Провадження №1-кп/389/61/19
Ухвала

06 травня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук та обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.12.2018 за №0000671, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

встановив:

Прокурором 05.05.2026 подане клопотання про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук та обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з неодноразовою неявкою до суду 21.04.2026 його оголошено в розшук, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений перетнув державний кордон України 01.04.2025 у пункті пропуску «Шегині» та на територію України не повернувся. Беручи до уваги, що обвинувачений, який обізнаний про розгляд судом стосовно нього кримінального провадження за вчинення тяжкого злочину, ухиляється від явки до суду та враховуючи відсутність достовірної інформації щодо фактичного місця перебування обвинуваченого, який перетнув державний кордон України та наразі перебуває за межами України, тому, з метою його розшуку на території іноземних держав прокурор просила оголосити ОСОБА_4 в міжнародний розшук. Необхідність в обранні обвинуваченому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обгрунтована тим, що в разі затримання ОСОБА_4 чи встановлення його місцезнаходження на території іноземної держави буде застосована процедура екстрадиції, тому виходячи з аналізу як міжнародно-правових норм законодавства, так і КПК України щодо застосування правових норм, передбачених у процесі екстрадиції особи, необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою. Окрім вказаного наявні достатні підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що встановлені ст.177 КПК України, зокрема обвинувачений переховується від суду з метою уникнення від покарання за вчинення тяжкого злочину, може незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити новий злочин, що виключає можливість запобігти зазначеним ризикам та забезпечити іншим чином належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила задовольнити.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, однак заслухавши думку прокурора, суд вважає за можливе розгляд цього клопотання провести за відсутності потерпілої.

Дослідивши подане прокурором клопотання та оглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.318, 323 КПК України участь обвинуваченого в судовому засіданні є обов`язковою.

Пунктом 1 ч.7 ст.42 КПК України на обвинуваченого покладено обов`язок прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це.

Ухвалою суду від 21.02.2023 це кримінальне провадження було зупинено на час проходження обвинуваченим служби в Збройних Силах України до моменту його звільнення з військової служби. Оскільки обвинувачений на підставі наказу 104-ро військової частини НОМЕР_1 1-рс від 02.02.2024 був звільнений в запас відповідно до п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий облік і військову службу» за сімейними обставинами (ст.4г), тому ухвалою суду від 19.01.2026 судове провадження в цій справі було відновлене.

Надалі, у зв`язку з неодноразовою неявкою обвинуваченого до суду ухвалою від 19.03.2026 від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України витребувано інформацію щодо перетину державного кордону обвинуваченим, на виконання якої повідомлено, що ОСОБА_4 перетнув державний кордон України 01.04.2025 у пункті пропуску «Шегині», відомості щодо в`їзду на територію України відсутні.

Зазначені обставини стали підставою для оголошення судом 21.04.2026 обвинуваченого в розшук та надання дозволу на його затримання з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвалюючи вказане рішення суд дійшов висновку про достатніх доказів, які свідчать про ухилення обвинуваченого від явки суду.

Згідно з ч.1 ст.335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Основним завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування й судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного була застосована належна правова процедура.

Належною процедурою стосовно обвинуваченого, який перебуває за кордоном, є його притягнення до кримінальної відповідальності заочно або шляхом екстрадиції в Україну. Для ефективності судового розгляду у будь-якому разі необхідно ініціювати процедуру оголошення такої особи в міжнародний розшук.

Чинним КПК України не регламентовано поняття «міжнародний розшук» та не розкрито змісту зазначеного терміну. При цьому поняття «міжнародний розшук» використовується в цьому кодексі як обов`язкова підстава для здійснення спеціального досудового розслідування чи провадження (in absentia) (ч.5 ст.139, 297-1, 297-4, 323 КПК України).

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Суд зазначає, що статтею 297-1 КПК України визначений вичерпний перелік статей КК України, за підозрою чи обвинуваченням яких може проводитись спеціальне досудове розслідування чи провадження (in absentia). Разом з цим, КПК України вказує, що вказане провадження може проводитися і щодо інших злочинів, якщо злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук.

Проте вказаний розділ не містить самого поняття «міжнародний розшук», як в цілому КПК України не містить чіткої дефініції цього слова або його класифікації, тому суд в даному випадку користується положеннями ст.9 КПК України, відповідно до вимог якої закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Виходячи з норм чинного КПК України, Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, та інших відомчих нормативно-правових актів, можна дійти висновку, що законодавство передбачає три види розшуку: 1) внутрішньодержавний (національний) розшук; 2) міждержавний розшук; 3) міжнародний розшук.

