ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 497/2392/22

провадження № 51-976 км 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Болградського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 08 липня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця і жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 111 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Обставини справи

Болградський районний суд Одеської області вироком від 11 грудня 2023 року ОСОБА_6 визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 111 КК, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією всього належного йому майна.

За обставин, детально викладених у вироку, ОСОБА_6 визнано винуватим у державній зраді, тобто в діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності й недоторканності, обороноздатності, державній та економічній безпеці України у виді надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану за таких обставин.

Так, у липні 2022 року, точні дату і час судом не встановлені, ОСОБА_6 , постійно проживаючи в м. Болграді Одеської області, реалізуючи свій злочинний умисел, будучи обізнаним про розташування, рух і переміщення в Болградському районі Одеської області військових підрозділів і військової техніки Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, використовуючи особистий абонентський номер телефону НОМЕР_1 і будучи зареєстрованим у месенджері «Telegram» під іменем « ОСОБА_8 », у ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» направив невстановленій особі - адміністратору телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (новинний ресурс проросійської направленості, який підтримує і визнає правомірною збройну агресію Російської Федерації (далі - рф) проти України), інформацію про розташування особового складу підрозділів Збройних Сил України в колишньому дитячому таборі у ІНФОРМАЦІЯ_6 Болградського району Одеської області.

26 липня 2022 року в період з 19:10 до 21:26 ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, маючи умисел надати допомогу рф, її державним органам, організаціям і представникам у проведенні підривної діяльності проти України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і військової агресії рф проти України, виконуючи завдання представника іноземної держави - співробітника розвідувального органу рф, перебуваючи в м. Болграді Одеської області, використовуючи власний мобільний телефон, у ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» повідомив невстановленому співробітнику розвідувального органу рф (стосовно вказаної особи матеріали досудового розслідування виділені у кримінальне провадження № 0000376 від 21 листопада 2022 року за частиною першою статті 114 КК), який перебував у невстановленому місці на території рф або на тимчасово окупованій рф території України (точне місце не встановлено), на особистий абонентський номер телефону НОМЕР_2 , що зареєстрований у месенджері «Telegram» під іменем « ОСОБА_9 », інформацію:

- про перебування особового складу підрозділів Збройних Сил України, будівель в яких вони знаходилися з детальним їх зображенням, про військову та іншу техніку розташованих у ІНФОРМАЦІЯ_6, та про тимчасове перебування особового складу на польових навчаннях у Василівській сільській громаді з зазначенням їх приблизних географічних координат.

Надалі, цього ж дня в період з 21:30 до 22:39 ОСОБА_6 , також повідомив невстановленому співробітнику розвідувального органу рф інформацію:

- про розташування полігону та аеродрому, їх готовність до використання, кількість особового складу підрозділів Збройних Сил України, про військову та іншу техніку і про проведення навчальних стрільб і їх точні географічні координати;

- про розташування в будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7, його озброєння і точні географічні координати вказаної будівлі;

- про розташування в будівлі колишнього пологового будинку особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7 та їх проживання з їх точними географічними координатами;

- про розташування, із зазначенням точних географічних координат, особового складу підрозділів Збройних Сил України на ділянці місцевості між двома мостами (автомобільним і залізничним), і про військову та іншу техніку, яка перебуває на озброєнні та яку використовує цей особовий склад;

- про розташування в будівлі школи у м. Болграді особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7 і точні географічні координати вказаної будівлі;

- точні географічні координати місця розташування особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7, про військову та іншу техніку, яка знаходиться на озброєнні і яку використовує цей особовий склад;

- точні географічні координати розташування особового складу підрозділу спеціального призначення Міністерства внутрішніх справ.

27 липня 2022 року о 19:06 ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Болграді, використовуючи власний мобільний телефон, у ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» повідомив невстановленому співробітнику розвідувального органу рф інформацію про виїзд особового складу підрозділів Збройних Сил України з польового табору.

28 липня 2022 року о 23:46 ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Болграді, використовуючи власний мобільний телефон, у ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» повідомив невстановленому співробітнику розвідувального органу рф:

- інформацію про залишення частини особового складу підрозділів Збройних Сил України в польовому таборі; інформацію про переміщення особового складу підрозділів Збройних Сил України; уточнену інформацію щодо кількості особового складу підрозділів Збройних Сил України в колишньому дитячому таборі.

01 серпня 2022 року о 08:43 ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Болграді, використовуючи власний мобільний телефон, у ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» повідомив невстановленому співробітнику розвідувального органу рф точні географічні координати місця проведення військових навчань, а також про проліт у цьому місці засобу військової авіації.

11 серпня 2022 року в період з 09:59 по 21:38 ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Болграді, використовуючи власний мобільний телефон, у ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» повідомив невстановленому співробітнику розвідувального органу рф:

- точні географічні координати військового полігону на якому проходили навчання Збройні Сили України;

- інформацію про розташування, із зазначенням точних географічних координат, та кількість особового складу підрозділів Збройних Сил України на ділянці місцевості між двома мостами (автомобільним і залізничним) та направив знімки картографічного веб-сервісу Google Maps (карти Google) із детальним зображенням вказаної вище місцевості, на яких власноручно позначив точні місця їх розташування;

- інформацію про розташування в будівлі колишнього дорожнього управління особового складу Збройних Сил України та про наявність військової техніки й озброєння, розташованого в ангарі, а також точні географічні координати цієї будівлі.

