Справа № 386/249/26
Провадження № 1-кс/386/93/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року селище Голованівськ

Слідчий суддя Голованівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000003, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК України), про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луполове Ульяновського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, військовозобов`язаного, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , одруженого з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, не маючого інвалідність, важких хвороб не маючого, не депутата, суспільно-корисною діяльністю не займається, в силу ст. 89 КК України, такого, що не має судимості, якому 07.12.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

подане в порядку глави 15 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), -

встановив:

Старший слідчий СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 , 17 лютого 2026 року о 09 год. 06 хв. звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділенням Голованівського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 відомості у якому внесено до ЄРДР 06.01.2026, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: відкритому викраденні чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 являючись військовослужбовцем за призовом по мобілізації військової частини НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Крім того, ОСОБА_4 05.01.2026 близько 13 години 30 хвилин, перебуваючи на узбіччі вулиці Сонячної, навпроти території дитячого садочка за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та повернення його на свою користь, вчинив словесний конфлікт зі своєю дружиною ОСОБА_7 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись на близькій відстань від ОСОБА_7 , яка в цей час була повернута до нього обличчям, із застосуванням насильства, яке виразилось у нанесені удару правою ногою в область нижніх кінцівок, збив її з ніг, при цьому остання впала на обидва коліна на сніговий покрив. В подальшому ОСОБА_4 , обійшовши ОСОБА_7 та опинившись за спиною останньої, правою рукою штовхнув її в ліве плече, від чого ОСОБА_7 впала на сніговий покрив, при цьому прийняла положення лежачи на спині. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_4 , знаходячись біля ОСОБА_7 , з лівого боку підошвою правої ноги, силоміць наступивши на щелепу з лівої сторони обличчя, почав утримувати останню в положенні лежачи на спині та одномоментно просунувши свою руку в кишеню куртки ОСОБА_7 відкрито викрав належний останній мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A16» вартістю 4191 грн з силіконовим чохлом вартістю 197 грн 60 коп. та із сім картками мобільних операторів «Київстар» НОМЕР_2 вартістю 333 грн 33 коп. та «Lifecell» НОМЕР_3 вартістю 166 грн 33 коп., який ОСОБА_7 28.05.2025 прийняла в якості особистого подарунка від своєї матері ОСОБА_10 та володіла ним одноосібно. Після цього, ОСОБА_4 , припинивши протиправні дії відносно ОСОБА_7 , з місця події зник, заволодівши зазначеним майном належним ОСОБА_11 , яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

За вказаним фактом 06.01.2026 розпочате кримінальне провадження №0000003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

30.01.2026 кримінальне провадження №0000003 перекваліфіковано з ч. 1 ст. 125 на ч. 4 ст. 186 КК України.

31.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні №0000003.

Слідчий в клопотанні зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 підлягає застосуванню з урахуванням особи підозрюваного, можливості вчинення дій направлених на уникнення відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, а також з урахуванням соціального та сімейного стану, що не стали перешкодою для вчинення злочину, а також обставин і характеру вчиненого злочину, зокрема негативного його наслідку яким є відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану; про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний:

- може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років; наведені обставини можуть бути підставою і мотивом для підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, шляхом залишення місця свого проживання, маючи при цьому, всі можливості та засоби, в тому числі здійснення виїзду на тимчасово окуповані території України або за межі території України, що не виключає можливості у підозрюваного ОСОБА_4 здійснити спробу перетину межі військового зіткнення та залишення на тимчасово окупованій території України, що фактично виключить можливість його розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності або взагалі наддасть йому можливість залишити тимчасово окуповану територію України та виїхати до Російської Федерації; крім того, місце проживання підозрюваного знаходиться на великій відстані від органу досудового розслідування та суду, що об`єктивно унеможливить будь-який контроль за поведінкою ОСОБА_4 та сприятиме йому в переховуванні від слідства та/або суду;

- може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення від відповідальності, оскільки підозрюваний особисто знає потерпілу та свідків, які також проживають з ним в одному населеному пункті, тому наявні достатні дані вважати, що ОСОБА_4 може здійснювати на них тиск та залякування з метою відмови від підтвердження наданих показів або їх зміни;

