ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/703/22

Провадження № 11-сс/820/166/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчої судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2026 року,

в с т а н о в и л а :

27 лютого 2026 року захисник підозрюваної ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 , звернувся до слідчої судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , яка, на його думку, полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Зокрема, стверджує, що останній не розглянув його клопотання від 16 лютого 2026 року про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження № 0000603 у строк, встановлений кримінально-процесуальним законом.

Ухвалою слідчої судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2026 року відмовлено у задоволенні скарги захисника підозрюваної ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи СУ ГУНП в Хмельницькій області, що полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Своє рішення слідча суддя мотивувала тим, що клопотання ОСОБА_6 було розглянуто слідчим у строк, визначений ст. 220 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчої судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову, якою його скаргу задовольнити та зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 виконати вимоги ч. 2 ст. 220 КПК України.

Стверджує, що станом на 09 березня 2026 року жодного листа від слідчого про результати розгляду його клопотання від 16 лютого 2026 року він не отримував. А тому, вважає що таке взагалі не було ним розглянуте.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника підозрюваної ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однак, вказаних вимог слідча суддя дотрималась не в повній мірі.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчої судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2026 року, апеляційний суд виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Особливостями права на апеляційний перегляд судового рішення є те, що це право не є абсолютним, оскільки може бути обмежене відповідно до законодавства шляхом визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію, або чіткого визначення випадків, за яких таке право виникає.

ЄСПЛ в своїх рішеннях зазначає, що право на справедливий судовий розгляд (стаття 6 Конвенції), одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. Golder v. the United Kingdom, рішення від 21 лютого 1975 року, параграф 36; Перетяка та Шереметьєв проти України, рішення від 20 червня 2011 року, параграф 33), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. the Guerin v. France, рішення від 29 липня 1998 року, параграф 37).

Законність і обґрунтованість рішень слідчого судді, прийнятих на досудовому розслідуванні, може бути забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Тому, передбачене Главою 26 КПК право на оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження і процесуальним інструментом виправлення судової помилки на цьому етапі кримінального провадження.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладено в частинах першій та другій статті 309 КПК. Це ухвали, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканності, арешту майна, тимчасового доступу до певних речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Частина третя статті 309 КПК встановлює, що інші ухвали слідчого судді, ніж зазначені в цій статті, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Тобто у випадку незгоди сторін з іншими ухвалами слідчого судді законність останніх підлягає перевірці судом першої інстанції під час підготовчого провадження.

Водночас, згідно з усталеною практикою Верховного Суду право на апеляційне оскарження судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК України, які його гарантують, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокат ОСОБА_6 оскаржує ухвалу слідчої судді про відмову у задоволенні його скарги на бездіяльність слідчого.

Вищевказана ухвала слідчого судді не входить до переліку тих ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, відповідно до ст. 309 КПК України.

Водночас, відмовляючи у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, слідча суддя не врахувала, що така відмова призвела до обмеження реалізації стороною захисту її процесуальних прав.

Зокрема, наслідком постановлення оскаржуваної ухвали стало фактичне позбавлення сторони захисту можливості бути поінформованими про результати розгляду його клопотання про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження № 0000603 в електронному виді, що є складовою реалізації права на захист та принципу змагальності сторін, закріплених у положеннях статей 20 та 22 КПК України.

За таких обставин відсутність можливості перевірки законності такого судового рішення в апеляційному порядку фактично призвела б до обмеження права сторони захисту на ефективний судовий захист та доступ до правосуддя.

З урахуванням вищевикладеного, а також загальних засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 7, 9, 24 КПК України, ухвала слідчої судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2026 року підлягає перегляду в межах доводів апеляційної скарги захисника підозрюваної ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 .

Як вбачається із матеріалів провадження, відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000603, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2021 року за ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 368 КК України.

28 липня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

10 жовтня 2025 року останній повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

22 жовтня 2025 року підозрювану ОСОБА_7 та її захисника, адвоката ОСОБА_6 , повідомлено про завершення досудового розслідування кримінального провадження № 0000603 та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Надіслання повідомлення про завершення досудового розслідування вказаного провадження підтверджується даними квитанції АТ «Укрпошта».

23 лютого 2026 року до СУ ГУНП в Хмельницькій області надійшло клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 від 16 лютого 2026 року, у якому останній просив надати йому електронні копії матеріалів кримінального провадження № 0000603.

Перевіривши матеріали цього кримінального провадження, колегія суддів встановила, що на вказане клопотання слідчий ОСОБА_8 надав відповідь, викладену у формі листа № 30088-2026 від 25 лютого 2026 року.

Зі змісту цього листа вбачається, що слідчий повідомив адвоката ОСОБА_6 про задоволення його клопотання та можливість ознайомитися з матеріалами провадження у приміщенні кабінету № 612 ГУНП в Хмельницькій області, що по вул. Зарічанській, 7 в м. Хмельницький.

Тобто, слідчий фактично відмовив адвокату ОСОБА_6 у задоволенні його клопотання, оскільки не надав копії матеріалів у електронному виді для ознайомлення.

Разом з тим, положенням ч.ч. 1, 2 ст. 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Натомість, таке вирішення клопотання адвоката ОСОБА_6 не було оформлено у формі процесуального рішення, передбаченого кримінальним процесуальним законом, а надано у формі листа, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 220 КПК України.

Зокрема, слідчий, отримавши клопотання адвоката, зобов`язаний був розглянути таке у триденний строк та, у разі його задоволення, надати ОСОБА_6 усі матеріали провадження в електронному виді. У випадку, якщо б слідчий прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання, він зобов`язаний був винести вмотивовану постанову та вручити (надіслати) таку ОСОБА_6 .

Отже, слідчий не вчинив процесуальну дію, яку зобов`язаний був вчинити у визначений КПК України строк, що свідчить про наявність в діях слідчого ОСОБА_8 бездіяльності у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

За таких обставин, відмовляючи у задоволенні скарги захисника підозрюваної ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , слідча суддя дійшла до помилкового висновку про недопущення бездіяльності слідчим ОСОБА_9 .

Тому, з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з підстав істотного порушенням вимог кримінального процесуального закону із постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 220, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчої судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2026 року про відмову у задоволенні скарги захисника підозрюваної ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000603, розглянути клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , від 16 лютого 2026 року (про надання електронних копій матеріалів вищевказаного кримінального провадження) та прийняти вмотивоване рішення (постанову), а також повідомити адвоката ОСОБА_6 про результати розгляду його клопотання відповідно до положень ст. 220 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3