справа № 619/1971/26
провадження № 1-кс/619/306/26
УХВАЛА

іменем України

31 березня 2026 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000162 від 14.02.2026, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

установив:

До суду надійшло клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури в Харківській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого 25.03.2026 майна в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках затримання особи у порядку ст. 208 КПК Україниза адресою: вул. Сергія Балклицького, біля буд. 2, м. Дергачі, Харківського району, Харківської області, а саме на: предмети зовні схожі грошові кошти на загальну суму 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень номіналом по 1000 (одна тисяча) гривень з індивідуальними номерами а саме : КЗ 9620162, МА 9210131, МБ 2508408, КЄ 4815187, ГК 4380092, ЗС 8809630, ГС 0806543, АР 8929851, ГА 7233323, АР 7640097, АГ 7692649, ГМ 27404446, АИ 8076339, ЗН 2457876, МА 5033100 які поміщено до полімерного сейф-пакету NPU 5110553.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що Слідчим відділенням відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000162 від 14.02.2026, за ознаками вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 маючи прямий умисел спрямований на вчинення тяжкого злочину з метою власного збагачення, з корисливих мотивів усвідомлюючи протиправність своїх дій, вчинив умисний злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на незаконне поводження з вибуховими пристроями та бойовими припасами, без наданого законом дозволу, передбаченого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України № 622 від 21.08.1998, положень про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, а саме на придбання, зберігання та збут, в невстановлений в ході досудового розслідування час та в невстановленому в ході досудового розслідування місці, знайшов тим самим придбав два корпуси від ручних осколкової гранати РГН; два підривача УДЗ до ручних гранат РГН; боєприпаси, калібру 7,62х39 АК в кількості 234 одиниць, які у подальшому переніс та зберігав на території свого домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою їх подальшого збуту до 13.03.2026.

13.03.2026 в період часу з 13 год 48 хв до 14 год 15 хв ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне поводження зі бойовими припасами та вибуховими пристроями без передбаченого законом дозволу, зокрема, на незаконне зберігання та збут, діючи з корисливих мотивів, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки збув ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , два корпуси від ручних осколкових гранат типу РГН; два підривача УДЗ до ручних гранат РГН; боєприпаси, калібру 7,62х39 АК в кількості 234 одиниць, за наступних обставин.

Так, 13.03.2026 в період часу з 13 год 48 хв до 14 год 15 хв. ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 зустрівся з останнім біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 полімерний пакет фіолетового кольору, в якому знаходились два корпуси від ручних осколкових гранат РГН; два підривача УДЗ до ручних гранат РГН; боєприпаси, калібру 7,62х39 АК в кількості 234 одиниць який в подальшому ОСОБА_5 поклав свого раніше підготовленого рюкзаку.

В свою чергу, ОСОБА_5 , в якості оплати за отримані бойові припаси та вибухові пристрої, передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень, якими останній розпорядився на власний розсуд.

13.03.2026 у період часу з 14 год 13 хв до 14 год 15 хв поблизу буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції два предмети зовні схожих на підривачі до ручних осколкових гранат типу УДЗ, які відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи від 16.03.2026 є двома підривачами УД3 до ручних гранат. Два підривача УДЗ є вибуховими пристроями, відносяться до категорії засобів ініціювання. При штатному з?єднанні двох корпусів ручних осколкових гранат РГН та двох підривачів УДЗ утворюються дві ручні осколкові гранати РГН, які відносяться до категорії вибухових пристроїв, військового призначення - бойових припасів; предмет зовні схожий на два корпус від ручних осколкових гранати типу «РГН», які відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи від 16.03.2026 є двома корпусами ручних осколкових гранат РГН. Два корпуси ручних осколкових гранат РГН до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів не відносяться, є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини. При штатному з?єднанні двох корпусів ручних осколкових гранат РГН та двох підривачів УДЗ утворюються дві ручні осколкові гранати РГН, які відносяться до категорії вибухових пристроїв, військового призначення - бойових припасів; предмети зовні схожі на набої, невідомого калібру в загальній кількості 234 одиниць, які відповідно до висновку судово-балістичної експертизи від 16.03.2026 є бойовими проміжними патронами калібру 7,62?39 АК, що призначені для здійснення пострілів зі зброї системи Калашникова, а також з іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети).