- може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі стосовно осіб, які можуть давати викривальні та підтверджуючі його вину покази, відносно потерпілої та свідків; ОСОБА_4 будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, будучи особою до якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак звільненого у зв`язку з внесенням застави, повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, діяв усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, на підставі чого можна стверджувати, що девіантна поведінка останнього виходить за межі мінімально допустимої поведінки у суспільстві та свідчить про повну зневагу до оточуючих; після застосування запобіжного заходу підозрюваний належних висновків не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Зазначає, що інший більш м`який запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного, оскільки особисте зобов`язання не може бути застосовано в зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину; особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу; домашній арешт недоцільно застосувати, оскільки даний запобіжний захід не забезпечить належним чином обов`язок підозрюваного не ухилятися від органів досудового слідства, прокуратури та суду та дасть можливість підозрюваному переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також можливість впливати на потерпілу та свідків.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав повністю та просив його задовольнити, вбачаючи для цього достатні підстави та навівши ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Уточнив, що до кола свідків, на яких може здійснювати тиск та вплив підозрюваний, входять свідки, які вже встановлені та допитані органом досудового розслідування, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 . Крім того, органом досудового розслідування вживаються заходи вдля встановлення інших очевидців події. Вважав, що інший більш м`який запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного. Крім того, перебуваючи під слідством, ОСОБА_4 , будучи особою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави, продовжив протиправні дії по відношенню до своєї дружини. Просив не визначати заставу для підозрюваного, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Підозрюваний в судовому засіданні частково визнав обставини, зазначені в клопотанні. Пояснив, що дійсно на ґрунті ревнощів на одній з вулиць в с. Луполове Голованівського району, перестрів свою дружину ОСОБА_7 , з якою влаштував сварку, штовхнув на сніговий покрив та силоміць відібрав належний їй мобільний телефон. Однак тілесні ушкодження їй не спричиняв. Жалкує про скоєне. Попередньо, він перебував під вартою, яку було обрано в іншому кримінальному провадженні за підозрою його в умисному знищенні майна. На даний час проживає одиноко, дружина з ним не проживає. Однак неподалік від нього проживає його матір ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якій він всіляко допомагає. Не заперечував щодо можливості застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Не вбачав підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник в судовому засіданні, враховуючи позицію підозрюваного, вважала за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його фактичного проживання, оскільки той не має наміру ховатись від органу досудового розслідування.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

До запобіжних заходів відносяться особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт та тримання під вартою (ч. 1 ст. 176 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

За нормами ч. 2 ст. 183 КПК України, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Частиною 2 ст. 6 Конвенції визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Внесене слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

В матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років, що підтверджується:

- копією постанови про призначення групи дізнавачів в кримінальному провадженні від 06.01.2026 (а.с. 12), копією постанови про призначення групи слідчих від 31.01.2026 (а.с. 13-14), копією постанови про призначення групи процесуальних прокурорів від 07.01.2026 (а.с. 15-16), згідно яких слідчий ОСОБА_17 входить до групи слідчих, які розслідують це провадження, а прокурор ОСОБА_9 - в групу прокурорів у цьому провадженні;

- копією рапорту інспектора чергового СРПП Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_18 від 06.01.2026 про надходження заяви від ОСОБА_7 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення (а.с. 10-11);

-копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 17-18);

-копією висновку експерта №1 від 07.01.2026, з якого слідує, що на тілі ОСОБА_7 наявні тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на обличчі, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень (а.с. 19-20);

-копією протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 від 07.01.2026, в якому остання розповіла про обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення ОСОБА_4 , який 05.01.2026 близько 13 год. 30 хв. в с. Луполове Голованівського району, в присутності ОСОБА_12 , ображав її нецензурною лайкою та вимагав мобільний телефон. Потім кинув на сніговий покрив, наніс декілька ударів в спину та груди, після чого силоміць почав обшукувати її. Потім ОСОБА_4 обутою ногою наступив їй на обличчя і в той час знайшов її мобільний телефон, забрав його та пішов у невідомому напрямку (а.с. 21-24);

-копією протоколу проведення слідчого експерименту від 07.01.2026 за участю ОСОБА_7 під час якого, вона розповіла та показала обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення ОСОБА_4 (а.с. 25-28);

- копією висновку експерта №3 від 13.01.2026, з якого слідує, що на основі експертизи №1 від 07.01.2026 та даних слідчого експерименту зроблено висновок, що не виключено утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 при тих обставинах на які вона вказує під час проведення з нею слідчого експерименту 07.01.2026 (а.с. 29-30);

-копією протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 07.01.2026, в ході якого вона розповіла про обставини, що мали місце 05.01.2026 при яких ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_7 в різні частини тіла та з кишені останньої викрав мобільний телефон та зник з місця події (а.с. 31-34);