12 серпня 2022 року в період з 01:44 по 01:46 ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Болграді, використовуючи власний мобільний телефон, у ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» повідомив невстановленому співробітнику розвідувального органу рф інформацію:

- про розташування, із зазначенням точних географічних координат моста на річці, через який здійснюється доставка необхідних вантажів з Республіки Румунії в Україну; про відправлення боєприпасів для артилерійського озброєння Збройних Сил України із залізничної станції.

Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 08 липня 2025 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишив без задоволення, а вирок Болградського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року - без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просить скасувати судові рішення стосовно ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог захисник вказує на те, що:

слідчу дію (обшук) проведено без участі захисника, що порушило право ОСОБА_6 на захист. Вважає, що підзахисний був одразу затриманим, перебував у кайданках, тому участь захисника була обов`язковою, у зв`язку з чим, на його думку, результати обшуку є недопустимим доказом; відеозапис за результатами обшуку теж є недопустимим доказом, оскільки, як він вважає, був змонтований та з нього вирізано моменти приниження, побиття підзахисного й інші порушення порядку проведення обшуку; апеляційний суд відмовив у дослідженні вказаного доказу, втім у рішенні надав йому оцінку;

суди попередніх інстанцій належно не перевірили позиції сторони захисту про те, що матеріали кримінального провадження сфабриковані та містять ознаки провокації з боку працівників СБУ;

сторона захисту зверталася до суду із заявою про злочин, а саме про знущання з боку слідства й побиття ОСОБА_6 під час затримання, суд задовольнив заяву і надіслав повідомлення до ДБР, яке зареєструвало кримінальне провадження, проте доля його невідома; суди обох інстанцій проігнорували звернення захисника з проханням надати запит щодо результатів та ходу розслідування вказаного кримінального провадження;

як на досудовому розслідуванні, так і судами попередніх інстанцій порушено вимоги статей 177, 183, 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) під час розгляду питання про обрання та продовження запобіжного заходу;

суд першої інстанції належним чином не обґрунтував висновків щодо наявності ризиків, а апеляційний суд у порушення частини четвертої статті 201 КПК, пункту 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод невчасно розглянув клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу;

дії ОСОБА_6 неправильно кваліфіковано за частиною другою статті 111 КК, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні допустимі докази того, що останній спілкувався з представником іноземної держави, і таке твердження місцевого суду нічим не підтверджено. На переконання захисника, дії ОСОБА_6 мали бути кваліфіковані за частиною другою статті 114-2 КК;

обвинувальний акт подано поза межами строку досудового розслідування, а місцевий суд порушив вимоги пункту 3 частини третьої статті 314 КПК. Вважає, що порушено вимоги частини другої статті 291 КПК, оскільки в анкетних даних зазначено місце реєстрації обвинуваченого, хоча це не передбачено КПК, водночас не вказано індексу в місці реєстрації та фактичному місці проживання; в обвинувальному акті зазначено спеціальне звання слідчого всупереч положенням КПК, водночас, за прикладом слідчого, не вказано класу чину прокурора; аркуші в реєстрі, доданому до обвинувального акта не пронумеровано; у цьому реєстрі зазначено, що це матеріали спеціального досудового розслідування, проте у кримінальному провадженні № 0000302 велося звичайне досудове розслідування; обвинувачення викладено недостатньо конкретно, що порушує право ОСОБА_6 на захист;

допущено порушення права на суд присяжних, а розгляд справи проведено незаконним складом суду. Суд порушив таємницю нарадчої кімнати, оскільки судді, перебуваючи в нарадчій кімнаті, брали участь в розгляді інших справ. У матеріалах кримінального провадження відсутні деякі відеозаписи судових засідань, а саме від 16, 21 січня, 03, 17 квітня та 20 листопада 2023 року, що свідчить про неповне фіксування судового розгляду.

Вказані обставини, на переконання захисника, були проігноровані судами попередніх інстанцій, що, у свою чергу, призвело до ухвалення незаконних та необґрунтованих судових рішень.

Також захисник вважає, що апеляційний суд не надав вичерпних відповідей на доводи його апеляційної скарги і, залишаючи її без задоволення, свого рішення не мотивував. Водночас цей суд взагалі відмовився досліджувати докази та неодноразово відмовляв стороні захисту в їх повторному дослідженні.

Позиції учасників судового провадження

Захисник та засуджений просили задовольнити касаційну скаргу, а прокурор заперечував щодо цього та просив залишити оскаржувані судові рішення без зміни.

Оцінка Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, Суд дійшов такого висновку.

Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Частиною 2 цієї статті передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно із частиною другою статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу.

Отже, виходячи з наведених положень процесуального закону, Суд нагадує про те, що суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку. Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, Суд керується фактичними обставинами, установленими місцевим та апеляційним судами.

Однак, з огляду на те, що захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судами першої та апеляційної інстанцій, суть його доводів у касаційній скарзі фактично зводиться до незгоди з наданою судами оцінкою доказів і, відповідно, встановленими судами фактичними обставинами, що, виходячи з наведених вище вимог, до повноважень касаційного суду законом не віднесено. Натомість ці обставини були предметом перевірки під час перегляду вироку судом апеляційної інстанції за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, який не встановив порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів.

За приписами статті 370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду й оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; у рішенні повинні бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до статті 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням досліджує всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Суд першої інстанції, виконуючи приписи статті 94 КПК, ретельно перевірив зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором фактичні дані, на підставі яких ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку. При цьому констатував, що надані стороною обвинувачення докази поза розумним сумнівом доводять причетність ОСОБА_6 до державної зради, вчиненої в умовах воєнного стану. З позицією місцевого суду погодився і суд апеляційної інстанції.

