Справа №534/48/25
Провадження №1-кп/534/7/25
У Х В А Л А

07 травня 2026 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представників цивільного відповідача: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , представника потерпілої сторони ОСОБА_15 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду письмове клопотання (з уточненнями і доповненнями) захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката, ОСОБА_11 про часткове скасування арешту на майно, поданого у кримінальному провадженні за № 0001868 внесеного 11.09.2024 в Єдиний реєстр досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч. 4 ст. 240 КК України (в редакції 01.01.2015), ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364-1 КК України (в редакції 01.01.2015), ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції 28.04.2020), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції 28.04.2020),

у с т а н о в и в:

1. У судовому засіданні 05.05.2026 за відсутності заперечень учасників судового провадження та захисника ОСОБА_11 поставлено на розгляд письмове клопотання (з уточненнями і доповненнями) захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката, ОСОБА_11 про часткове скасування арешту на майно.

2. Своє клопотання, яке неодноразово в ході розгляду цього кримінального провадження було уточнене та доповнене, захисник ОСОБА_11 у судовому засіданні підтримала, просила суд його задовольнити у остаточній редакції: «Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.10.2023 у справі № 757/44996/23-к, частково, а саме в частині заборони на відчуження та розпорядження нерухомим майном, яке на праві приватної власності належить ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» (), а також яке перебуває в оренді, а саме: земельна ділянка з кадастровим номером :50:030:0274, земельна ділянка з кадастровим номером :50:030:0275, земельна ділянка з кадастровим номером :50:030:0267, в частині заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, стосовно об`єктів нерухомого майна, у тому числі по об`єкту «Будівництво комплексу прес-фільтрації цеху виробництва окатків на території ПрАТ «Полтавський ГЗК» розташованого за адресою 39802, Полтавська область місто Горішні Плавні вулиця Будівельників буд. 16, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :50:030:0274, земельній ділянці з кадастровим номером :50:030:0275 та земельній ділянці з кадастровим номером :50:030:0267 та належать на праві приватної власності ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», а також перебуває в оренді товариства. По друге оформлення дозвільних документів без відчуження права власності дозволити ПрАТ «Полтавський ГЗК» () виконати реєстраційні дії які стосуються земельних ділянок з кадастровими номерами № :50:030:0275, № :50:030:0267 та № :50:030:0274, а саме дозволити оформлення дозвільних документів на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єкта та видачу сертифіката по об`єкту «Будівництво комплексу прес-фільтрації цеху виробництва окатків на території ПрАТ «Полтавський ГЗК» розташованого за адресою 39802, Полтавська область місто Горішні Плавні, вулиця Будівельників, буд. 16, відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт № ПТ 88 від 24 липня 2019 року, виданого Управлінням архітектури і містобудування Горішньоплавнівської міської Ради Полтавської області та який розташований саме на даних земельних ділянках».

Також в судовому засіданні захисник ОСОБА_11 надала суду пояснення, за змістом яких, на її думку арешт вказаного майна накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.10.2023 у справі № 757/44996/23-к, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 15.04.2024 необґрунтовано.

На думку ініціатора клопотання необґрунтованість накладення арешту судом полягає, відповідно до остаточної позиції захисника ОСОБА_11 , у тому, що за доводами клопотання, посилання автора клопотання на вимоги законодавства, правові висновки, викладені у рішенні ЄСПЛ.

Так, захисник ОСОБА_11 зазначає, що ухвалою заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, стосовно об`єктів нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» серед яких наявні земельні ділянки з кадастровими номерами: :50:030:0274, :50:030:0275, а також майна, що перебуває в оренді товариства, серед яких вказана земельна ділянка з кадастровим номером :50:030:0267 (надалі по тексту Ухвала).

Також захисник зазначає, що ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі по тексту Товариство) вважає, що під час накладення арешту на нерухоме майно слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду та істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону.

Так, під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна, слідчим суддею не враховано те, що майно не відповідає ознакам речового доказу, визначеного ст. 98 КПК України, порушено справедливий баланс між інтересами власника майна і завданнями кримінального провадження, не доведено мету накладення арешту, що обґрунтовується нижченаведеним.

По-перше, арештоване майно не відповідає ознакам речового доказу, визначеного ст. 98 КПК України.

