ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/872/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/134/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.336 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 р.

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 січня 2026 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134 від 05 березня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Визначено строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирішено питання речових доказів.

Як визнав суд, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, за наступних обставин.

Як визнав суд, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, за наступних обставин.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

ОСОБА_8 , будучи військовозобов`язаним, 21.02.2023 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , з метою проходження військово-лікарської комісії, у зв`язку з оголошенням Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та призовом на військову службу у Збройні Сили України.

Згідно довідки військово-лікарської комісії № 3081 від 21.02.2023, ОСОБА_8 визнаний придатним до військової служби (не придатний у високо мобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах).

21 лютого 2023 року ОСОБА_8 отримав повістку про явку на 22.02.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправлення у складі команди НОМЕР_1 . Окрім того, його ознайомлено про вимоги законодавства України з питань оборони та відповідальність за порушення правил військового обліку та ухилення від призову за мобілізацією.

У подальшому, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, маючи можливість прибути, 22.02.2023 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушив вимоги ст.65 Конституції України, вимоги Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, вимоги Указу Президента України Про загальну мобілізацію № 69/2022 від 24.02.2022 року, Закону України Про затвердження Указу Президента України Про загальну мобілізацію, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

В апеляційний скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 стверджує про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд безпідставно відмовив у застосуванні ст.48 КК України, оскільки не врахував суттєві зміни, що відбулися після інкримінованого діяння, які впливають на суспільну небезпечність як самого діяння, так і особи обвинуваченого.

Звертає увагу, що після подій лютого 2023 року (неявки за повісткою) ОСОБА_8 не переховувався і не вчиняв жодних правопорушень. При цьому, він виявив бажання виконати свій військовий обов`язок пройти військову службу за контрактом, у зв`язку з чим ІНФОРМАЦІЯ_4 провів вивчення кандидата і планував його зарахування на військову службу за контрактом, але єдина перешкода для реалізації цього наміру є наявність даного кримінального провадження і обвинувального вироку.

Вважає, що він продемонстрував кардинальну зміну поведінки та установ з ухилення від призову до добровільного прагнення служити і це свідчить про те, що на час розгляду справи ОСОБА_9 перестав бути суспільно небезпечним.

На переконання апелянта, суспільна небезпечність вчиненого ОСОБА_8 діяння суттєво нівелюється тими обставинами, що склалися після нього, а саме те, що один з військових підрозділів повернув ОСОБА_8 , зі служби через низькі морально-ділові якості і стан його здоров`я об`єктивно обмежує сферу можливого військового застосування, так як він визнаний обмежено придатним і може служити лише у підрозділах забезпечення, охорони, зв`язку, тощо.

Зазначає, що неявка ОСОБА_8 саме 22.02.2023 року на відправку до навчального центру не створила критичної загрози обороноздатності, так як він не відмовився захищати країну взагалі, а лише мав сумніви щодо можливості служби у певних бойових частинах через стан здоров`я.

Сторона захисту вважає, що на час ухвалення вироку обстановка змінилася: обвинувачений, який вперше вчинив нетяжкий злочин, перестав бути суспільно-небезпечним, оскільки добровільно прагне проходити військову службу, а тому не становить загрози мобілізаційному процесу, у зв`язку з чим суд першої інстанції мав підстави для застосування ст.48 КК України та закриття провадження у справі за зміною обстановки.

Обґрунтовуючи свої доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи захист вважає помилковим висновок суд про те, що ОСОБА_8 , діяв умисно, ухиляючись від мобілізації, оскільки він неодноразово з`являвся до ТЦК, проходив відповідну комісію та пояснював про стан свого здоров`я.

Також апелянта вказує, що призначене покарання у виді 3 років позбавлення волі без іспитового строку є надмірним. Вважає, що суд не врахував у повній мірі пом`якшуючі обставини, особу винного та відсутність суспільної небезпеки з його боку, а тому ізоляція обвинуваченого від суспільства є необґрунтована, так як цілей покарання можна досягти шляхом більш м`якого підходу.

