КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1710/2026 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "ФІРМА А-ФАКТОР ПЛЮС" на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000013, від 05.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту.

Накладено арешт на майно, а саме: об`єкти нерухомості двох виробничих корпусів (№ 5 «Т» та № 2 «П»), які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, проспект Незалежності (колишня вул. Леваневського), буд. 85, що на праві власності належать ТОВ «Фірма «А Фактор» (), шляхом заборони розпорядження ним та відчуження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "ФІРМА А-ФАКТОР ПЛЮС" подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що відсутні правові підстави накладення арешту на майно ТОВ "ФІРМА А-ФАКТОР ПЛЮС" з метою конфіскації як виду покарання, оскільки до товариства не застосовуються заходи кримінально-правового характеру, відповідно до ст.96-4 КПК України, а жодній посадовій особі ТОВ "ФІРМА А-ФАКТОР ПЛЮС" не повідомлено про підозру.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, 10.12.2025 слідчим суддею постановлено оскаржувану ухвалу без виклику власника майна, копію ухвали апелянт не отримував, разом з тим, звернувся до суду з апеляційною скаргою 24.12.2025, а відтак, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, Детективами Територіального управління БЕБ у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 05.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється Київською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Київської області та ряду інших областей України, діє організована група осіб, які розробили та організували злочинну схему мета функціонування якої направлена на ухилення від сплати податків шляхом придбання на публічних - електронних торгах, фінансових активів, з подальшим створення необхідних умов для виведення (заволодіння) високоліквідного заставного майна з - під обтяжень (заборон) та сприяють боржникам у невиконанні кредитних зобов`язань, заволодінні фінансовими активами в результаті чого створюють всі необхідні умови в ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах.

Так встановлено, що на балансі (у власності) АТ «Ощадбанк» перебувають нежитлові приміщення, а саме: два виробничі корпуси, загальною площею 11 196,2 кв. м., які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, проспект Незалежності (колишня вул. Леваневського), буд. 85.

Вказані нежитлові приміщення набуті АТ «Ощадбанк» 14.11.2024 згідно з умовами іпотечного договору № 13 між АТ «Держаний ощадний банк України» () та АТ «Втормет» () (серія та номер 454 від 24.01.2022) із ціною встановленою договором в сумі 6 млн. грн.

У подальшому, достовірно знаючи фактичну (ринкову вартість) вказаного активу з метою надання видимості «прозорості» вказаному правочину та швидкої реалізації (продажу), службові особи АТ «Держаний ощадний банк України» () ініціювали подання заявки до ДП «СЕТАМ» з метою організації аукціону про добровільний продаж вказаного майна та надали відомості з метою формування характеристики про об`єкт реалізації (лот), стартової ціни продажу, вимоги до переможця торгів тощо.

Так, за результатами розгляду заявки на інформаційному ресурсі ДП «СЕТАМ», 18.11.2024 у відкритому доступі опубліковано оголошення про аукціон який відбудеться 18.12.2024 щодо добровільного продажу двох виробничих корпусів, загальною площею 11 196,2 кв. м, за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, проспект Незалежності (колишня вул. Леваневського), буд. 85 https://setam.net.ua/auction/560513, (лот 564623) із стартовою ціною 6 млн. грн.

Згідно детального опису лоту встановлено, що об`єктом продажу є виробничий корпус №2, літ. «П», площею 8 301,7 кв.м, та виробничий корпус №5, літ. «Т», площею 2 894,5 кв.м, (загальна площа 11 196,2 кв. м).

18.12.2024 за результатами електронних торгів сформовано протокол №626758, яким визначено переможця торгів «Учасник № 1» із запропонованою сумою 13 141 000 грн.

Враховуючи заявлену ціну та площу приміщення встановлено, що оприлюднена службовими особами АТ «Держаний ощадний банк України» () вартість 1-го кв. м., яка складає 535 грн. 89 коп. (6 000 000 грн / 11 196,2 кв. м. = 535 грн. м.2/41,3 курс долара США = 12,9 доларів США кв. м.).

З урахуванням запропонованої переможцем торгів, ціни за вказаний актив (за результатами аукціону) встановлена вартість 1-го кв. м., яка складає 1173 грн. 70 коп. (13 141 000 грн / 11 196,2 кв. м. = 1173 грн. м.2/41,3 курс долара США = 28,4 доларів США кв.м.).

Разом з тим, згідно відомостей КП КОР «БІЛОЦЕРКІВСЬКЕ МІЖМІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» () встановлено, що у відповідності до інвентаризаційних справ площа виробничого корпусу №5 літ. Т, складає 2 894,5 кв.м., а виробничого корпусу № 2 літ. «П» становить 10 173,73 кв.м., що на 1 872 кв. м., відрізняється від заявленої в описі лоту.

Проведеним оглядом та дослідженням середньої фактичної (ринкової) вартості комерційної нерухомості в Київська області, м. Біла Церква, проспект Незалежності (колишня вул. Леваневського) встановлено, діапазон цін від 1050 - 1500 дол. США за кв. м.)