Суди навели переконливі аргументи на обґрунтування такого висновку, тому Суд вважає доводи касаційної скарги захисника такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, виходячи з наступного.

Як вбачається з вироку, мотивуючи свій висновок щодо винуватості ОСОБА_6 , місцевий суд послався нафактичні дані, що містяться:

- у протоколі обшуку від 12 серпня 2022 року, в якому зазначено, що в ході обшуку квартири АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Realme», ІMEI1: НОМЕР_3 , ІMEI2: НОМЕР_4 , в якому встановлено дві sim- картки мобільних операторів України з абонентськими номерами: НОМЕР_5 , НОМЕР_1 . ОСОБА_6 в ході обшуку добровільно повідомив паролі входу до телефону і месенджера «Телеграм». Після входу до месенджера «Телеграм» працівники СБУ встановили, що він має активований номер НОМЕР_1 , під ніком « ОСОБА_8 », також у цьому месенджері міститься листування з абонентом « ОСОБА_9 », номер телефону НОМЕР_2 , ім`я користувача ОСОБА_10 , «о себе Граница России нигде не заканчивается!». Вказаний телефон переведено в режим «В самолете» з метою збереження мобільних даних за відсутністю доступу до мережі «Інтернет»;

- у висновку експерта від 20 жовтня 2022 року № 180, за змістом якого, в пам`яті мобільного телефона фірми «Realme» моделі RMX2020, ІMEI1: НОМЕР_3 , ІMEI2: НОМЕР_4 , виявлено листування за допомогою месенджера «Telegram», між користувачем з ніком « ОСОБА_8 » з абонентським номером НОМЕР_1 та особою з ніком « ОСОБА_9 » з абонентським номером телефону НОМЕР_2 . Крім того, в пам`яті мобільного телефону виявлено видалені електронні дані - лише фотозображення (файли формата «JPG», «PNG») за період з 01 липня по 12 серпня 2022 року, відновлені файли скопійовані до каталогу з назвою: /Відновлені_файли_Realme та записано на оптичний диск DVD-R;

- у протоколі огляду оптичного носія інформації типу DVD-R марки «Verbatim» від 12 листопада 2022 року, під час якого оглянуто відеозапис записаний в ході проведення комп`ютерно-технічної експертизи від 20 жовтня 2022 року № 180. Встановлено, що в пам`яті наданого на дослідження телефону виявлено листування за допомогою багатоплатформового клауд-месенджера «Telegram» між користувачем на ім`я « ОСОБА_8 » з абонентським номером НОМЕР_1 та користувачем на ім`я « ОСОБА_9 » з абонентським номером НОМЕР_2 . За допомогою наявного СКПЗ в пам`яті наданого на дослідження мобільного телефону виявлено видалені електронні дані - лише фотозображення за період з 01 липня по 12 серпня 2022 року. З листування вбачається викриття користувачем під ніком « ОСОБА_8 » інформації, що містить розташування військових угрупувань, точні дані на місцевості із зазначенням довготи та широти, будівель військового призначення тощо;

- на дані відеозапису, який міститься на диску (додаток до висновку експерта від 20 жовтня 2022 року № 180);

- у протоколі про проведення негласних слідчих (розшукових) дій в межах кримінального провадження від 03 серпня 2022 року, згідно з яким, проведено негласну слідчу дію - зняття інформації з електронних інформаційних систем стосовно громадянина рф ОСОБА_11 . Встановлено, що між ним та громадянином України ОСОБА_6 за допомогою інтернет-месенджера «Telegram» у період по 02 серпня 2022 року відбувалося листування. При цьому ОСОБА_6 викриває ОСОБА_11 певну інформацію, дані та фотознімки, що стосуються військових угрупувань на території Болградського району, із зазначенням певних позицій. 27 липня 2022 року ОСОБА_6 продовжує викривати певні позиції та надає ОСОБА_11 інформацію, яка цікавить останнього; 28 липня і 01 серпня 2022 року листування продовжується;

- у протоколі про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у межах кримінального провадження від 17 серпня 2022 року, за змістом якого проведено негласну слідчу дію - зняття інформації з електронних інформаційних систем стосовно громадянина рф ОСОБА_11 і встановлено, що за допомогою інтернет-месенджера «Telegram» між ним та громадянином України ОСОБА_6 у період по 16 серпня 2022 року відбулося листування, в ході якого 11 та 12 серпня 2022 року ОСОБА_6 продовжив повідомляти ОСОБА_11 певну інформацію, а саме дані (координати) та надсилати фотозображення, що стосуються військових угрупувань на території Болградського району із зазначенням певних позицій;

- у повідомленні оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 03 серпня 2022 року № 2/994, відповідно до якого підтвердилася інформація про розміщення військової техніки, зброї, озброєння, бойових припасів, а також дислокування за вказаними в листуванні координатами підрозділів Збройних Сил України та інших військових формувань, які у відкритому доступі не розміщувалися, а в умовах воєнного стану поширення такої інформації не уповноваженими на це особами створює загрозу для життя та здоров`я цивільних осіб і військовослужбовців, а також може бути використано державою, що здійснює збройну агресію проти України;

- у повідомленнях оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за вих. №2/1683 від 21 вересня 2022 року та оперативної групи угруповання різнорідних сил оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 27 вересня 2022 року № 2/5750 дск, в яких підтверджується наявність правильної інформації щодо розташування військових об`єктів за вказаними координатами, розкриття якої загрожує безпеці України;

