Справа № 175/244/26
Провадження № 1-кс/175/453/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_7 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Новожеланне, Красноармійського району Донецької області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_7 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у рамках кримінального провадження №0000018 стосовно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Новожеланне, Красноармійського району Донецької області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

В обґрунтуванні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено про те, що слідчим відділом Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за процесуального керівництва Краматорської окружної прокуратури Донецької області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000018 від 03.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_4 03.01.2026 року приблизно о 01.00 годині проходив по пр-ту. Незалежності у м. Краматорську, де біля будинку № 42 по вказаному проспекту побачив припаркований транспортний засіб - автомобіль «RDS-02РП», з номером кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ГУНП в Донецькій області. В цей момент у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу.

Діючи умисно з метою створення належних умов для реалізації протиправного умислу, ОСОБА_4 маючи при собі сірники та ПЄТ пляшку з горючою рідиною цього ж дня, приблизно о 01.30 годині підійшов до транспортного засобу - автомобілю «RDS-02РП» з номером кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходився біля під`їзду № 2 будинку № 42 по проспекту Незалежності у м. Краматорську.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на знищення чужого майна шляхом підпалу, діючи умисно, ОСОБА_4 вилив зміст наявної при ньому ПЄТ пляшки з горючою рідиною на кузов транспортного засобу та усвідомлюючи загально небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання наслідків у вигляді знищення чужого майна, за допомогою сірників підпалив наявну на кузові горючу рідину в результаті чого відбулося займання вищевказаного транспортного засобу.

У результаті умисних, злочинних, протиправних дій ОСОБА_4 та внаслідок впливу термічної дії джерела відкритого вогню знищено транспортний засіб - автомобіль марки RDS-02РП», з номером кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , тобто доведення майна до повної непридатності для його цільового призначення.

Виконавши усі необхідні дії та реалізувавши протиправний умисел ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілому ГУНП в Донецькій області майнову шкоду в розмірі 122245 гривень 42 копійки.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в умисному знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події, протоколом допиту підозрюваного, протоколами допитів свідків, тощо. Крім того, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується іншими матеріали кримінального провадження у своїй сукупності.

09.01.2026 року складено та вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

09.01.2026 року о 12.25 годині за адресою: м. Одесса, вулиця 7-ма Пересипська, 2а підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, оскільки існують підстави вважати, що можлива втеча підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

10.01.2026 року відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», строком на 60 діб, тобто до 12:25 годин 09 березня 2026 року (в межах строку досудового розслідування).

02.03.2026 року постановою в.о. керівника Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_8 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст. 294 КПК України був продовжений до трьох місяців, тобто до 09 квітня 2026 року включно.

Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою відносно ОСОБА_4 стало те, що у судовому засіданні були доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п.1 ч.1 ст.177 КПК України, було доведено, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду полягає у тому, що підозрюваному, у разі визнання його винним в інкримінованому злочині, загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що може бути розцінене, як більш вагомі негативні наслідки для себе, ніж наслідки за ухилення від правосуддя шляхом переховування від правоохоронних органів і суду. Також, органом досудового розслідування не виключається можливість того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування змінивши місце свого мешкання та перебування, не повідомивши про це орган досудового розслідування. Крім того, органом досудового розслідування не виключається можливість того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території Донецької, Луганської, Херсонської та Запорізької області, оскільки його фактичне та зареєстроване місце мешкання знаходиться в районі проведення бойових дій.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, було доведено, що ризик незаконно впливу свідків полягає у тому, що підозрювану разом з клопотанням вручено додатки, серед яких є протоколи допиту свідків, в яких вказано їх анкетні данні, тому з метою заплутати суд аби уникнути відповідальності може вчинити спроби незаконного впливу на останніх, шляхом їх залякування, тиску, тощо.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, було доведено, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином полягає у тому, що обвинувачений розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може будь-яким чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, було доведено, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень полягає в тому, що ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований, не має засобів для існування, що у свою чергу дає підстави вважати, що вчинення кримінальних правопорушень є та буде у подальшому єдиним джерелом існування підозрюваного.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування на час складання клопотання, не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язується за необхідністю, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Враховуючи викладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

Підставою для продовження застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою органом досудового розслідування обґрунтовується тим, що не перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які було доведено під час судового розгляду та визначено в ухвалі слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.01.2026 року.

Враховуючи викладене та відповідно до наявних даних, слідчий просить клопотання задовольнити та продовжити підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.04.2026 року на строк досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав. При цьому, зазначив, що ризики, які існували при обранні підозрюваному запобіжного заходу, не зменшилися і продовжують існувати, а можливості застосування відносно підозрюваного іншого запобіжного заходу він не вбачає. На даний час по справі проведені не всі слідчі дії, строк досудового розслідування продовжено, тому підстав для інших запобіжних заходів не вбачається, оскільки вони не забезпечать досягнення цілей кримінального провадження.