Разом з тим, проведеним оглядом інтернет ресурсу АТ «Держаний ощадний банк України» () в розділі «Майно на продаж» оголошення про реалізацію майна, яке включено до лоту 564623 не виявлено.

Також, за результатами здійснення пошуку на інших (загальнодоступних) інформаційних ресурсах відомостей про проведення аукціону майна АТ «Держаний ощадний банк України» (), яке розташоване за адресою Київська область, м. Біла Церква, проспект Незалежності (колишня вул. Леваневського), буд. 85, не виявлено.

Так, з урахуванням мінімального порогу ціни на об`єкти нерухомого майна в м. Біла Церква, встановлено, що службові особи АТ «Держаний ощадний банк України» () ймовірно заволоділи ввіреним майном. (553 561 493 грн. (ринкова вартість 11 196,2 м.2 * 43 365 грн. м2 = 485 523 213 грн., - 13 141 000 грн., (результати аукціону) = 472 382 213 грн., + (неврахована площа 1 872 м2*43 365 грн за м2) = 81 179 280 грн.)

В рамках даного кримінального провадження в адресу АТ «Держаний ощадний банк України» () неодноразово направлялися запити, з метою надання відомостей та документів щодо методики та підстав визначення вартості майна та необхідності його реалізації , на що службові особи АТ «Держаний ощадний банк України» () надали відповідь, про відмову в наданні вказаних відомостей, що вказує на обізнаність афілійованих осіб банківської установи про фактичну вартість майна та вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, в рамках даного кримінального провадження проведені тимчасові доступи до речей та документів (відомостей), які знаходяться в розпорядженні ДП «Сетам» та стосуються проведення аукціону за результатами огляду яких встановлено, що переможцем торгів є ТОВ «Фірма «А Фактор» () (представник - ОСОБА_8 , ІР НОМЕР_1 , телефон НОМЕР_2 ).

Згідно відомостей щодо учасників аукціону встановлено, що до проведення аукціону крім інших допущені учасники, які пов`язані з переможцем торгів, а саме: учасник № 9 - ТОВ «СПАРК-В» () - представник - ОСОБА_9 , ІР НОМЕР_3 , телефон НОМЕР_2 та учасник № 10 - ТОВ «Брайт ІНВЕСТМЕНТ» () - представник - ОСОБА_10 , ІР НОМЕР_3 , телефон НОМЕР_4 .

Так, учасник № 1 ТОВ «Фірма «А Фактор» () - (переможець) та учасник № 9 - ТОВ «СПАРК-В» () - пов`язані між собою спільним контактом зв`язку (телефон) НОМЕР_2 .

Учасник № 9 - ТОВ «СПАРК-В» () та учасник № 10 - ТОВ «Брайт ІНВЕСТМЕНТ» () - використовують спільну адреса ІР-146.120.244.229.

Разом з тим, в рамках кримінального провадження отримано відомості про рух коштів по банківським рахункам вказаних підприємств, за результатами огляду яких встановлено, що ТОВ «Фірма «А Фактор» () є учасником здійснення транзакцій щодо надання та повернення фінансових допомог між ТОВ «СПАРК-В» () та ТОВ «Брайт ІНВЕСТМЕНТ» ().

Крім того, за результатами огляду руху коштів також встановлено, що службовими особами ТОВ «Фірма «А Фактор» () для оплати за придбаний лот використовувались кошти, які попередньо надійшли від ТОВ «СПАРК-В» ().

Так, як службові особи (бенефіціарні власники та фактичні контролери фінансово - господарської діяльності) ТОВ «Фірма «А Фактор» (), ТОВ «СПАРК-В» (), ТОВ «Брайт ІНВЕСТМЕНТ» () використовують спільну ІР-адресу, надають фінансову допомогу між собою, беруть участь в придбанні одних і тих самих активів тому є підстави вважати, що зазначені юридичні особи пов`язані між собою, фінансово - господарська діяльність яких впливає на умови та економічні результати їх діяльності.

Таким чином, є підстави вважати, що службові особи АТ «Держаний ощадний банк України» () перебуваючи у змові з переможцем торгів, достовірно знаючи про вартість, фактичну площу майна, яке перебуває у їх розпорядженні та належить державній фінансовій установі, з метою власного збагачення, діючи умисно протиправно, створюючи всі необхідні умови для зменшення конкурентності (не публікування відомостей про продаж на власних інформаційних ресурсах), маскування злочину (під виглядом публічних торгів), заволоділи ввіреним майном (нерухомістю), шляхом її придбання на аукціону за заниженою ціною чим завдали збитків державній фінансовій установі АТ «Держаний ощадний банк України» () та державному бюджету України у вигляді несплати податків.

05.02.2025 вказані об`єкти нерухомості, а саме: два виробничі корпуси (№5 «Т» та №2 «П»), які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, проспект Незалежності (колишня вул. Леваневського), буд. 85, - визнано речовими доказами.

