Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1720/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2026м.Красилів

Слідчий суддя Красилівського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання першого заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_2 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000029 від 12.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2026 прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просить винести ухвалу про накладення арешту з позбавленням права відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися майном, а саме:

- ноутбук марки «Lenovo» сірого кольору, ноутбук марки «Apple» сірого кольору, які поміщено до сейф-пакету №NPU5658231;

- мобільний телефон марки «iPhone» моделі «16ProMax» білого кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , пароль: НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакету №NPU6084180.

В обґрунтування даного клопотання прокурор зазначив, що вилучені внаслідок проведеного обшуку за адресою проживання ОСОБА_3 речі визнані речовими доказами, згідно постанови слідчого від 09.02.2026, оскільки могли використовуватись при вчиненні вказаного кримінального правопорушення та містити інформацію про вчинення кримінального правопорушення, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення.

Враховуючи, що вказані речі і предмети є речовими доказами, на яких збереглись сліди вчинення кримінального правопорушення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, а також підлягають конфіскації.

Для забезпечення збереження речових доказів є необхідність накладення арешту на вище вказані об`єкти.

Крім цього, в ході досудового розслідування з метою встановлення обставин кримінального правопорушення вказані об`єкти, а також майно будуть використанні при проведенні слідчих дій.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд здійснює судовий розгляд в межах клопотання, не наділений процесуальними повноваженнями самостійно встановлювати, визначати обставини, які підлягають з`ясуванню відповідно до ч.2, 4 ст. 170 КПК, а має здійснювати перевірку викладених у клопотанні доводів, до змісту якого визначені конкретні вимоги, передбачені ст. 171 КПК та робити висновки щодо доведеності особою, яка подала клопотання,необхідність такого арешту та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК.

Однак у клопотанні не конкретизовано, за якою ознакою, визначеною ст.98 КПК України, вилучені ноутбуки та мобільний телефон, які відомості вони містять та яке значення мають для кримінального провадження, які обставини у разі їх збереження можливо встановити, зокрема, відповідно до обставин та кваліфікації кримінального правопорушення, та навіщо його зберігати у розпорядження сторони обвинувачення.

Також не встановлено конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном.

Клопотання не містить будь-яких даних про те, які слідчі дії планується здійснювати з вилученим майном, а також не містить даних про те, що вилучене майно може підтвердити, або спростувати в рамках даного кримінального провадження.

Отже, у порушення вказаних вимог, клопотання та додані до нього документи мають такі недоліки:

- клопотання не містить обґрунтування необхідності арешту майна, лише формальне посилання на їх належність до речових доказів;

- не зазначені конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном; не зазначені власники (володільці) вилученого майна.

Слід зазначити, що одна лише постанова про визнання майна речовим доказом не може бути єдиною підставою для подальшого арешту такого майна.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи наведене, клопотання про арешт майна слід повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі, протягом сімдесят двох годин з моменту отримання копії даної ухвали.

Керуючись ст.ст. 169, 171, 172,173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання першого заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури про арешт майна повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1