Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/96/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 383/86/26 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захиснику-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23.01.2026, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 5 ст. 407 КК України

обрано запобіжний захід запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21 березня 2026 року.

інші учасники судового розгляду:

захисник-адвокат ОСОБА_8 ,

підозрюваний ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23.01.2026 відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21 березня 2026 року.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану за ч. 5 ст. 407 КК України та погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози за ч. 1 ст. 129 КК України, про що 21.01.2026 року йому т.в.о. заступника начальника - начальником слідчого відділення відділення поліції № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 повідомлено про підозру.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 01.11.2025 року, який надав покази про те, що 30.10.2025 року ОСОБА_7 у телефонному режимі, погрожував йому фізичною розправою; протоколом огляду предметів від 19.11.2025 року оглянуто відеозапис на диску; копією Акту службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_7 від 10.11.2025 року; протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 10.01.2026 року.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею враховано, що 24.11.2025 року ОСОБА_7 засуджений вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.189 КК України до трьох років позбавлення волі, та хоча вирок ще не набрав законної сили, проте ОСОБА_7 засуджено до реального відбування покарання, що свідчить про підвищений ступінь небезпеки його діяння, де в сукупності з мірою покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним та враховуючи наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду, усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання, підозрюваний зможе безперешкод залишити своє місце проживання.

В апеляційній скарзі:

захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного стеження або визначити розмір застави.

Ризики зазначені прокурором та слідчим вважає декларативними, без відповідного аналізу та обґрунтування, що не підтверджуються жодними доказами.

Підозрюваний ОСОБА_7 є особою, яка у відповідності до ст. 89 КК України вважається такою, що не має судимостей, в даний час рахується військовослужбовцем.

Підозрюваний має стійкі зв`язки, не має негативних характеристик з місця проживання та є особою, яка має власне домоволодіння, стійкий та постійний дохід.

На думку сторони захисту, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що ОСОБА_7 певний час перебував разом із іншими військовослужбовцями в одному місці. А тому має можливість вплинути на інших учасників кримінального провадження з використанням дружніх зв`язків. Показання яких можуть зашкодити проведенню об`єктивного та неупередженого досудового розслідування даного кримінального провадження. Наведенні обставини свідчать про можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків кримінального провадження, шляхом застосування до останніх методів прохання, погроз залякування, методів фізичного та морального впливу. Дане твердження суду першої інстанції є безпідставним, адже потерпіла сторона за ч. 5 ст. 407 КК України відсутня, а свідки які були допитані органом досудового розслідування не знають та не пам`ятають ОСОБА_7 та ніяким чином не можуть його охарактеризувати з цих підстав. Крім того військова частина це юридична особа, і будь, який незаконний вплив на неї виключається. Крім того актом службової перевірки проведеною військовою частиною прийняте рішення щодо притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності. Будь-якого рішення щодо звернення до правоохоронних органів з цих підстав акт службової перевірки не містить.

Крім того, клопотання про обрання запобіжного заходу містить інформацію, щодо реєстрації кримінального правопорушення слідчим ТУ ДБР розташованого у м. Миколаїв, за фактом СЗЧ для здійснення перевірки даного факту. Тобто орган досудового розслідування був визначений за місцем факту скоєння кримінального правопорушення. На підставі чого та чому підозра у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України була повідомлена слідчим ВП № 3 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області невідомо.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який просив подану апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, апеляційну скаргу сторони захисту без задоволення, перевіривши матеріали клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Матеріалами клопотання встановлено наступне.

У провадженні слідчого відділення відділення поліції № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №0000069 від 01.11.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 5 ст. 407 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Відповідно до протоколу затримання особи від 21.01.2026 року, підозрюваного ОСОБА_7 фактично затримано працівниками відділення поліції № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області 21.01.2026 року о 09 год 57 хв.

21.01.2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 5 ст. 407 КК України

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 01.11.2025 року, який надав покази про те, що 30.10.2025 року ОСОБА_7 у телефонному режимі, погрожував йому фізичною розправою; протоколом огляду предметів від 19.11.2025 року оглянуто відеозапис на диску; копією Акту службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_7 від 10.11.2025 року; протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 10.01.2026 року.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст.183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчим суддею враховано, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а також обставини події можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.5 с. 407 КК України та наявність обґрунтованої підозри причетності до його вчинення ОСОБА_7 .

Дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів встановила, що виключних обставин для зміни обраного слідчим суддею запобіжного заходу немає.

Відповідно до п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріли, колегія суддів вважає, що їх сукупність є достатньою вважати про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.5 с. 407 КК України та існування заявлених ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме п.1,3,4,5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Слідчим суддею вірно враховано, що згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , є тяжким злочином, санкцією даної частини статті передбачено покарання від п`яти до десяти років позбавленням волі, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України, у вчиненні якого також підозрюється ОСОБА_7 , карається пробаційним наглядом на строк до двох років або обмеженням волі на той самий строк, тобто є кримінальним проступком.

Колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя в повній мірі врахував обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним, характер та обставини протиправних дій, врахував особу підозрюваного, особисті та соціальні обставини життя, а також його зв`язки із суспільством, відсутність даних щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного, що унеможливлювали б його перебування під вартою, слідчий суддя вірно прийшов до висновку щодо доведеності обставини, які виправдовують застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід на початковій стадії досудового розслідування в повній мірі відповідатиме меті його застосування, а саме забезпеченню виконання підозрюваного покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, слідчим суддею вірно враховано, що 24.11.2025 року ОСОБА_7 засуджений вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.189 КК України до трьох років позбавлення волі, та хоча вирок ще не набрав законної сили, проте ОСОБА_7 засуджено до реального відбування покарання, що свідчить про підвищений ступінь небезпеки його діяння, де в сукупності з мірою покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним та враховуючи наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду, усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання, підозрюваний зможе безперешкод залишити своє місце проживання.

Доводи, якими прокурор обґрунтовує наявність підстав для застування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказують на обґрунтованість щодо застосування обраного запобіжного заходу на даній стадії досудового розгляду. Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що на даний момент виключно такий запобіжний захід, як тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками та відповідає особі підозрюваного.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки він не забезпечить в повній мірі уникнення певних ризиків та виконання підозрюваного покладених на нього обов`язків.

Стосовно доводів адвоката, що безпідставно підозра у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України була повідомлена слідчим ВП № З Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, колегія суддів вважає неспроможними.

В матеріалах клопотання міститься постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 17.01.2026 відповідно до якої матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0000069 від 01.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України та №0000094 від 07.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України об`єднано в одне провадження за №0000069 та досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні доручено СВ відділення поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Посилання адвоката, що ризики зазначені прокурором та слідчим є декларативними, без відповідного аналізу та обгрунтування, що не підтверджуються жодними доказами колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами клопотання.

Стороною захисту не надано неспростовних доказів неможливості підзахисного за станом здоров`я утримуватися під вартою.

Доводи сторони захисту про необґрунтованість оскаржуваної ухвали є безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань про застосування запобіжних заходів.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судці, колегією суддів не вбачається.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу сторони захисту - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, ч.2 ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захиснику-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23.01.2026, якою стосовно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4