Справа № 638/1504/23
Провадження № 1-в/638/124/26
УХВАЛА

Іменем України

04 березня 2026 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , дослідивши клопотання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або застосування застави, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або застосування застави.

Клопотання обґрунтоване тим, що вироком Шевченківського районного суду м. Харкова від 29.01.2026 ОСОБА_2 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін до набрання вироком законної сили. ОСОБА_2 зазначено, що оскільки на час звернення до суду із клопотанням вирок оскаржено в апеляційному порядку, він не набрав законної сили, а отже судове провадження триває. Вважає, що його подальше тримання під вартою є необґрунтованим та таким, що не відповідає принципам законності та пропорційності, посилається на відсутність ризиків, зазначених прокурором відповідно до ст. 177 КПК України, вважає, що його належна поведінка може бути забезпечена більш м`яким запобіжним заходом. Також посилається на те, що не перебуваючи від вартою він зможе влаштуватися на роботу з метою отримання заробітної плати для відшкодування шкоди потерпіли у добровільному порядку.

Вивчивши клопотання засудженого, приходжу до наступних висновків.

Вироком Шевченківського районного суду м. Харкова від 29.01.2026 ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні кримінальних правопорушень- злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України та призначено покарання :-за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі: -за ч. 5 ст. 185 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ч.1 статті 70 КК УК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з кофіскацією майна. Запобіжний заход у вигляді тримання під вартою ОСОБА_2 до набрання вироком чинності вважати продовженим і залишити без змін.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Руслан Яковенко проти України» зазначив, що, починаючи з дати постановлення вироку, навіть, якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити, підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом», тобто у розумінні підпункту «а» пункту 1 ст. 5 Конвенції на законних підставах.

При цьому, у вказаному рішенні Європейський суд наголосив, що навіть якщо національне законодавство передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

У такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно ст.5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті лише, коли виникають нові обставини.

Аналіз викладеного свідчить про те, що тримання особи під вартою за наявності вироку суду, який хоча і не набрав законної сили, однак яким особі призначено покарання у виді реального позбавлення волі, є таким, що в повному обсязі відповідає принципам законності, пропорційності та не є свавільним.

Разом з тим, згідно із ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

До клопотання, відповідно до п.3 ч.3 ст. 201 КПК України, серед іншого, мають бути додані підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Згідно із положеннями ст. 331 КПК України «Обрання, скасування, зміна або продовження запобіжного заходу в суді» під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КПК України суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду.

За змістом п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині обвинувального вироку, суд зобов`язаний прийняти рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і запобіжний захід, до набрання вироком законної сили.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, вироком Шевченківського районного суду м.Харкова від 29.01.2026 було залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили, що узгоджується із вимогами п.2 ч.4 ст.374, ч.1 та правовими позиціями Європейського суду з прав людини.

Таким чином, судовий розгляд у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001512 від 24 вересня 2022 року та за № 0002014 від 01 жовтня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 5 ст. 185 КК України, завершено постановленням 29.01.2026 вироку у справі, що унеможливлює розгляд клопотання заявника відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.3 ч.3 ст. 201, ст. 331, 371, 374 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або застосування застави - повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1