Очевидним є те, що встановлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для успішного закінчення судового провадження. З цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду. Метою для усіх видів розшуку є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних. У свою чергу, міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави - ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Розшук особи в Україні та міжнародний розшук особи відрізняється як за територією, на якій здійснюється цей розшук, так і за суб`єктами, які його здійснюють.

Прийняття судом ухвали про оголошення особи у розшук шляхом задіяння міжнародного співробітництва є єдиним способом реалізації та виконання цього рішення суду та встановлення точного місцезнаходження обвинуваченого за кордоном в разі його виїзду з території України.

Наразі в Україні діє лише один спосіб оголошення особи в міжнародний розшук - звернення до Інтерполу, про що й зазначає Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затвердженої наказом №613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 (далі Інструкція).

Міжнародний розшук обвинувачених і внесення їх у базу даних Інтерполу являє собою комплекс відповідних заходів, один з яких є прийняття постанови (ухвали) про оголошення особи в міжнародний розшук і направлення цієї ухвали до Національного центрального бюро Інтерполу в Україні з відповідним клопотанням для передачі в подальшому до Комісії з контролю за файлами Інтерполу задля встановлення місцезнаходження особи.

Судом встановлено, що за інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України обвинувачений ОСОБА_4 без дозволу суду 01.04.2025 перетнув державний кордон України в пункті пропуску «Шегині» та на територію України не повертався.

Враховуючи, що обвинувачений відсутній за місцем проживання, до суду на виклики не з`являвся, оголошення його в розшук на території України дієвих результатів не дало, наявні відомості про перетин ним державного кордону, чим ухиляється від суду, тому єдиним способом встановлення місцезнаходження останнього за кордоном є оголошення у міжнародний розшук, оскільки виконання іншим чином завдань кримінального провадження є неможливим.

Крім того, згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний заходу вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 цього Кодексу, буде доведено, що обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження суд за участю обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 Розділу 1V Інструкції передбачено, що для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення, а також передбачені Інструкцією документи, серед яких передбачено «завірені копії ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвали про оголошення розшуку особи (у тому числі в перекладі на одну з робочих мов Інтерполу) на стадії судового розгляду».

З наведених норм слідує, що у разі оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук та доведення прокурором підстав, передбачених ст.177 КПК України, суд може застосувати так звану попередню процедуру застосування до обвинуваченого запобіжного заходу - обрання запобіжного заходу. Наступним етапом після затримання осіб (не пізніш як через 48 годин з часу їх доставки до місця кримінального провадження) є забезпечення розгляду за участю обвинуваченого клопотання про застосування раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Отже, для оцінки необхідності обрання запобіжного заходу обвинуваченому достатньо встановлення судом обставини оголошення у міжнародний розшук.

Додатковою умовою для такого висновку є наявність підстав, передбачених ст.177 КПК України. Вказана стаття визначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

Окремо суд звертає увагу, що при обранні запобіжного заходу судом не перевіряється висунуте ОСОБА_4 обвинувачення на предмет обґрунтованості.

Крім цього, на відміну від процедури застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою це єдиний запобіжний захід, передбачений ч.6 ст.193 КПК України.

Приймаючи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим тяжкого злочину, встановлення беззаперечного факту ухилення обвинуваченого від суду, та те, що існують ризики того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може продовжувати переховуватися від суду з метою уникнення покарання, вчиняти нові злочини чи незаконно впливати на потерпілу та свідків, тому більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не можуть запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання від вартою.

При цьому, беручи до уваги вимоги абз.7 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави не визначається.

Враховуючи, що ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого постановляється на підставі ч.6 ст.193 КПК України, тому відповідно до ч.4 ст.197 КПК України строк дії такої ухвали не встановлюється.

Керуючись ст.9, 177, 183, 193, 335, 350, 372КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Оголосити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стара Осота Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в міжнародний розшук каналами і можливостями Інтерполу.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стара Осота Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше ніж через 48 годин з часу його доставки до місця розгляду кримінального провадження, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Кримінальне провадження зупинити до розшуку обвинуваченого.

Здійснення міжнародного розшуку доручити оперативному підрозділу ГУНП в Кіровоградській області із залученням сил та засобів підрозділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Кіровоградській області.

Організацію виконання ухвали суду та контроль за її виконанням покласти на прокурора.

Ухвала в частині оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук набирає законної сили з моменту її проголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1