- у слідчій дії - огляду інформації з інтернет-мережі та на підставі відкритих даних від 03 листопада 2022 року, в ході якої встановлено, що ОСОБА_11 - громадянин рф, проживає на території рф, використовує абонентські номери: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_2 , НОМЕР_8 , є співробітником 9 управління Департаменту оперативної інформації 5 Служби федеральної служби безпеки рф;

- інших письмових документах, детальний зміст яких наведений у вироку.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за частиною другою статті 111 КК. При цьому всім наявним доказам суд відповідно до вимог КПК дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Щодо позиції сторони захисту про те, що матеріали цього кримінального провадження сфабриковані та містять ознаки провокації з боку працівників СБУ

Поміж зазначених доводів, у касаційній скарзі сторона захисту посилається на провокацію з боку правоохоронних органів, метою якої було притягнути ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.

Слід звернути увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), Суд визнає необґрунтованими та не розглядає по суті заяви щодо провокації злочину, коли заявник заперечує факт вчинення ним злочину та одночасно заявляє про провокацію на його вчинення (рішення від 08 липня 2021 року у справі «Берлізев проти України»).

Так, у цій справі ЄСПЛ визнав непослідовними заперечення заявником вчинення злочину та одночасне висунення ним скарги, на те що його спровокували вчинити інкримінований злочин. Захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання з боку працівників правоохоронних органів.

У цьому кримінальному провадженні особа, обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, також не визнавала вчинення інкримінованого їй діяння. Відсутність констатації факту вчинення злочину виключає можливість провокації.

Аналогічних висновків Суд дійшов у постановах від 07 грудня 2022 року (справа № 385/619/16, провадження № 51-2496км21) та 08 грудня 2022 року (справа № 466/9812/16-к, провадження № 51-3021км22).

Також версію сторони захисту про втручання зі сторони працівників правоохоронного органу в роботу мобільного телефону засудженого місцевий суд оцінив, як спосіб уникнути відповідальності, оскільки відповідно до висновку експерта від 20 жовтня 2022 року № 180 та відеозапису до нього інформація, яка містилася в мобільному телефоні ОСОБА_6 , була виготовлена за період з 01 липня по 12 серпня 2022 року й видалена, експерт відновив її та записав на оптичний диск.

Отже, на переконання Суду, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 111 КК, підтверджується дослідженими судом безпосередньо в судовому засіданні протоколами слідчих (розшукових) дій, у тому числі за результатами проведення НСРД, висновком експерта, а також іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які узгоджувалися між собою та підтверджували обставини, що підлягали доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Невизнання вини обвинуваченим місцевий суд розцінив виключно як сформовану останнім позицію захисту власних інтересів, шляхом спроби уникнути відповідальності за скоєне, оскільки доводи сторони захисту про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення спростовано сукупністю наданих державним обвинувачем доказів у даному кримінальному провадженні.

Щодо доводів сторони захисту про наявність підстав для перекваліфікації дій засудженого із частини другої статті 111 на частину другу статті 114-2 КК

У касаційній скарзі сторона захисту ставить питання про неправильність правової кваліфікації дій засудженого за частиною другою статті 111 КК та вважає, що вони підлягають кваліфікації за частиною другою статті 114-2 КК, а саме: «поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших … військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості…, вчинене в умовах воєнного … стану…».

Проте такі доводи захисника є декларативними та належним чином не обґрунтованими.

Так, захисник не наводить переконливих аргументів щодо відсутності в діях засудженого обов`язкових ознак складу злочину, передбаченого частиною другою статті 111 КК, та фактично зводить свої твердження до формального посилання на іншу кримінально-правову норму.

Щодо розмежування статей 111 і 114-2 КК, то Суд вже робив висновок у постанові ККС ВС від 14 жовтня 2025 року (справа № 711/4047/22) про те, що умисел у державній зраді спрямований на спричинення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

У цьому провадженні мала місце систематична передача чутливих для держави даних про розташування військових об`єктів, техніки й особового складу, яка підставно оцінена як надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто як державна зрада.

Місцевий суд встановив, що засуджений ОСОБА_6 не просто передавав окремі факти чи знімки, а регулярно обмінювався деталізованими географічними координатами, зображеннями об`єктів на «Google?Maps» та даними про військову техніку Збройних Сил України. Висновком експерта від 20 жовтня 2022 року № 180 чітко визначено, що відповідні повідомлення видалені з телефону обвинуваченого, а потім відновлені, тобто це не разове листування, а системна передача інформації, яка може завдати шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, у період воєнного стану.

За таких обставин Суд уважає, що цих фактів достатньо для висновку, що умисел засудженого виходив далеко за межі разової передачі інформації представнику ворожої держави і свідчив про усвідомлене ототожнення своїх цілей з його цілями та прагнення до активної підривної діяльності, що дозволяє кваліфікувати його поведінку як державну зраду за частиною 2 статті 111 КК і не вимагає кваліфікації за частиною другою статті 114-2 цього Кодексу.

Посилання захисника на те, що не доведено, що ОСОБА_6 передавав інформацію саме службовій особі розвідки рф, перевірялися судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Як установив місцевий суд, на підставі постанови старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБ України в Одеській області від 27 жовтня 2022 року, з метою встановлення наявних відкритих даних стосовно громадянина рф ОСОБА_11 та його приналежності до діяльності ФСБ, 03 листопада 2022 року було проведено слідчу дію - огляд інформації з інтернет- мережі та на підставі відкритих даних встановлено, що ОСОБА_11 , громадянин рф, проживає на території рф, використовує абонентські номери: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_2 , НОМЕР_8 , є співробітником 9 управління Департаменту оперативної інформації 5 Служби ФСБ рф. Крім того, ця інформація міститься на оптичному диску, який додано до протоколу та оглянуто в судовому засіданні.