Так, у клопотанні прокурора та Ухвалі слідчого судді відсутні посилання, на те, під які критерії, визначені ст. 98 КПК України, підпадає арештоване нерухоме майно та яке значення це майно має для досудового розслідування. Прокурором не було обґрунтовано обставини, які на його думку вказують на можливість використання майна ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» як доказу у кримінальному провадженні, а слідчим суддею не надано в Ухвалі цьому оцінку.

Прокурор посилався у клопотанні на постанову про визнання речовим доказом, але у долученій постанові лише процитовано ст. 98 КПК України, та вказано, що майно використовувалось як знаряддя вчинення кримінальних правопорушень, тому у слідчого виникла необхідність у визнанні цих об`єктів речовими доказами у кримінальному провадженні.

Про безпідставність належності арештованого майна до речових доказів свідчить також і наступне: право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :50:030:0274, :50:030:0275, та право користування земельною ділянкою з кадастровим номером :50:030:0267 здобуті Товариством у визначений законодавством спосіб; відсутність доведеності та обґрунтованості у постанові про визнання речовими доказами взаємозв`язку між переліком нерухомого майна Товариства, зокрема вказаних вище земельних ділянок, та обставинами кримінального правопорушення; накладення арешту на все нерухоме майно Товариства свідчить про те, що слідчий, а згодом і прокурор взяли інформацію з реєстрів про право власності на нерухоме майна, та вказали у постанові про визнання речовими доказами та клопотанні про накладення арешту на майно усе нерухоме майно яке належить Товариству, без будь-якого обґрунтування відповідності цього майна критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України.

Захисник зазначає, що факт формального набуття згідно постанови слідчого про визнання речовими доказами від 04.10.2023 процесуального статусу нерухомим майном, що належить ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» та перебуває у користуванні, речового доказу, на що посилався прокурор у клопотанні про накладення арешту на майно від 09.10.2023, не свідчить про відповідність вказаного майна визначеним ст. 98 КПК критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та не є безумовною підставою для арешту цього майна.

По-друге, накладеним арештом порушено справедливий баланс між інтересами власника майна, третіх осіб і завданнями кримінального провадження.

Так, слідчий суддя, обґрунтовуючи рішення про накладення арешту на майно викладеними у матеріалах кримінального провадження даними, не вчинив передбачених законом дій з оцінки доводів клопотання та не навів мотивів прийняття аргументів прокурора щодо необхідності накладення арешту на вказане прокурором майно. При цьому слідчий суддя не встановив правової підстави для накладення арешту на майно Товариства та можливості використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 173 КПК України.

Ненадання суддею в ухвалі оцінки відсутності в клопотанні посилань на відповідність майна, яке слід арештувати, критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 170 КПК України, свідчать про невмотивованість такого судового рішення у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчим суддею під час накладення арешту на земельні ділянки Товариства не враховано і негативні наслідки від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки накладений арешт негативно впливає на фінансово-господарську діяльність не тільки Товариства, але і його контрагентів, призводить до надмірного обмеження підприємницької діяльності та негативних наслідків, що полягають у наступному.

В даному випадку, власник майна ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» не може отримати сертифікат про прийняття в експлуатацію комплексу прес-фільтрації цеху виробництва окатків на території ПрАТ «Полтавський ГЗК», що в свою чергу забороняє експлуатацію вказаного комплексу у господарській діяльності Товариства.

Так, відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт виданого Управлінням архітектури і містобудування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області 24.07.2019, на земельних ділянках з кадастровими номерами :50:030:0274, :50:030:0275, :50:030:0267 було здійснено будівництво комплексу прес-фільтрації цеху виробництва окатків, яке завершене у вересні 2024 року.

У зв`язку з цим та з метою отримання сертифікату про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта - Комплексу прес-фільтрації цеху виробництва окатків на території ПрАТ «Полтавський ГЗК» Товариство подало відповідні документи до Управління містобудування та земельних відносин Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Однак, з урахуванням накладення Ухвалою арешту, Товариству було відмовлено у видачі сертифіката про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів - Комплексу прес-фільтрації цеху виробництва окатків на території ПрАТ «Полтавський ГЗК», що підтверджується Витягом з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 12.11.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» форма акта готовності об`єкта до експлуатації, порядок видачі сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України.

Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (надалі по тексту Порядок).

Так, відповідно до п. 11-13 Порядку датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Експлуатація об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Таким чином, зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Згідно з п. 23-24 Порядку сертифікат видається органом державного архітектурно- будівельного контролю з використанням Реєстру будівельної діяльності (крім об`єктів, на які поширюється дія Закону України «Про державну таємницю»). Для отримання сертифіката замовник (його уповноважена особа) подає до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта та видачу сертифіката, до якої додається акт готовності об`єкта до експлуатації та документ або інформація (реквізити платежу) про внесення плати.

Заява про прийняття в експлуатацію об`єкта та видачу сертифіката щодо об`єктів, на які поширюється дія Закону України «Про державну таємницю», подається до ДІАМ у паперовій формі із дотриманням вимог Закону України «Про державну таємницю» за формою, визначеною в додатку 6 до цього Порядку, до якої додається акт готовності об`єкта до експлуатації за формою згідно з додатком 7 до цього Порядку, та реєструється в журналі реєстрації заяв про видачу сертифіката. До заяви замовником додаються результати технічної інвентаризації об`єкта.

Таким чином, через накладений Ухвалою арешт порушено права Товариства на можливість отримання сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта - Комплексу прес-фільтрації цеху виробництва окатків на території ПрАТ «Полтавський ГЗК» та підключення цього цеху до комунальних послуг, води, газу та електроенергії.

Відповідно до п. 27 Порядку після усунення недоліків, що стали підставою для прийняття рішення про відмову у видачі сертифіката, замовник може повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю для видачі сертифіката.

Однак, наразі внаслідок наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей щодо арешту земельних ділянок з кадастровими номерами :50:030:0274, :50:030:0275, :50:030:0267, застосованого відповідно до Ухвали, Товариство позбавлено можливості отримати необхідні дозвільні документи для прийняття в експлуатацію Комплексу прес-фільтрації цеху виробництва окатків на території ПрАТ «Полтавський ГЗК» та укладення договорів про постачання необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, електроенергії.

17.05.2024 наказом Міністерства економіки України № 12809 ПрАТ «Полтавський ГЗК» визнано критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, однак наявність заборони щодо відчуження та розпорядження земельними ділянками позбавляє можливості Товариство, як визначати фактичну та юридичну долю земельних ділянок.

Окрім того, захисник звертає увагу суду, що накладеним арештом порушуються права не тільки Товариства, а і третіх осіб. Так, арешт накладено Ухвалою і на земельну ділянку з кадастровим номером :50:030:0267, власником якої є Горішньоплавнівська міська рада. Таким чином, вимога прокурора, яка задоволена слідчим суддею, щодо накладення арешту на земельну ділянку, та перебуває у користуванні Товариства, порушує права користування не тільки ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», а і прямо стосується обмеження права власності інших осіб, в даному випадку Горішньоплавнівської міської ради, оскільки арешт накладено на земельну ділянку, яка належать на праві власності територіальній громаді.

Також, захисник акцентує на тому, що з приводу частини земельної ділянки з кадастровим номером :50:030:0275 встановлено земельний сервітут для розміщення об`єктів енергетики та передачі електричної енергії, що підтверджується договором № ь2682 від 07.09.2023, укладеному між Товариством та АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО».

З огляду на зазначене, в порушення вимог КПК України під час накладення арешту, слідчий суддя не надав оцінки розумності й співрозмірності обмеження права власності ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» завданням кримінального провадження, зокрема, чи не призведе накладення арешту на нерухоме майно до зупинення або надмірного обмеження господарської діяльності Товариства, а також наслідкам арешту майна для третіх осіб.

По-трете, щодо безпідставності та недоведеності мети накладення арешту. Судом в Ухвалі зроблено безпідставні висновки про те, що наявні підстави для арешту майна з метою збереження речових доказів, можливої спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди.

Щодо невідповідності арештованого майна речовим доказам було зазначено вище.