- копією протоколу проведення слідчого експерименту від 07.01.2026 за участю свідка ОСОБА_12 під час якого розповіла та показала обставини вчинення відносно ОСОБА_7 кримінального правопорушення ОСОБА_4 (а.с. 35-37);

- копією висновку експерта №4 від 13.01.2026, з якого слідує, що на основі експертизи №1 від 07.01.2026 та даних слідчого експерименту зроблено висновок, що не виключено утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 при тих обставинах на які вказує свідок ОСОБА_12 під час проведення з нею слідчого експерименту 07.01.2026 (а.с. 38-39);

- копією протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 07.01.2026, в ході якого вона розповіла про обставини, що мали місце 05.01.2026 при яких ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_7 в різні частини тіла; вказала, що після вказаних подій ОСОБА_4 з сокирою в руках забігав до неї в подвір`я, але до будинку не заходив (а.с.40-43);

-копією протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 07.01.2026, в ході якого вона розповіла про обставини, що мали місце 05.01.2026 при яких ОСОБА_4 шарпав за руки ОСОБА_7 , не давав їй проходу, поводився агресивно (а.с. 44-47);

-копією протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 07.01.2026, в ході якого остання розповіла про те, що 05.01.2026 д онеї зателефонувала ОСОБА_13 , яка повідомила про те, що ОСОБА_4 спричиняє тілесні ушкодження її дочці ОСОБА_7 . Пояснила, що ОСОБА_4 неодноразово спричиняв тілесні ушкодження її дочці, у зв`язку з чим, вони розійшлися та дочка з онуком проживають біля неї (свідка). ОСОБА_4 неодноразово погрожував дочці та просив повернутися до нього, на що дочка не погоджувалась (а.с. 48-52);

- копією протоколу додаткового допиту потерпілої ОСОБА_7 від 15.01.2026, в ході якого, вона повідомила про те, що на протязі останніх двох років її чоловік ОСОБА_4 систематично чинить на неї тиск, погрожує фізичною розправою, спричиняє їй тілесні ушкодження та залакує її, щоб вона нікому нічого не розповідала (а.с. 53-55);

- копією протоколу додаткового допиту потерпілої ОСОБА_7 від 23.01.2026 під час якого, вона погодилась надати покази на відеокамеру (а.с. 56-57);

- копією протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 23.01.2026, під час якого, вона погодилась надати покази на відеокамеру (а.с. 58-61);

- копією протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 26.01.2026, в ході якого остання розповіла про обставини, при яких ОСОБА_19 купувала мобільний телефон, який викрав ОСОБА_4 (а.с. 62-65);

- копією висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №144/26 від 24.01.2026 про ринкову вартість мобільного телефону, силіконового чохла та сім-карток (а.с. 66-76);

- копією протоколу проведення слідчого експерименту від 31.01.2026 за участю потерпілої ОСОБА_7 , під час якого вона розповіла та показала обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення ОСОБА_4 (а.с. 77-80);

- копією постанови про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 30.01.2026 (а.с. 81-83);

-копією протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 31.01.2026, в якому вказує на те, що являється військовослужбовцем, однак відмовився надавати пояснення (а.с. 90-92);

-копією письмового пояснення ОСОБА_4 від 31.01.2026 в якому вказує на те, що являється військовослужбовцем, однак відмовився надавати пояснення (а.с. 93).

31.01.2026 ОСОБА_4 при захиснику особисто вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (а.с. 84-89).

Копію клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та копію доданих до нього документів, підозрюваному вручено 16.02.2026 о 12 год. 20 хв., тобто за три години до початку розгляду клопотання слідчим суддею.

Згідно копії довідок щодо судимості ОСК МВС України, підозрюваний раніше був судимий, якому призначалось покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу (а.с. 94-97).

Відповідно до копії матеріалів службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2025, ОСОБА_4 04.11.2025 покинув місце розташування 93 запасної військової частини НОМЕР_1 (а.с. 98-125).

Згідно копії довідки-характеристики №3, копії довідки №5 та копії довідки про склад сім`ї №4, виданих 12.01.2026 Благовіщенською міською радою Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_4 проживає на території Луполівського старостинського округу, взаємини між членами родини не задовільні, має неврівноважений характер, по відношенню до жителів села байдужий, взаємини між членами родини не задовільні, на критику не реагує, має завищену самооцінку, не є депутатом, до складу його сім`ї входять дружина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 126-128).