05.05.2025 в рамках даного кримінального провадження призначено будівельно - оціночну експертизу щодо визначення вартості об`єктів нерухомості, а саме: двох виробничих корпусів (№5 «Т» та №2 «П»), які знаходяться за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, проспект Незалежності (колишня вул. Леваневського), буд. 85 та фактичної їх площі.

Згідно висновку експертів Національного науково-дослідного центру «Інститут судових експертиз ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України» від 22.10.2025 №6495/14806 за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи:

1. Площа об`єктів нерухомості, які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, проспект Незалежності (колишня вул. Леваневського), буд. 85, а саме:

Приміщень виробничого корпусу № 5 літ. «Т» - загальна площа 3-х наземних поверхів становить 2894,50 кв.м.

Приміщень виробничого корпусу № 2 літ. «П» - загальна площа становить 10173,70 кв.м.

2. Ринкова вартість об?єктів нерухомості, а саме: виробничого корпусу № 5 літ. «Т» та виробничого корпусу № 2 літ. «П», які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, проспект Незалежності (колишня вул. Леваневського), буд. 85, станом на 30 листопада 2024 року складає:

- приміщень виробничого корпусу № 5 літ. «Т», загальною площею 2894,5 кв.м, складає 10 105 132, 00 грн. (десять мільйонів сто п`ять тисяч сто тридцять дві грн. 00 коп.), без урахування ПДВ;

- приміщень виробничого корпусу №2 (наземної частини) літ. «П», загальною площею 8301,7 кв.м, складає 28 765 525, 00 грн. (двадцять вісім мільйонів сімсот шістдесят п`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять грн. 00 коп.), без урахування ПДВ;

- приміщень підвальних виробничого корпусу № 2 літ. «П», загальною площею 1872,0 кв.м, складає 2 364 560,00 грн. (два мільйони триста шістдесят чотири тисячі п?ятсот шістдесят грн. 00 коп.), без урахування ПДВ.

Тобто, враховуючи висновки експертів, фактична площа майна виставленого на торги, занижена на 1 872 кв.м, а вартість реалізованого майна, занижена на 28 094 217 грн. від фактично реалізованої ціни, чи на 35 234 217 грн. від початкової ціни, оголошеної на торгах.

Відповідно до інформаційної довідки два виробничі корпусів (№5 «Т» та №2 «П»), які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, проспект Незалежності (колишня вул. Леваневського), буд. 85, на праві власності належать ТОВ «Фірма «А Фактор» ().

08.12.2025 прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 подала до суду клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000013, від 05.04.2024, посилаючись на те, що на даний час існує реальна загроза відчуження, реалізації, (переходу права власності на нерухоме майно), оскільки є достатні підстави вважати, що службові особи АТ «Держаний ощадний банк України» () обізнані у вчинені вказаного кримінального правопорушення та будуть вживати всіх заходів з метою переходу права власності щодо вказаних об`єктів нерухомості на користь інших юридичних та фізичних осіб з метою здійснення подальшого безперешкодного розпорядження та володіння, створення перешкод в проведенні експертиз щодо вказаного майна, його умисне пошкодження та погіршення умов для створення видимості виправданості заниження ціни у зв`язку, з метою належного збереження речових доказів, прокурор просила накласти арешт на майно у вигляді об`єктів нерухомості, двох виробничих корпусів (№ 5 «Т» та № 2 «П»), які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, проспект Незалежності (колишня вул. Леваневського), буд. 85, що на праві власності належать ТОВ «Фірма «А Фактор» ().

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10.12.2025 року накладено арешт на майно, а саме: об`єкти нерухомості двох виробничих корпусів (№ 5 «Т» та № 2 «П»), які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, проспект Незалежності (колишня вул. Леваневського), буд. 85, що на праві власності належать ТОВ «Фірма «А Фактор» (), шляхом заборони розпорядження ним та відчуження.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Крім цього, згідно положенням ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на об`єкти нерухомості двох виробничих корпусів (№ 5 «Т» та № 2 «П»), які знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, проспект Незалежності (колишня вул. Леваневського), буд. 85, що на праві власності належать ТОВ «Фірма «А Фактор» (), шляхом заборони розпорядження ним та відчуження, позаяк слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, тому, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна може призвести до його приховування, пошкодження, знищення чи відчуження.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вищевказане майно, з метою належного збереження речових доказів у кримінальному провадженні, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для власника майна та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Твердження представника власника майна про безпідставність арешту вищевказаного майна відхиляються колегією суддів, з огляду на те, що вищезазначене майно арештовано у зв`язку із необхідністю його збереження як речових доказів у кримінальному провадженні.

Так, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Сукупність долучених до клопотання матеріалів та викладені у клопотанні прокурора обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінального правопорушення підлягає вирішенню під час судового розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги про те, що жодній посадовій особі ТОВ "ФІРМА А-ФАКТОР ПЛЮС" не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, відхиляються колегією суддів, позаяк на даному етапі досудового розслідування вказані доводи не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, позаяк, в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Разом з тим, незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах власника майна чи інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "ФІРМА А-ФАКТОР ПЛЮС" залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_11

Судді:

ОСОБА_12 ____________ ОСОБА_13