Окрім того, також захисник звертає увагу суду на тому, що згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Також слідчим суддею в Ухвалі не вказано жодного доказу, який би доводив той факт, що нерухоме майно буде приховане, пошкоджене, перетворено, відчужено тощо. Прокурором не надано жодного доказу у підтвердження того, що ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» намагалось якимось чином відчужити належне йому майно, пошкодити його або приховати його, або передати іншій особі.

Так, в Ухвалі суду зазначено дві взаємовиключні мети накладення арешту на майно - забезпечення спеціальної конфіскації та відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що суперечить ч. 5 ст. 96-2 КК України.

Згідно з ч. 5 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Щодо такої мети накладення арешту, як відшкодування шкоди, захисник звертає увагу суду на наступне - майно на яке накладено арешт належить ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», та не належить обвинуваченому ОСОБА_4 .

Більше того, і досудове розслідування у кримінальному провадженні не здійснювалось відносно юридичної особи ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», і на разі під час судового розгляду справи Товариство не притягується до відповідальності, а наявність цивільного позову не є безумовною підставою для накладення арешту.

04.03.2025 в рамках даної справи подане клопотання про часткове скасування арешту майна накладеного в рамках ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.10.2023 у справі № 757/44996/23-к.

З огляду на зазначене арешт майна явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, третіх осіб (Горішньоплавнівської міської ради) та завданнями кримінального провадження. Необґрунтованість накладеного арешту та невідповідність нерухомого майна ознакам речового доказу, одночасне застосування двох взаємовиключних цілей арешту, втручання в право мирного володіння майном ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» Ухвалою про арешт нерухомого майна з встановленням заборони власнику розпорядження нерухомим майном, свідчить про наявність всіх підстав для скасування арешту з земельних ділянок.

3. Прокурором неодноразово подано до суду заперечення на клопотання захисника ОСОБА_11 , якими категорично заперечує проти його задоволення, з урахуванням проголошеної остаточної редакції прохальної частини цього клопотання, та акцентував увагу щодо незгоди з правом на відчуження об`єктів нерухомості, на які накладено арешт судом, в тому числі на об`єкт «Будівництво комплексу прес-фільтрації цеху виробництва окатків на території ПрАТ «Полтавський ГЗК» розташований за адресою: 39802, Полтавська область місто Горішні Плавні, вулиця Будівельників, буд. 16, відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт № ПТ 88 від 24 липня 2019 року, виданого Управлінням архітектури і містобудування Горішньоплавнівської міської Ради Полтавської області, на земельних ділянках з кадастровими номерами :50:030:0275, :50:030:0267 та :50:030:0274.

На думку прокурора, клопотання захисника ОСОБА_11 необґрунтоване та не підлягає задоволенню, виходячи з того, що, головним чином, під час досудового розслідування проведено обшуки, слідчий експеримент, яким зафіксовано процес вивезення видобутих корисних копалин, зафіксовано у реальному часі вивантаження ймовірних відходів від перероблення копалин, які подрібнені на мілкі фракції, розміром 3х3 см., ззовні схожі на щебінь, також спеціальну техніку для транспортування копалин (конвеєр) тощо.

Прокурор зауважив, що встановлені та зафіксовані під час проведення обшуку та слідчого експерименту фактичні дані є фундаментальними для доведення вини обвинувачених у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості щодо місця, часу, способу, засобів, знаряддя та інше, які використовувалась для вчинення кримінальних правопорушень які доводяться у цьому кримінальному провадженні.

Тому, збереження обстановки на місці вчинення злочинів на якій зафіксовано незаконне видобування корисних копалин із подальшою легалізацією майна отриманого злочинним шляхом, є необхідним для доведення вини обвинувачених в судовому порядку.

Застосований арешт ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.10.2023 у справі № 757/44996/23-к спрямований, зокрема, на збереження речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

Прокурор вважає, що оскільки матеріальні об`єкти, які постановою слідчого від 04.10.2023 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні ще не досліджено безпосередньо судом, ухвала слідчого судді від 09.10.2023 № 757/44996/23-к про арешт майна не втратила свою актуальність і на даний час, та є необхідним засобом забезпечення кримінального провадження спрямовану на забезпечення його ефективності.