Захисник проти клопотання заперечувала, посилалась на те, що відносно ОСОБА_4 проводиться експертиза його психічного стану, а тому просила обрати іншій вид запобіжного заходу не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання чи домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 погодився зі думкою захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за процесуального керівництва Краматорської окружної прокуратури Донецької області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000018 від 03.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_4 03.01.2026 року приблизно о 01.00 годині проходив по пр-ту. Незалежності у м. Краматорську, де біля будинку № 42 по вказаному проспекту побачив припаркований транспортний засіб - автомобіль «RDS-02РП», з номером кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ГУНП в Донецькій області. В цей момент у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу.

Діючи умисно з метою створення належних умов для реалізації протиправного умислу, ОСОБА_4 маючи при собі сірники та ПЄТ пляшку з горючою рідиною цього ж дня, приблизно о 01.30 годині підійшов до транспортного засобу - автомобілю «RDS-02РП» з номером кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходився біля під`їзду № 2 будинку № 42 по проспекту Незалежності у м. Краматорську.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на знищення чужого майна шляхом підпалу, діючи умисно, ОСОБА_4 вилив зміст наявної при ньому ПЄТ пляшки з горючою рідиною на кузов транспортного засобу та усвідомлюючи загально небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання наслідків у вигляді знищення чужого майна, за допомогою сірників підпалив наявну на кузові горючу рідину в результаті чого відбулося займання вищевказаного транспортного засобу.

У результаті умисних, злочинних, протиправних дій ОСОБА_4 та внаслідок впливу термічної дії джерела відкритого вогню знищено транспортний засіб - автомобіль марки RDS-02РП», з номером кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , тобто доведення майна до повної непридатності для його цільового призначення.

Виконавши усі необхідні дії та реалізувавши протиправний умисел ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілому ГУНП в Донецькій області майнову шкоду в розмірі 122245 гривень 42 копійки.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в умисному знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події, протоколом допиту підозрюваного, протоколами допитів свідків, тощо. Крім того, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується іншими матеріали кримінального провадження у своїй сукупності.

09.01.2026 року складено та вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

09.01.2026 року о 12.25 годині за адресою: м. Одесса, вулиця 7-ма Пересипська, 2а підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, оскільки існують підстави вважати, що можлива втеча підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

10.01.2026 року відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», строком на 60 діб, тобто до 12:25 годин 09 березня 2026 року (в межах строку досудового розслідування).

02.03.2026 року постановою в.о. керівника Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_8 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст. 294 КПК України був продовжений до трьох місяців, тобто до 09 квітня 2026 року включно.

02.03.2026 року підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику адвокату ОСОБА_5 було вручено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею враховано, що відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим в ході досудового слідства.

Згідно із ч.3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Зі змісту ст. 197 КПК України вбачається, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Враховуючи вимоги ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не відпали, не змінилися та продовжують існувати.

Так, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно зі ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Тому слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування і суду.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно з усталеної практики Європейського Суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків. Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

За вказаних обставин слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи в достатній мірі не забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання встановленим ризикам, тому підстав для зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який слідчий суддя не вбачає.

Посилання адвоката на те, що стосовно ОСОБА_4 проводиться експертиза його психічного стану, на даний час документально не підтверджено.

Вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 також не є перешкодою для його тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що характер та ступінь тяжкості діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та сукупність інших обставин, зазначених слідчим у клопотанні про продовження строку тримання його під вартою та прокурором у судовому засіданні, однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_4 , на даному етапі досудового розслідування даного кримінального провадження не встановлено та учасниками судового засідання не доведено.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 до 09.04.2026 року.

Слідчим суддею також враховано, що відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Оскільки розмір застави для підозрюваного уже було визначено в ухвалі слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.01.2026 року, то його слід зберегти.

Отже, враховуючи вищеперераховане слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 із збереженням раніше визначеного розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме: 266240,00 грн.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 квітня 2026 року із збереженням раніше визначеного розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме: 266240,00 грн.

У разі внесення встановленої застави вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити, підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі слідчого ізолятору.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з цим з-під варти, покласти на нього строком до 09 квітня 2026 року наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд (залежно від стадії кримінального провадження) про своє місце проживання;

- прибувати до слідчого прокурора чи суду (залежно від стадії кримінального провадження) за кожним викликом;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому підозрюваний проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання слідчому (прокурору) свій паспорт для виїзду за кордон та, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та оголошено 09 березня 2026 року о 14 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1