УХВАЛА

про закриття кримінального провадження

05.03.2026 м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

під час розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 20.03.2019 за №0000796, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

встановив:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою

Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_4 у судовому засіданні заявлено клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, підтвердивши добровільність позиції свого підзахисного та зауваживши про усвідомлення ним наслідків звільнення від кримінальної відповідальності з наведеної підстави.

2. Позиції сторін кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив задовольнити його клопотання та закрити провадження у справі.

Прокурор вважає обґрунтованими доводи захисника обвинуваченого щодо закриття провадження у справі та не заперечив проти задоволення клопотання.

3. Встановлені судом обставини

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 20.03.2019 за №0000796, складеного 19.02.2026, ОСОБА_5 19.03.2019 близько 13:00 години, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись прямим умислом, спрямованим на порушення недоторканості житла, яка гарантується ст. 30 Конституції України, з метою проникнення до домоволодіння потерпілої ОСОБА_6 , переліз через паркан та будучи обізнаним про відчиненість вхідних дверей, скориставшись відсутністю господарів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись прямим умислом, шляхом відкриття дверей, які не було замкнуто на замикаючий пристрій, проник до будинку потерпілої, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , чим незаконно та протиправно, тобто без дозволу власника, проник до житлового будинку, та перебував там без дозволу на те її власника.

В результаті своїх дій ОСОБА_5 порушив недоторканість житла ОСОБА_6 , а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

4. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши викладені в клопотанні доводи, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України, яке передбачає відповідальність у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення правопорушення 19.03.2019), вчинене обвинуваченим правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, які діють на даний час, жодним чином не поліпшують становище обвинуваченого, а тому суд вважає за можливе при вирішенні клопотань обвинуваченого застосувати положення кримінального закону щодо строків давності, які діяли на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Судом за матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, 19.03.2019, а тому термін притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказане правопорушення закінчився 19.03.2022.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається судом, зокрема, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Підставою для переривання перебігу давності є вчинення до закінчення встановленого строку нового злочину (за винятком нетяжкого, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років).

Указану норму, розміщену в ч. 3 ст. 49 КК, суд застосовує у світлі презумпції невинуватості, закріпленої в ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК. Відповідно до позиції Конституційного Суду України сутність цієї засади поширюється на всі сфери життя особи й діє доти, доки її не спростовано в законному порядку обвинувальним вироком (рішення від 8 червня 2022 року № 3-р(ІІ)/2022).

Саме тому лише ухвалення обвинувального вироку встановлює факт учинення особою нового злочину як підставу для переривання давності притягнення її до кримінальної відповідальності (постанови від 3 червня 2021 року, 5 лютого, 23 та 30 червня 2022 року, 24 жовтня та 29 листопада 2023 року, 27 березня 2024 року, 9 квітня 2025 року в справах № 344/7812/16-к, 504/2099/18, 204/2626/21, 499/890/18, 489/7500/18, 127/18013/20, 504/2099/18, 761/41888/17 відповідно, постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.09.2025 у справі № 761/24361/17).

Прокурором надано суду довідку про судимість обвинуваченого, з якої вбачається, що з моменту вчинення ним кримінального правопорушення 19.03.2019, і до розгляду цієї справи ОСОБА_5 не було вчинено кримінальних правопорушень, за якими його притягнуто до кримінальної відповідальності у вигляді постановлення обвинувального вироку суду. А тому, перебіг строку давності у даному кримінальному провадженні не переривався.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, закрити.

Вирішуючи питання щодо закриття кримінального провадження, вирішенню підлягають і такі питання.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

У даному кримінальному провадженні арешт на майно не накладався.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів (ч. 1 ст. 118 КПК України). Процесуальні витрати виникають і пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Отже, заявлені стороною обвинувачення витрати на залучення експертів, здійснені за рахунок державного бюджету, у розмірі 3454,22 грн, підлягають віднесенню на користь держави.

Цивільні позови у даному кримінальному провадженні не заявлялися, а тому підстав, передбачених ст. 129 КПК України, для вирішення цього питання у суду немає.

За відсутності у справі документів щодо наявності речових доказів це питання судом не вирішується.

Разом з цим, 22.02.2021 ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внести заставу у розмірі 45400,00 грн.

Згідно листа начальника ДУ «Північна виправна колонія (№90)» ОСОБА_7 № 28/6/3-10691 від 15.11.2021, наявного в матеріалах справи, 12.11.2021 ОСОБА_5 після внесення застави в сумі 45400,00 гривень, був звільнений з дільниці слідчого ізолятора при вказаній державній установі. Вибув за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 11 ст. 176 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК України є нормою, за якою встановлено порядок припинення заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу, після закриття кримінального провадження, застосування якої скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Відповідно до ст.203 КПК України (негайне припинення дії запобіжних заходів), ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, у разі закриття кримінального провадження, внесена заставодавцем застава підлягає поверненню.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави, як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 11.01.2012 (із змінами) передбачений і порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка-готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства (пункти 7-8).

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним повернути заставодавцю суму застави в розмірі 45400 гривень 00 копійок.

Керуючись ст. ст. 100, 122-124, 284-288, 369, 372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , задовольнити.

ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 162 КК України, звільнити у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесене до ЄРДР 20.03.2019 за №0000796 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України закрити.

Витрати на залучення експертів в розмірі 3454 (три тисячі чотириста п`ятдесят чотири) грн 22 коп. віднести на рахунок держави.

Повернути заставодавцю заставу в розмірі 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок, внесену на підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 22.02.2021 про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7(семи)днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1