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на незаконний збут предметів зовні схожих на бойові припаси та вибухові пристрої, діючи повторно запропонував ОСОБА_5 придбати у нього підривач типу УЗРГМ, підривач типу УДЗ; 1 корпус гранати Ф-1, 1 корпус гранати РГН, додаткові порохові заряди в кількості 40 шт.; мінометні постріли в кількості 10 шт. калібром 60 мм.

Діючи під контролем правоохоронних органів, ОСОБА_5 з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_4 у ході проведення оперативної закупки, 25.03.2026 у період часу з 20 год. 18 хв. до 23 год. 15 хв. з метою придбання предметів зовні схожих на вибухові пристрої у ОСОБА_4 , прибув до вказаного останнім місця, а саме до будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись за вищевказаною адресою, біля будинку ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_5 , після чого, останній передав ОСОБА_5 полімерний мішок білого кольору, в якому знаходились підривач типу УЗРГМ, підривач типу УДЗ; 1 корпус гранати Ф-1, 1 корпус гранати РГН, додаткові порохові заряди в кількості 40 шт.; мінометні постріли в кількості 10 шт. калібром 60 мм.

За придбання зазначених предметів ОСОБА_5 передав у руки ОСОБА_4 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 15 000 грн, після чого добровільно видав придбані предмети співробітникам правоохоронних органів.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 продовжив свою злочинну діяльність, спрямовану на збут вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, у зв`язку з чим 25.03.2026 затриманий працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України.

25.03.2026, слідчим слідчого відділення ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 проведено особистий обшук в рамках затримання особи у порядку ст. 208 КПК Україниза адресою: вул. Сергія Балклицького, біля буд. 2, м. Дергачі, Харківського району, Харківської області, в ході якого виявлено та вилучено наступне майно: предмети зовні схожі грошові кошти на загальну суму 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень номіналом по 1000 (одна тисяча) гривень з індивідуальними номерами а саме : КЗ 9620162, МА 9210131, МБ 2508408, КЄ 4815187, ГК 4380092, ЗС 8809630, ГС 0806543, АР 8929851, ГА 7233323, АР 7640097, АГ 7692649, ГМ 27404446, АИ 8076339, ЗН 2457876, МА 5033100 які поміщено до полімерного сейф-пакету NPU 5110553.

Власником зазначеного вище майна є УФЗБО ГУНП в Харківській області.

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 26.03.2026 вказані вище предмети вилучені під час проведення обшуку, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, для забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність їх використання в ході досудового розслідування в якості доказів, для призначення судових експертиз та проведення інших слідчих (розшукових) дій.

Прокурор ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому, та просив судовий розгляд провести у його відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2026 відповідно до ст. 214 КПК України до ЄРДР внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Отже, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про арешт майна, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в межах конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.

В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів необхідність арешту тимчасового вилученого майна, яке зазначено у клопотанні, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу та є достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу №1, суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Отже, виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що арешт майна, яке зазначено у клопотання є доцільним.

У викладене та керуючись статтями 131, 132, 169-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити повністю.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно з забороною відчуження, користування та розпорядження, а саме на:

-предмети зовні схожі грошові кошти на загальну суму 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень номіналом по 1000 (одна тисяча) гривень з індивідуальними номерами а саме : КЗ 9620162, МА 9210131, МБ 2508408, КЄ 4815187, ГК 4380092, ЗС 8809630, ГС 0806543, АР 8929851, ГА 7233323, АР 7640097, АГ 7692649, ГМ 27404446, АИ 8076339, ЗН 2457876, МА 5033100 які поміщено до полімерного сейф-пакету NPU 5110553, - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Зберігання арештованого майна здійснювати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали слідчого судді негайно після її оголошення вручити слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

У разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення судового рішення його копію надіслати таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Роз`яснити положення, які закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1