За встановлених фактичних обставин кримінального провадження вчинене ОСОБА_6 суспільно небезпечне винне діяння правильно кваліфіковано за частиною другою статті 111 КК, а доводи захисника про протилежне - неспроможні.

Стосовно тверджень захисника про те, що обшук за місцем проживання ОСОБА_6 проведено без захисника, що призвело до порушення права його підзахисного на захист та внаслідок чого результати обшуку є недопустимим доказом

Так, обшук - це слідча дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи.

Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням прав на захист.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 236 КПК слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення.

Разом з тим КПК не містить положення про обов`язкову участь захисника під час обшуку, в тому числі в кримінальному провадженні, в якому участь захисника є обов`язковою згідно з вимогами статей 49, 52 КПК. Іншими словами, навіть обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні за КПК не передбачає обов`язкової участі цього захисника в усіх без винятку слідчих діях (див., наприклад, постанови Верховного Суду від 10 грудня 2020 року у справі № 751/602/18, від 31 березня 2021 року у справі № 727/8945/17, від 21 липня 2021 року у справі № 175/935/19-к).

Вказане узгоджується з рішенням, наведеним у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 вересня 2021 року (справа № 476/579/18, провадження № 51-2240км21).

Як встановив місцевий суд, обшук житла засудженого проведено на підставі відповідної ухвали слідчого судді, у присутності засудженого, понятих; слідчу дію зафіксовано технічними засобами, відеозапис долучений до матеріалів кримінального провадження і відтворений у судовому засіданні.

Отже, у цьому кримінальному провадженні обшук квартири проведений відповідно до норм чинного кримінального процесуального закону, а самі слідчі дії виконано у процесуальний спосіб, який не суперечить вимогам КПК, з дотриманням відповідних процесуальних гарантій, із складанням відповідного протоколу, у якому докладно викладено умови і результати слідчої дії.

При цьому, як видно з матеріалів кримінального провадження, жодних заяв та зауважень від засудженого ОСОБА_6 під час обшуку не надходило, у тому числі щодо обов`язкової участі захисника у ньому, що підтверджується протоколом обшуку та відеозаписом цієї слідчої дії.

Таким чином, відсутність захисника під час обшуку квартири не може вважатися порушенням права засудженого на захист.

Доводи сторони захисту про те, що результати обшуку є недопустимим доказом, є безпідставними.

Суд нагадує, що відповідно до частини першої статті 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, що передбачає причиновий зв`язок між порушенням прав людини й отриманими доказами. Хоча Суд послідовно визнає недопустимими показання, отримані від підозрюваної особи у випадку порушення її права зберігати мовчання і не свідчити проти себе, однак не поширює цей підхід на оцінку допустимості речових доказів, які хоча й можуть бути отримані примусово, але існують незалежно від волі особи.

Суд зазначає, що навіть якщо погодитися зі стороною захисту, що під час обшуку не було забезпечено участь захисника, обставини цієї справи не дають підстав вважати, що виявлення під час обшуку телефону стало безпосереднім наслідком порушення цього права в значенні частини першої статті 87 КПК. Властивості вилученої речі та інформації, яка в ній містилася, жодним чином не залежали від волі ОСОБА_6 , тому присутність захисника під час вилучення не могла позначитися на цих властивостях.

Водночас стороною захисту не наведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між відсутністю захисника та отриманням відповідного доказу, а також не обґрунтовано, яким саме чином це могло вплинути на результат обшуку.

За встановлених обставин, підстав для визнання зазначеного доказу недопустимим, як отриманого внаслідок істотного порушення прав людини не встановлено.

Стосовно доводів захисника про використання завідомо недопустимого доказу, а саме відеозапису за результатами обшуку

Сторона захисту зазначає про те, що вказаний відеозапис був змонтований, з нього вирізано моменти приниження, побиття ОСОБА_6 та його родини й інші порушення порядку обшуку.

Суди попередніх інстанцій перевірили вказані доводи і визнали їх безпідставними.

Так, суд першої інстанції під час судового розгляду дослідив протокол обшуку від 12 серпня 2022 року, оглянув відеозапис до нього, допитав свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які показали суду, що брали участь у проведенні обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 . Зазначили, що, піднявшись до квартири, де був обвинувачений, ввімкнули камеру, та увійшли в квартиру з метою проведення обшуку. Відеозапис здійснювався безперервно, а обвинувачений завжди був у полі зору камери. Жодних претензій щодо обшуку учасники слідчої дії не заявляли, фізичного та психічного впливу не застосовано. Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пояснили суду, що 12 серпня 2022 року брали участь як поняті під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 . У ході слідчої дії останній добровільно видав телефон, який було оглянуто. Також йому ставили питання про листування, виявлені в телефоні. Ніхто з присутніх не давив, не змушував говорити, не впливав на обвинуваченого.