Просить скасувати вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 січня 2026 року відносно ОСОБА_8 та закрити кримінальне провадження на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки. У разі, якщо суд апеляційної інстанції не вбачатиме підстав для застосування ст.48 КК України просить змінити покарання, застосувавши положення ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

До початку апеляційного розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав до апеляційного суду клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України на підставі ст.48 КК України.

В обґрунтування доводів клопотання вказує, що ОСОБА_8 перестав бути суспільно небезпечним, оскільки з 11 лютого 2026 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України.

Вказані обставини, на думку апелянта, свідчать про те, що на час розгляду справи апеляційним судом його діяння більше не завдає шкоди обороноздатності держави; особа засудженого перестала бути суспільно-небезпечною, оскільки щире каяття, законослухняна поведінка після інкримінованої події та добровільний прихід на військову службу під час особливого періоду свідчать про те, що ОСОБА_8 більше не становить небезпеки для суспільства.

Зважаючи на те, що оскільки ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив нетяжкий злочин, на даний час перестав бути суспільно небезпечною особою, просить застосувати ст. 48 КК України та звільнити ОСОБА_8 його від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки та скасувати вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 січня 2026 року відносно ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, проте повідомив суд, що у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України, не має можливості прибути до апеляційного суду та приймати участь у розгляді справи, а тому просить проводити судове засідання без його участі. Одночасно, у поданій до апеляційного суду заяві, обвинувачений ОСОБА_8 повідомив, що підтримує клопотання, подане його захисником ОСОБА_7 і просить звільнити його від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подане клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності і, з наведених у ньому мотивів, просить скасувати вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 січня 2026 року відносно ОСОБА_8 , задовольнити клопотання та звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України; прокурора, який не заперечує щодо задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 січня 2026 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та позитивно характеризується за місцем свого проживання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

При цьому, суд першої інстанції не вбачав підстав для застосування ст.48 КК України та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, про що останній ставив питання в судовому засіданні, мотивуючи тим, що має намір проходити військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Разом з тим, на час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції встановлені наступні обставини.

Згідно відповіді на адвокатський запит за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (Вих. № 08/4790-26 від 27.02.2026 р.) солдат ОСОБА_8 проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_2 ) з 11 лютого 2026 року.

Вказана обставина стверджується довідкою, виданою начальником відділу кадрів ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковником ОСОБА_10 , відповідно до якої солдат ОСОБА_8 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України з 11 лютого 2026 року яку стороною зжахисту долучено до матеріалів провадження.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що на даний час, ОСОБА_8 проходить військову службу в лавах Збройних Сил України та просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Інститут звільнення від кримінальної відповідальності дозволяє не застосовувати жодну із форм реалізації кримінальної відповідальності до особи (осуд, покарання чи судимість).

Звільнення від кримінальної відповідальності згідно ст. 48 КК України - це право, а не обов`язок суду. А застосування ст. 48 КК України є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку, що виправлення особи яка вчинила кримінальне правопорушення, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.

Відповідно до ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаний з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км19) особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язківку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.03.2019 року у справі № 569/20/14-к, провадження № 51-2661км18 та від 04.02.2021 року у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20.

Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення у зв`язку зі зміною обстановки, колегія суддів враховує, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, визнав свою вину, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_8 , який вироком суду першої інстанції визнаний винним в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, з 11 лютого 2026 року проходить військову службу в лавах Збройних Сил України.

Вказана обставина, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що обстановка, яка оточувала обвинуваченого на момент вчинення кримінального правопорушення, змінилася таким чином, що позитивно впливає на нього і робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного кримінального правопорушення. У результаті таких змін в житті обвинуваченого ОСОБА_8 істотно змінилась морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим, на думку суду, втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав щодо звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

З огляду на викладене, обвинувальний вирок відносно ОСОБА_8 слід скасувати, а кримінальне провадження закрити, відповідно до п.1 ч.2 ст. 284, ст.ст.285, 417 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 285, 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, ст.48 КК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 січня 2026 року відносно ОСОБА_8 скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку з його звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді