньої, офіційно не працевлаштованої, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-20.06.2019 Кілійським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75-76 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків;

-01.09.2020 Татарбунарським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі; звільненої 28.04.2022 після відбуття покарання;

-03.02.2023 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень,

передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23.07.2019 приблизно об 11:00 (більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 , знаходилась в приміщенні продуктового магазину, що розташований за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Перемоги, буд. 2А, де у неї раптово виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна.

В подальшому, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних нею дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, повторно, таємно з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , впевнившись, що власник магазину приватний підприємець ОСОБА_6 відволіклась, та її протиправні дії не будуть помічені, з метою незаконного збагачення виявила на прилавку магазину зошит, в якому на той момент знаходились грошові кошти в розмірі 3300 гривень різними купюрами, що належали потерпілій ОСОБА_6 , який шляхом вільного доступу ОСОБА_4 схопила правою рукою та разом із викраденим майном покинула місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, 28.03.2020 приблизно об 11:30 (більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено), ОСОБА_4 , знаходячись за запрошенням вдома у особи похилого віку ОСОБА_7 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна в ході умислу, що виник раптово, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, пересвідчившись, що її дії не будуть помічені потерпілою, зайшла в одну з кімнат будинку, де з-під матрацу таємно викрала грошові кошти в сумі 300 гривень, що належали ОСОБА_7 . Далі, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу ОСОБА_4 зайшла до іншої кімнати, звідки таємно викрала речі, що належать особі похилого віку потерпілій ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «МТС» вартістю 176,67 гривень та пенсійну банківську картку «Приват Банку» з pin-кодом, на якій знаходились грошові коши в розмірі 7725,46 гривень, та 7700 гривень з яких ОСОБА_4 заволоділа в подальшому шляхом зняття готівки з банкомату.

З місця вчинення злочину з вищезазначеним викраденим майном ОСОБА_4 зникла у напрямку свого мешкання: АДРЕСА_1 , маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 8176,67 гривень.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитана в ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю та дала показання про те, що у липні 2019 року вона зайшла до магазину, розташованого по вул. Перемоги в м. Кілія з метою придбання кави. В приміщенні магазину обвинувачена побачила зошит із грошовими коштами, які вирішила вкрасти, та коли продавщиця відволіклась, ОСОБА_4 непомітно для потерпілої взяла зошит із грошовими коштами та залишила приміщення магазину. Грошові кошти в загальній сумі 3300 гривень обвинувачена в подальшому витратила на придбання продуктів харчування.

Стосовно наступного епізоду пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 дала показання про те, що вона, проходячи по вул. Першотравневій в м. Кілія допомогла раніше незнайомій їй жінці похилого віку піднести до будинку її сумки. Незнайома жінка у відповідь на це запросила обвинувачену до свого будинку попити чаю. В той час, коли потерпіла знаходилась на кухні, у обвинуваченої виник умисел заволодіти майном потерпілої, оскільки ОСОБА_4 бачила, куди потерпіла поклала грошові кошти. Після цього обвинувачена таємно викрала з-під матрацу грошові кошти в розмірі 300 гривень, а також мобільний телефон марки «МТС» та банківську картку. Факт викрадення потерпілою помічений не був. В подальшому обвинувачена продала викрадений телефон раніше незнайомому їй чоловіку, отримала через банкомат доступ до рахунку потерпілої, оскільки pin-код був написаний на викраденій картці, та витратила викрадені гроші на власні потреби.

Відповідаючи на питання обвинувачена показала, що не оспорює зазначені у пред`явленому обвинуваченні дати, час та місця вчинення відповідних кримінальних правопорушень та розмір спричиненої ними шкоди.

У судових дебатах та останньому слові обвинувачена зазначила, що розкаюється у вчиненому, в місцях позбавлення волі опанувала професію швачки та після звільнення має намір працевлаштуватись, повернути своїх дітей та вести загальноприйнятний спосіб життя.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням положень ч.3 ст. 349, ст.351 КПК України, визнавши, окрім допиту обвинуваченої, недоцільним дослідження інших доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи згідно положень ст. 94 КПК України показання обвинуваченої на предмет їх належності, допустимості, достовірності, провівши судовий розгляд кримінального провадження стосовно обвинуваченої та в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку, що її вина у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень доведена.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує:

Відсутність обставин, які обтяжують покарання за епізодом пред`явленого обвинувачення у таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_6 .

Обставину, яка обтяжує покарання /ст. 67 КК України/: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку за епізодом пред`явленого обвинувачення стосовно таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 .

За цим же епізодом суд не визнає зазначену в обвинувальному акті як таку, що обтяжує покарання обставиною вчинення кримінального правопорушення в період іспитового строку, оскільки така обставина не передбачена КК України у вичерпному переліку обставин, що обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченої.

Крім цього, суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, яке є нетяжкими злочинами, дані, що характеризують особу обвинуваченої, зокрема, про те, що вона не перебуває на спеціальних обліках у нарколога та психіатра, є матір`ю трьох неповнолітніх дітей стосовно яких не позбавлена батьківських прав.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що для перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченій має бути призначене покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі відповідного виду покарання, визначеної санкцією ч. 2 ст. 185 КК України та з застосовуванням положень ст. 71 та ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків та сукупністю кримінальних правопорушень з зарахуванням за правилами ст. 72 КК України до остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень покарання, відбутого повністю та частково покарань за двома попередніми вироками.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку зі смертю потерпілої, тобто припиненням її цивільної правоздатності і відсутністю правонаступників, які би в ході судового розгляду клопотали про їх залучення до участі кримінальному провадженні, слід залишити без розгляду.

Речові докази в ході судового розгляду не надавались.

У зв`язку з ухваленням обвинувального вироку, з обвинуваченої слід стягнути документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході судового розгляду не застосовувались та підстави для обрання обвинуваченій запобіжного заходу у зв`язку з відбуванням нею покарання за іншим вироком суду, відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання 3 роки позбавлення волі.

У відповідності до положень ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 2 місяців позбавлення волі, призначеного за попереднім вироком Кілійського районного суду Одеської області від 20.06.2019, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного судом за даним вироком у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, з покаранням у виді 2 років, призначеним вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 01.09.2020 та покаранням у виді 5 років позбавлення волі, призначеним вироком Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2023, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня набрання даним вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання повністю відбуте покарання у виді 2 років позбавлення волі, призначеного вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 01.09.2020 та частково відбуте покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2023, строк відбуття якого обчислювати з 05.10.2022 до дня набрання даним вироком законної сили.

Цивільній позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 та на даний час відбуває покарання у Державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)» (38734, Полтавська область, Полтавський район, с. Божківське, вул. Паркова, 12), - 1595,86 гривень за залучення експертів Одеського НДЕКЦ, які слід зарахувати за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження».

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення направити прокурору, обвинуваченій, захиснику та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1