На підставі наведеного місцевий суд дійшов висновку, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про те, що встановлено будь-яких підстав піддавати сумніву вказаний відеозапис у частині його монтажу та підробки. З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Щодо інших доводів

Сторона захисту наводить доводи (відеозапис обшуку був сфальсифікований), що стосуються переважно достовірності доказів, на підставі яких суди встановили обставини затримання засудженого та вилучення в нього мобільного телефону, а також подальших слідчих дій з ними. Суд зазначає, що оцінка достовірності доказів є насамперед обов`язком судів першої та апеляційної інстанцій; касаційна інстанція відповідно до статті 433 КПК не вправі досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. У цьому випадку Суд, перевіривши оскаржені судові рішення, не вбачає підстав ставити під сумнів висновки судів попередніх інстанцій щодо встановлених ними обставин справи.

Стосовно доводів захисника про те, що ОСОБА_6 під час обшуку був затриманий у порядку статті 208 КПК, а тому участь захисника під час обшуку була обов`язковою

Суд першої інстанції з`ясував, що згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_6 фактично затримано 12 серпня 2022 року о 09:29 під час обшуку у квартирі АДРЕСА_2 .

Затримання в порядку статей 207 або 208 КПК за визначенням є несподіваною для його учасників подією. Оскільки закон надає органам правопорядку повноваження за певних умов проводити затримання без попереднього судового дозволу, це означає, що законодавець визнає непередбачуваність обставин, які зумовлюють таке затримання. Тому затримання без участі захисника не може вважатися порушенням права на правову допомогу (постанови Касаційного кримінального суду від 30 травня 2023 року у справі № 272/229/17, від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к).

Отже, той факт, що початок обшуку збігався з затриманням, не вимагав обов`язкової участі захисника, оскільки ОСОБА_6 було затримано саме з метою унеможливлення ним покинути місце проведення слідчої дії. При цьому під час обшуку ОСОБА_6 не допитували, а тільки провели слідчу дію - обшук.

За таких обставин доводи захисника в цій частині є неспроможними.

Сторона захисту стверджує про неналежне розслідування фактів застосування заборонених методів розслідування, а саме тортур та жорстокого поводження до ОСОБА_6 , під час його затримання

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, враховуючи такі твердження засудженого, ухвалою від 24 квітня 2023 року задовольнив клопотання сторони захисту та доручив Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому в м. Миколаєві, провести перевірку цієї заяви. На виконання ухвали були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000214 від 25 квітня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК.

Прокурор під час касаційного розгляду подав копію постанови про закриття кримінального провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Що свідчить про належне розслідування вказаних фактів відповідно до вимог КПК.

За таких обставин доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Щодо доводів захисника про порушення місцевим судом вимог пункту 3 частини третьої статті 314 КПК

Не є слушними міркування захисника про те, що обвинувальний акт через недоліки його змісту підлягав поверненню прокурору. Окреслене питання було предметом розгляду Болградським районним судом Одеської області, який, перевіривши дотримання вимог статті 291 КПК в ході оформлення вказаного документа, не встановив істотних порушень, а тому 24 лютого 2023 року відмовив у частині повернення обвинувального акта стороні обвинувачення.

Що стосується доводів сторони захисту про неконкретність пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення та здійснення судом збору доказів вини останнього, то вони є безпідставними.

У ході розгляду кримінального провадження суди встановили відповідність обвинувального акта вимогам статті 291 КПК та обґрунтовано дійшли до переконання, що він містить виклад фактичних обставин злочину, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Стосовно доводів захисника про порушення вимог частини другої статті 291 КПК (зазначено в анкетних даних місце реєстрації обвинуваченого, що не передбачено КПК, і не вказано в адресах індексу; спеціальне звання слідчого зазначено всупереч положенням КПК, водночас не вказано класу чину прокурора; не пронумеровано аркуші в реєстрі, доданому до обвинувального акта та безпідставно в ньому зазначено, що це матеріали спеціального досудового розслідування)

Стверджуючи в касаційній скарзі про порушення статті 291 КПК, а саме те, що реєстр не пронумеровано та в ньому зазначено, що це «реєстр матеріалів спеціального провадження» (хоча насправді це не так), захисник не вказує, яким чином ці формальні недоліки перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Верховний Суд усталено вважає, що такі формальні невідповідності реєстру - зазначення анкетних даних місця реєстрації обвинуваченого, відсутність в адресах індексу та нумерації, неправильне зазначення типу матеріалів, зазначення чину слідчого та не зазначення чину прокурора - не впливають на законність і обґрунтованість постановлених судових рішень. Водночас такі питання не є предметом оскарження до суду касаційної інстанції.

Щодо доводів захисника про порушення прав ОСОБА_6 на розгляд кримінального провадження судом присяжних

Відповідно до частини третьої статті 31 КПК кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних. Кримінальне провадження стосовно кількох обвинувачених розглядається судом присяжних стосовно всіх обвинувачених, якщо хоча б один із них заявив клопотання про такий розгляд.

Водночас Суд ураховує, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду першої інстанції 23 листопада 2022 року, тобто коли в Україні на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 було введено воєнний стан, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався.

Законом України від 14 квітня 2022 року № 2201-IX «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» статтю 615 КПК, якою врегульовано особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану, викладено в новій редакції.

Приписами частини десятої статті 615 КПК у редакції цього Закону встановлено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних.

Ця норма Закону набула чинності 01 травня 2022 року, тобто до надходження обвинувального акта щодо ОСОБА_6 до суду (23 листопада 2022 року).

Сторона захисту не заперечує, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції роз`яснив усім учасникам, що ця норма закону, введена в дію з 01 травня 2022 року, унеможливлює розгляд кримінального провадження судом присяжних.