В свою чергу, матеріали провадження свідчать, про обґрунтовану потребу досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою, визначеною в п. п. 1, 2, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження вищевказаного майна як речового доказу у кримінальному провадженні, забезпечення спеціальної конфіскації, а також з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

На думку прокурора арештовані земельні ділянки зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, оскільки на останніх здійснювалося видобування залізистих кварцитів ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», розташовані виробничі потужності, де здійснюється дроблення та збагачення залізистих кварцитів, їх сушка, класифікація (сортування), складські приміщення, будівлі, споруди, у яких зберігаються мінеральна сировина (відходи видобутку, збагачення та переробки), в тому числі відходи сухої магнітної сепарації отриманих в результаті дроблення та збагачення залізистих кварцитів в якості щебеневої сировини (СМС), зокрема на арештованих земельних ділянках.

Відповідно до положень ст. ст. 7, 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У свою чергу скасування застосованого ухвалою слідчого судді від 09.10.2023 № 757/44996/23-к заходу забезпечення призведе до пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, речових доказів, що унеможливить їх використання при доведенні вини обвинувачених у встановленому законом порядку та може негативно вплинути на кримінальне провадження.

В той же час, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду враховано інтереси ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», як користувача та власника арештованих земельних ділянок, та дозволено ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» користуватися арештованими земельними ділянками, що належать зокрема Горішньоплавнівській міській раді Кременчуцького району Полтавської області.

У свою чергу частина 2 прохальної частини уточненого клопотання про часткове скасування арешту майна, а саме щодо надання судом дозволу ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» виконати реєстраційні дії, які стосуються земельних ділянок із кадастровими номерами :50:030:0275, :50:030:0274 та :50:030:0267, а саме дозволи оформлення дозвільних документів на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єкта та видачу сертифіката по об`єкту «Будівництво комплексу прес-фільтрації цеху виробництва окатків на території ПрАТ «Полтавський ГЗК», розташованого за адресою: Полтавська область м. Горішні Плавні вул. Будівельників,16, відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт № ПТ 88 від 24.07.2019 не відноситься до повноважень суду в ході розгляду зазначеного клопотання, оскільки в даному випадку суд дає оцінку подальшій потребі застосування заходу забезпечення чи його скасування, а не надання дозволу на проведення реєстраційних дій.

Також прокурор переконаний, що ухвалою від 26.02.2024 Господарського суду Полтавської області № 917/222/24 було прийнято до розгляду заяву ТОВ виробничо-комерційного об`єднання «Кисень» про банкрутство ПрАТ «Полтавський ГЗК».

У разі задоволення вказаного вище чи іншого подібного клопотання про банкрутство та за відсутності заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, створюються реальні ризики перетворення та відчуження вказаних земельних ділянок, адже в процесі банкрутства буде здійснено розподіл нерухомого майна серед кредиторів підприємства, що призведе до його втрати та унеможливіть відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень. Що негативно вплине на ефективність кримінального провадження та його завдання (т. 4, зворотня сторона а.с. 78-79).

4. Учасники судового провадження, які належать до сторони захисту, у цьому кримінальному провадженні підтримали клопотання захисника ОСОБА_11 , надали пояснення.

Учасники судового провадження Сторона обвинувачення заперечили проти задоволення вказаного клопотання, надали суду пояснення.

5. Суд, розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката, ОСОБА_11 , заслухавши думку інших учасників судового провадження дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частина друга цієї статті передбачає, що кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

До нерухомих речей належить в тому числі земельні ділянки (ч. 1 ст. 181 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

За змістом абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Конвенцією, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст.1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Частиною першою статті 316 ЦК України установлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь іншої особи загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року.

Відповідно до ст.ст.2, 28 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Відповідно до ч. 1ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. (п.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020р. по справі №352/1802/18).

Суд також враховує, що обґрунтованість арешту вищевказаного майна земельних ділянок Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області установлена ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.10.2023 та у справі № 757/44996/23-к та залишено без змін Київським апеляційним судом 15.04.2024.

До того чи суду зазначає, що арешт, накладений в кримінальному провадженні не може бути заходом забезпечення позовів, поданих в інших видах судочинства (правовий висновок, викладений у постанові ВС від 23.02.2022, судова справа № 608/2172/18).

