Справа №: 398/2906/24
провадження №: 1-кп/398/127/26
УХВАЛА

Іменем України

"17" березня 2026 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000265 від 24.02.2024 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоселівка (колишня назва Комінтерн) Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва у ТОВ «Новоселівка-Агро», неодруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000265 від 24.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово судом продовжувався.

Прокурором ОСОБА_3 до судового засідання подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке підтримав у судовому засіданні. Клопотання обґрунтовує тим, що наразі продовжує існувати ризик, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховуватись від суду. Крім того, вважає доцільним звернути увагу суду на відношення ОСОБА_4 до пред`явленого обвинувачення, який вину не визнав, та наполягає, що за кермом транспортного засобу була інша особа. Просить задовольнити вказане клопотання з наведених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо продовження строку тримання його під вартою, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 підтримала позицію свого підзахисного, зазначила, що підставою для продовження запобіжного заходу у виді триманні під вартою, який є винятковим запобіжним заходом, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, в даному випадку обґрунтованого обвинувачення, а також наявність ризику, переховування від суду. При цьому, ОСОБА_4 заперечує факт керування ним транспортним засобом, що підлягає доведенню під час судового розгляду всіма законними процесуальними способами, які вони наразі використовують. Вважає, що посилання прокурора на позицію обвинуваченого щодо невизнання своєї провини у вчинені вказаного злочину, як на неналежну посткримінальну поведінку є помилковим, оскільки доведення перед судом своєї невинуватості є правом обвинуваченого на захист. Прокурором у клопотанні зазначено про наявність одного ризику, а саме, ризику, що обвинувачений, враховуючи суворість покарання, може планувати втечу та переховуватиметься від суду. Проте тримання під вартою не повинно продовжуватися лише через суворість очікуваного покарання. Просить суд звернути увагу, що ОСОБА_4 раніше не судимий, завжди працював, має позитивну характеристику, тісні соціальні зв`язки, а також що ОСОБА_4 інкримінується вчинення необережного злочину, і лише суворість покарання не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Інших об`єктивних чинників, наприклад негативних характеристик, немає. Прокурором не обґрунтовано неможливість обрання ОСОБА_4 такого запобіжного заходу як домашній арешт. Враховуючи викладене, просить змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт за адресу місця проживання батьків обвинуваченого, які не заперечують проти цього.

Мати обвинуваченого - ОСОБА_6 , у судовому засіданні запевняла суд про її готовність утримувати свого сина під час перебування останнього під цілодобовим домашнім арештом в належному їй з чоловіком житлі за адресою АДРЕСА_2 .

Дослідивши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, вислухавшидумку сторін обвинувачення та захисту, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Під час судового розгляду суд, за наявності клопотань сторони обвинувачення або захисту зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою суду від 20.01.2026. Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 20.03.2026, до спливу якого судове провадження завершеним бути не може.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. ст. 7, 8, 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суворість передбаченого покарання, врахування тяжкості злочину, ступеню суспільної небезпечності особи та інтересів суспільства є суттєвими елементами при прогнозуванні та оцінці ймовірної майбутньої поведінки особи.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке призвело до смерті одного з потерпілих та отримання середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень іншим потерпілим, за вчинення якого, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, без можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.75 КК України.

Суд вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Іллійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Існування вказаного ризику також додатково підвищується військовою агресією РФ проти України, та дією на всій території України воєнного стану.

Щодо посилань прокурора на відношення ОСОБА_4 до пред`явленого обвинувачення, зокрема на те, що останній вину не визнав, та наполягає, що за кермом транспортного засобу була інша особа, то невизнання вини обвинуваченим не є автоматичною або достатньою підставою для застосування чи продовження тримання під вартою. Згідно з КПК України, цей запобіжний захід є винятковим і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе наявність реальних ризиків (втеча, тиск на свідків, знищення доказів), а більш м`які заходи є недостатніми.

При цьому, інших ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України наразі немає. Потерпілі, свідки, експерти у даному кримінальному провадженні судом допитані.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин, та з урахуванням доводів, викладених у клопотанні, суд погоджується що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватись від суду.

Разом з тим, під час розгляду даного клопотання, прокурором не наведено переконливих доводів та доказів на їх обґрунтування щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику, тобто обставину, передбачену п.3 ч.1 ст.194 КПК України

Суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, до обрання запобіжного заходу працював, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має зареєстроване місце проживання та батьків, які просять застосувати до сина запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем їх проживання, та фактичним місцем проживання їх сина, а саме: АДРЕСА_2 , зазначивши, що зобов`язуються утримувати його під час перебування під домашнім арештом, отже у обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що сама по собі міра покарання та тяжкість злочину не можуть бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо інші ризики відпали.

Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним у задоволенні клопотання про продовження стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК України застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на строк не більше двох місяців, що на думку суду, буде достатнім та співмірним із існуючим ризиком, особою обвинуваченого, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками та забезпечить належне виконання ним процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 314-317,369- 372, 376, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Кіровоградської обласної прокуратури - прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, з 17.03.2026 року до 17.05.2026 року, включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) не відлучатися цілодобового без дозволу суду за місцем проживання;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) прибувати за викликом до суду;

4) утриматися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 КПК України зобов`язати Олександрійський РВП ГУНП в Кіровоградській області негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_4 до місця його проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , звільнивши останнього з-під варти.

Копію ухвали негайно після оголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Олександрійський РВП в Кіровоградській області за місцем проживання обвинуваченого.

Роз`яснити обвинуваченому положення ч. 5 ст. 181 КПК України, згідно якої, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня його проголошення.

Повний тексту ухвали проголошено 18.03.2026 року о 12 год 45 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1