З огляду на наведене Суд вважає, що місцевий суд правильно застосував чинну редакцію статті 615 КПК у редакції Закону від 14 квітня 2022 року № 2201-IX та розглянув кримінальне провадження у складі трьох суддів, тому відхиляє довід касаційної скарги.

Щодо доводів захисника про порушення на досудовому розслідуванні та судами попередніх інстанцій вимог статей 177, 183, 194, 201 КПК, пункту 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)

Верховний Суд наголошує, що відповідно до статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

У касаційному порядку переглядаються вироки, які набрали законної сили після апеляційного перегляду.

При цьому касаційна інстанція не здійснює нового розгляду питання про обрання чи продовження запобіжного заходу, а оцінює, чи призвели можливі порушення до істотного обмеження прав сторони захисту та чи вплинули вони на законність і обґрунтованість остаточного судового рішення - вироку.

З матеріалів провадження вбачається, що суди, розглядаючи питання про продовження тримання під вартою, врахували: особливу тяжкість інкримінованого злочину, характер обвинувачення (злочин проти основ національної безпеки), ризик переховування від суду, ризик продовження протиправної діяльності. Мотиви судових рішень не зводяться до формального цитування закону.

Згідно з частиною шостою статті 176 КПК (в редакції, чинній на момент розгляду), під час дії воєнного стану щодо осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, статею111 КК, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, законодавець, враховуючи підвищену суспільну небезпеку таких діянь в умовах воєнного стану, встановив особливий режим застосування запобіжного заходу.

Суди попередніх інстанцій діяли в межах цього правового регулювання.

Суд враховує практику ЄСПЛ щодо статті 5 Конвенції.

ЄСПЛ вимагає, щоб тримання під вартою ґрунтувалося на «релевантних та достатніх підставах`г, та щоб національні суди наводили належну мотивацію.

Разом з тим ЄСПЛ визнає що: тяжкість обвинувачення може бути релевантною обставиною; ризик втечі може оцінюватися з урахуванням суворості покарання; у справах що стосуються національної безпеки, держава має ширшу сферу розсуду.

У даному випадку провадження стосується державної зради в умовах воєнного стану; суди оцінювали конкретні ризики; тримання під вартою не було свавільним. Натомість за умови гіпотетичних недоліків мотивування окремих проміжних ухвал, сторона захисту не довела, що вони поставили під сумнів справедливість судового розгляду в цілому.

Щодо доводів сторони захисту про розгляд судами попередніх інстанцій кримінального провадження незаконним складом

На відміну від позиції автора касаційної скарги, склад суду для розгляду справи в першій та апеляційній інстанціях було визначено в установленому законом порядку.

Як убачається з протоколів від 28 листопада 2022 року, 28 лютого 2024 року та звітів, розміщених на вебпорталі «Судова влада України», розподіл здійснено з додержанням ст. 35 КПК, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02 квітня 2015 року № 25 (у редакції, чинній на момент розподілу), Засад використання автоматизованої системи документообігу суду для розподілу судових справ і матеріалів між суддями в Болградському районному суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суду від 24 червня 2015 року, з наступними змінами, а також Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Миколаївському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів від 02 жовтня 2018 року зі змінами.

До того ж протягом судового розгляду в суді першої інстанції сторона захисту не заявляла відводів суддям, а в ході апеляційного провадження суд розглянув таку заяву захисника і через безпідставність слушно відхилив її (ухвала від 23 травня 2024 року).

Отже, розподіл судової справи здійснено з дотриманням Положень про автоматизовану систему документообігу суду та Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Болградському районному суді Одеської області та Миколаївському апеляційному суді.

Щодо доводів про те, що обвинувальний акт подано поза межами строку досудового розслідування

Так, вказані доводи перевірялися судами попередніх інстанцій та не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Строки, встановлені КПК, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку днями строк закінчується о 24 годині останнього дня строку. При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Згідно з положеннями статті 217 КПК у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами). У разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень. Рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором. Рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування не може бути оскаржене.Днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше (частина сьома статті 217 КПК).

Статтею 219 КПК передбачено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Так, як встановив суд першої інстанції, що з реєстру матеріалів убачається, що кримінальне провадження № 0000302 було зареєстроване в ЄРДР 26 вересня 2022 року після виділення матеріалів досудового розслідування в окреме з кримінального провадження під № 0000272 від 27 лютого 2022 року.

Відповідно до відомостей з ЄРДР, наданих офісом Генерального прокурора на виконання ухвали суду, кримінальне провадження № 0000272 року зареєстроване в реєстрі 27 лютого 2022 року о 22:12. З цього провадження 26 вересня 2022 року о 09:52 були виділені матеріали та зареєстровані під № 0000302 з підстав: дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень, номер первинного провадження 0000264.

Місцевий суд встановив, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 111, що відповідно до положень частини шостої статті 12 КК є особливо тяжким злочином.

12 серпня 2022 року о 18:50 ОСОБА_6 повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 111 КК, тобто із цього часу почав спливати двомісячний строк досудового розслідування щодо злочинів.

Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

07 жовтня 2022 року строк досудового розслідування у цьому провадженні продовжено ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси (справа № 522/10921/22, провадження № 1-кс/522/5976/22) до чотирьох місяців, тобто до 07 грудня 2022 року.

Обвинувальний акт складений 23 листопада 2022 року, та направлений до розгляду в Болградський районний суд Одеської області 25 листопада 2022 року, тобто в межах строків досудового розслідування.