Суд звертає увагу на те, що накладення арешту на майно є тимчасовим обмеженням у зв`язку з тим, що відповідні речі містять відомості, які мають значення для кримінального провадження. З огляду на завдання кримінального провадження відповідні обмеження в цьому кримінальному провадженні станом на час накладення арешту на майно попередньо досудове розслідування виправдовували саме такий ступінь втручання у права, свободи з метою вимоги завдань кримінального провадження.

Міністерство економіки України, наказом від 17.05.2024 № 12809 ПрАТ «Полтавський ГЗК» визнано критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , висловлюючи свою думку щодо клопотання захисника адвоката ОСОБА_11 повідомив суду про те, що у випадку отримання необхідних дозволів та введення в експлуатацію об`єкту «Будівництво комплексу прес-фільтрації цеху виробництва окатків на території ПрАТ «Полтавський ГЗК» розташований за адресою: 39802, Полтавська область місто Горішні Плавні, вулиця Будівельників, буд. 16, відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт № ПТ 88 від 24 липня 2019 року, виданого Управлінням архітектури і містобудування Горішньоплавнівської міської Ради Полтавської області, на земельних ділянках з кадастровими номерами :50:030:0275, :50:030:0267 та :50:030:0274» буде створено робочі місця для 80-ти працівників та забезпечено оплату їх праці в сумі 20000 грн. щомісячно (з вирахуванням усіх нарахованих податків, зборів, обов`язкових платежів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд переконаний в тому, що рішення суду за результатом розгляду означеного клопотання захисника про часткове скасування арешту щодо об`єкту «Будівництво комплексу прес-фільтрації цеху виробництва окатків на території ПрАТ «Полтавський ГЗК» розташований за адресою: 39802, Полтавська область місто Горішні Плавні, вулиця Будівельників, буд. 16, відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт № ПТ 88 від 24 липня 2019 року, виданого Управлінням архітектури і містобудування Горішньоплавнівської міської Ради Полтавської області, на земельних ділянках з кадастровими номерами :50:030:0275, :50:030:0267 та :50:030:0274» із залишенням заборони розпорядження та відчуження буде відповідати у повній мірі Закону, завданням кримінального провадження, розумному і співмірному обмеженні права власності ПрАТ «Полтавський ГЗК», так як станом на постановлення цієї ухвали частково відпала потреба у застосуванні цього заходу у обсягу, викладеному в резолютивній частині ухвали суду.

Керуючись, ст.ст. 174, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання (з уточненнями і доповненнями) захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката, ОСОБА_11 про часткове скасування арешту на майно, поданого у кримінальному провадженні за № 0001868 внесеного 11.09.2024 в Єдиний реєстр досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч. 4 ст. 240 КК України (в редакції 01.01.2015), ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364-1 КК України (в редакції 01.01.2015), ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції 28.04.2020), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України (в редакції 28.04.2020) задовольнити частково.

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09.10.2023 у справі № 757/44996/23-к, а саме у частині заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за виключенням дій щодо розпорядження та відчуження стосовно об`єкту «Будівництво комплексу прес-фільтрації цеху виробництва окатків на території ПрАТ «Полтавський ГЗК», розташованого за адресою: 39802, Полтавська область місто Горішні Плавні, вулиця Будівельників, буд. 16, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :50:030:0274, земельній ділянці з кадастровим номером :50:030:0275 та земельній ділянці з кадастровим номером :50:030:0267.

Надати дозвіл ПрАТ «Полтавський ГЗК» () виконати реєстраційні дії за виключенням дій щодо розпорядження та відчуження, які стосуються земельних ділянок з кадастровими номерами № :50:030:0275, № :50:030:0267 та № :50:030:0274, а саме дозволити оформлення дозвільних документів на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єкта та видачу сертифіката по об`єкту «Будівництво комплексу прес-фільтрації цеху виробництва окатків на території ПрАТ «Полтавський ГЗК», розташованого за адресою: 39802, Полтавська область місто Горішні Плавні, вулиця Будівельників, буд. 16, відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт № ПТ 88 від 24 липня 2019 року, виданого Управлінням архітектури і містобудування Горішньоплавнівської міської Ради Полтавської області, та який розташований саме на земельних ділянках з кадастровими номерами :50:030:0275, :50:030:0267 та :50:030:0274.

У іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_16

Повний текст ухвали проголошено 12.05.2026 року о 14 год. 50 хв.