Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кп/711/272/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004019 від 04.12.2025 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дніпровка, Кам`янсько-Дніпровського району, Запорізької області, громадянина України, українця, розлученого, має на утриманні сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, офіційно не працюючого, інвалідом, учасником бойових дій, депутатом, ліквідатором наслідків ЧАЕС не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

-15.02.2007 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком терміном на 1 рік;

-21.02.2008 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 31.12.2010 звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік, 1 місяць, 18 днів;

-28.07.2011 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.186, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 02.09.2015 звільнений у зв`язку з відбуттям покарання;

-10.08.2016 Великобілозерським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі;

-05.07.2017 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, 03.01.2020 звільнений по відбуттю покарання;

- 15.06.2021 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, 29.03.2024 звільнений по відбуттю строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває кримінальне провадження № 0004019 від 04.12.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Мотивує клопотання тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Під час досудового розслідування ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14.02.2026 та визначено розмір застави 30 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 90 840 грн. В ході судового розгляду ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12.04.2026 та визначено розмір застави 30 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 90 840 грн. Суддею Придніпровського районного суду м.Черкаси під час продовження вказаного запобіжного заходу враховано наявність ризиків передбачених у ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, ризик вчинити інші кримінальні правопорушення та ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні. Під час, як досудового так і судового слідства у даному кримінальному провадженні, було встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) можливе переховування від органів досудового розслідування та/або суду; 2) можливий незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; 3) можливе вчинення іншого кримінального правопорушення, вказані ризики і на даний час продовжують існувати. Також слід брати до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за яким законодавством передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлені наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Ризик передбачений, п.1 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 , розуміючи, тяжкість покарання, яке загрожує йому, у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, з метою уникнення покарання, матиме реальну можливість переховуватися від правоохоронний органів та суду, а враховуючи те, що на частині території України ведуться активні бойові дії, в разі переховування особи це значно ускладнить розшук обвинуваченого. Крім того, обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, не має власного постійного джерела доходів, про що свідчить відсутність працевлаштування, як джерела законного доходу. Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконний вплив обвинуваченого на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , може впливати на потерпілого та свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності. Поряд із цим необхідно враховувати фактор страху людини перед іншою людиною, яка спроможна застосувати фізичне насильство. Будь-яка особа, має бути захищена та з усвідомленням своєї невразливості, відсутністю страху перед підозрюваним, надати показання суду. У даному випадку забезпечення безпеки свідків, експерта та представника потерпілого унеможливлення на них незаконного впливу з боку обвинуваченого є основним завданням на даній стадії досудового розслідування. Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення обвинуваченим обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , будучи не ізольованим від суспільства, може в подальшому вчиняти злочини так, як останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, останній раз 15.06.2021 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, 29.03.2024 звільнений по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став та обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого, злочину проти власності, що свідчить про стійкий характер його злочинної діяльності, в зв`язку з цим обвинувачений може вчинити злочин повторно. Крім того, просить суд врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого, а також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним. З викладеного вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від правоохоронних органів та/або суду, усвідомлюючи про неминучість покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення злочину, крім цього обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальну провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення. Натомість органом досудового розслідування встановлено неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, таких як: 1) особисте зобов`язання - оскільки він є найбільш м`яким запобіжним заходом та не передбачає будь-яких обмежень, у зв`язку з чим взагалі не забезпечить запобіганню вказаних у клопотанні ризиків; 2) особиста порука - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків та стосовно обвинуваченого не надходило від осіб, які заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків; 3) застава - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків, а також відсутні відомості про те, що майновий та сімейний стан обвинуваченого дає йому можливість внести за себе заставу; 4) домашній арешт - оскільки обвинувачений, будучи раніше судимим, маючи не зняту і не погашену судимість, знову вчинив новий злочин на іспитовому терміні, що свідчить про можливість вчинення нових злочинів, у випадку обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі. Беручи до уваги вищевказане, а також зважаючи на те, що досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, тому існує достатньо реальних підстав для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З огляду на викладене, просить суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб. Визначити розмір застави та встановити розмір застави у розмірі 30 мінімальних прожиткових мінімумів. У разі внесення застави, просить суд покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п.1-4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора, щодо продовження запобіжного заходу стосовно її підзахисного ОСОБА_5 заперечила. Вважає, що ризики вказані прокурором, не підтвердженими та які ґрунтуються лише на припущеннях. При вирішенні клопотання просить суд взяти до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, вдівець, який має на утриманні неповнолітню дитину, яка наразі проживає з його братом. Крім того, її підзахисний має постійне місце проживання в м.Черкаси, а саме винаймає квартиру. Є військовослужбовцем та отримує постійний дохід. З огляду на викладене, просить суд змінити запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 на особисте зобов`язання, щоб дати можливість обвинуваченому забезпечувати свого сина та приймати участь в його житті. В разі задоволення прокурора, просить зменшити розмір застави до 20 мінімумів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти клопотання прокурора, щодо продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що прокурором не доведено його причетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а інші ризики вказані в клопотанні є надуманими. Просить врахувати, що він має постійне місце проживання, офіційно працює в ЗСУ, має на утриманні неповнолітнього сина, є вдівцем. Тому просить суд змінити стосовно нього запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Заслухавши доводи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч.5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 17.12.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14.02.2026 та визначено розмір застави 30 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 90 840 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12.02.2026 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14.02.2026, з визначенням застави в розмірі 30 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 90 840 грн.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Стаття 131 КПК України зазначає, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути обраний до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд вважає, що на даній стадії судового розгляду за обставин викладених в обвинувальному акті та клопотанні, щодо продовження запобіжного заходу прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри, щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачений міг вчинити даний злочин.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

В ході розгляду клопотання прокурора, про продовження запобіжного заходу встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Даний злочин відповідно до ст.12 КК України, є тяжким та за вчинення якого Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років. Тому в разі зміни запобіжного заходу, ОСОБА_5 усвідомлюючи те, що він обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, з метою уникнення від покарання, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Також не встановлено наявності міцних соціальних зв`язків, які б утримували його в місті, оскільки у ОСОБА_5 відсутнє постійне місце проживання, не працевлаштований, не має власного постійного джерела доходів. Суд також вважає доведеним ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, який підтверджується тим, що ОСОБА_5 , може впливати на потерпілого та свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності. Ризик, вчинити інше кримінальне правопорушення обвинуваченим обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, тому будучи не ізольованим від суспільства, може в подальшому вчиняти злочини.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 з правом внесення застави, визначеної ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 17.12.2025, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З огляду на викладене вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст.197 КПК України, а саме на 60 днів, тобто до 22.05.2026 включно, з можливістю внесення застави у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн. У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; не відлучатися з місця проживання, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання на іншу адресу та засобів зв`язку; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим кримінального правопорушення.

Попередити, що у разі не виконання даних обов`язків, згідно з ч.8 ст.182 КПК України, заставодавцем, а також якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до прокурора чи суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Суд приймає до уваги доводи сторони захисту, щодо зменшення розміру застави, проте вважає, що суду не надані будь-які об`єктивні докази неможливості сплати визначеної судом застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 183, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22.05.2026 включно, з можливістю внесення застави у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду;

- не відлучатися з місця проживання, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання на іншу адресу та засобів зв`язку;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим кримінального правопорушення.

Попередити, що у разі не виконання даних обов`язків, згідно з ч.8 ст.182 КПК України, заставодавцем, а також якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до прокурора чи суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 5 діб з часу її проголошення.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1