Отже, посилання захисника на те, що обвинувальний акт подано поза межами строку досудового розслідування, є безпідставними з огляду на зазначене вище.

Доводи сторони захисту про порушення таємниці нарадчої кімнати

Відповідно до вимог статті 367 КПК під час ухвалення вироку ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який здійснює судовий розгляд. Суд вправі перервати нараду лише для відпочинку з настанням нічного часу. Під час перерви судді не можуть спілкуватися з особами, які брали участь у кримінальному провадженні. Судді не мають права розголошувати хід обговорення та ухвалення вироку в нарадчій кімнаті.

Згідно з висновком, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 лютого 2020 року (справа № 128/2455/15-к), з урахуванням положень статті 367 КПК вчинення процесуальних дій та ухвалення суддями (суддею), під час перебування в нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні, судових рішень в інших справах, слід вважати порушенням таємниці наради суддів, яке на підставі частини першої статті 412 КПК може бути визнано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в разі, коли воно за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тобто в тих випадках, коли вказане порушення обґрунтовано ставить під сумнів незалежність і неупередженість суддів (судді) під час обговорення та ухвалення відповідного судового рішення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 у суді першої інстанції відповідно до вимог частини третьої статті 31 КПК здійснювався колегіально у складі трьох суддів: головуючого судді - ОСОБА_16 , суддів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Захисник стверджує, що порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки головуючий суддя ОСОБА_16 під час перебування в нарадчій кімнаті 11 грудня 2023 року провів засідання об 11:45 та о 15:00, а суддя ОСОБА_18 - об 11:02, що підтверджується відповіддю Болградського районного суду Одеської області від 21 березня 2024 року.

Суд не погоджується із цим твердженням і зазначає про таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вирок стосовно ОСОБА_6 проголошено 11 грудня о 10:44, про що свідчить журнал судового засідання (т. 7, а. п. 65).

Вказані захисником судові засідання були проведені суддями ОСОБА_16 і ОСОБА_18 вже після проголошення вироку стосовно ОСОБА_6 .

Отже, доводи захисника про нібито порушення права на таємницю нарадчої кімнати (стаття 367 КПК) є необґрунтованими, оскільки відповідно до усталеної практики Верховного Суду та ЄСПЛ гарантії таємниці нарадчої кімнати дотримані.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність деяких відеозаписів судових засідань, а саме від 16, 21 січня, 03, 17 квітня та 20 листопада 2023 року

Суд апеляційної інстанції перевірив вказані доводи захисника і встановив, що згідно з матеріалами кримінального провадження та технічними носіями інформації 21 січня 2023 року слухання справи не призначалося, звукозаписи судових засідань від 16 січня і 03, 17 квітня 2023 року наявні в матеріалах кримінального провадження.

Звукозапис судового засідання від 20 листопада 2023?року був відсутній у матеріалах кримінального провадження, проте апеляційний суд його витребував з місцевого суду, отримав та перевірив на його відповідність.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для скасування вироку відповідно до пункту? 7 частини другоїстатті?412 КПК немає, з чим Суд погоджується.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за апеляційними скаргами сторони захисту, належним чином перевірив усі викладені в них доводи, які є аналогічними доводам касаційної скарги захисника, навів переконливі аргументи на їх спростування, зазначив підстави, з яких визнав апеляційні скарги необґрунтованими та, належним чином мотивувавши свою позицію, обґрунтовано відмовив у задоволенні заявлених вимог.

При цьому апеляційний суд не надавав іншої, ніж суд першої інстанції, оцінки дослідженим письмовим доказам та показанням свідків, а лише оцінив ці докази кожен окремо та в сукупності та дійшов обґрунтованого висновку, що доказів, які є належними та допустимими і обґрунтовано покладені місцевим судом в основу вироку, достатньо для визнання ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні та ці докази у своїй сукупності беззаперечно «поза розумним сумнівом» доводять його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 111 КК.

Щодо доводів сторони захисту про порушення судом апеляційної інстанції положень частини третьої статті 404 КПК, колегія суддів зауважує таке.

Сам факт звернення стороною у справі із клопотанням в порядку частини третьої статті 404 КПК не є безумовною підставою для задоволення його судом.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд у постановах, за змістом цієї норми процесуального закону учасник судового провадження має право не лише формально заявити у порядку частини третьої статті 404 КПК клопотання, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази чи показання свідків) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.

Усупереч доводам захисника ОСОБА_7 про безпідставну відмову в задоволенні його клопотань, то вказані клопотання сторони захисту були вирішені судом апеляційної інстанції із дотриманням вимог статті 350 КПК, з прийняттям відповідних рішень про відмову у задоволенні клопотань.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що у разі, коли суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, то суду апеляційної інстанції немає потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції. Для прийняття рішення апеляційному суду достатньо перевірити ці докази, що і було зроблено під час апеляційного розгляду.

Отже, порушень вимог частини третьої статті 404 КПК з боку апеляційного суду не вбачається.

Інші доводи касаційної скарги сторони захисту також не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і фактично зводяться до переоцінки доказів й установлених у справі обставин, що на підставі приписів статті 433 КПК не може бути предметом оцінки суду касаційної інстанції.

Таким чином, за результатами касаційного розгляду колегія суддів Суду не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як про це стверджує сторона захисту в касаційній скарзі.

Вирок місцевого суду відповідає положенням статей 370, 374 КПК, а ухвала апеляційного суду - вимогам ст. 419 КПК.

Керуючись статтями 433, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Болградського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 08 липня 2025 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3