Відповідно до інформації Голованівського РС №5 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області від 12.01.2026, ОСОБА_4 станом на 12.01.2026 на обліку не перебуває (а.с. 129).

Згідно копії довідки, виданої 13.01.2026 КНП «Благовіщенська лікарня», підозрюваний на обліку в лікаря-психіатра та на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 130).

Ухвалою слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2025 до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 06.12.2025 до 03.02.2026 (а.с. 133).

Згідно копії повідомлення ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» від 22.12.2025, ОСОБА_4 було звільнено 19.12.2025 з-під варти з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» після внесення застави в розмірі 60560 грн (а.с. 132).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема рішення ЄСПЛ від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» та від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

Проте, враховуючи обставини справи, слідчий суддя вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що підозрюваний є повнолітньою людиною, має зрілий вік, не має інвалідності, має задовільний стан здоров`я, важкі хвороби не має, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, яка з ним не проживає, повнолітніх утриманців не має; відсутність міцних соціальних зв`язків, оскільки за місцем проживання характеризується негативно; не має доходу; підозрюється у вчиненні тяжкого злочину; обставини вчинення правопорушення, за яких відкрито, в присутності інших осіб, вчинив протиправні дії відносно дружини із застосуванням фізичного насильства, на зауваження припинити протиправні дії не реагував.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років; наведені обставини можуть бути підставою і мотивом для підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, шляхом залишення місця свого проживання, маючи при цьому, всі можливості та засоби, в тому числі здійснення виїзду на тимчасово окуповані території України або за межі території України, що не виключає можливості у підозрюваного ОСОБА_4 здійснити спробу перетину межі військового зіткнення та залишення на тимчасово окупованій території України, що фактично виключить можливість його розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності або взагалі наддасть йому можливість залишити тимчасово окуповану територію України та виїхати до Російської Федерації; також з місця події втік та намагався втекти від працівників поліції та свідків, про що в показах повідомила свідок ОСОБА_10 ;

- незаконно впливати на потерпілу та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення від відповідальності, оскільки підозрюваний особисто знає потерпілу та свідків, які також проживають з ним в одному населеному пункті; потерпіла надала покази про те, що ОСОБА_4 постійно їй погрожує, здійснює тиск, що також підтвердила свідок ОСОБА_10 ; інші свідки під час надання пояснень, вказували на агресивну поведінку підозрюваного, а тому наявні достатні дані вважати, що ОСОБА_4 може здійснювати на них тиск та залякування з метою відмови від підтвердження наданих показів або їх зміни;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі стосовно осіб, які можуть давати викривальні та підтверджуючі його вину покази, відносно потерпілої та свідків, оскільки ОСОБА_4 будучи особою, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, будучи особою до якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак звільненого у зв`язку з внесенням застави, повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, тобто належних висновків не зробив та продовжує вчиняти протиправні дії.

При цьому суд оцінює суворість можливого покарання підозрюваному у виді позбавлення волі від семи до десяти років та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі не застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд не знайшов підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного, яке б було достатнім для запобігання наведеним ризикам, оскільки особисте зобов`язання не може бути застосовано в зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України; особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу; домашній арешт недоцільно застосувати, оскільки підозрюваний проживає в одному населеному пункті, де проживають потерпіла та свідки, яких він знає, при цьому, покази останніх прямо вказують на його агресивну поведінку до потерпілої та здійсненя відносно неї насильства; даний запобіжний захід не забезпечить належним чином обов`язок підозрюваного не ухилятися від органів досудового слідства, прокуратури та суду та дасть можливість підозрюваному впливати на потерпілу та свідків.

Доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із зазначених підстав не знайшло свого підтвердження.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке вчинено із застосуванням насильства.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

За наведених обставин та враховуючи те, що підозру ОСОБА_4 вручено 30.01.2026, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк тримання під вартою на 42 дні з дня постановлення цієї ухвали по 30.03.2026, що не перевищує строку досудового розслідування, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196, 197, 199, 205 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000003, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 42 (сорок два) дні, тобто з 17 лютого 2026 року до 24 год. 00 хв. 30 березня 2026 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали визначити до 24 год. 00 хв. 30 березня 2026 року.

Копії даної ухвали негайно вручити учасникам судового провадження та Голованівському РВП ГУНП в Кіровоградській області.

Зобов`язати слідчого, який вніс клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повідомити родичам арештованого ОСОБА_4 про взяття його під варту.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Дата та час складення і оголошення повного тексту ухвали: 18 лютого 2026 року о 14 год. 30 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1