Єдиний унікальний номер 599/1962/25
Номер провадження 1-кп/599/20/2026
ВИРОК

іменем України

"23" лютого 2026 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , провівши судовий розгляд в м. Зборові в залі судових засідань Зборівського районного суду Тернопільської області, обвинувального акту в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 25 листопада 2025 року та обвинувального акту в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 02.01.2026, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Дмухівці, Козівського району, Тернопільської області; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку не має, пенсіонер, згідно ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 162, ч.4 ст.185, ч.3 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення проти власності та проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

ОСОБА_4 25 листопада 2025 року об 11:00 год, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи, діючи всупереч волі ОСОБА_5 без його дозволу, у присутності останнього за відсутності визначених законом підстав, через вхідні двері незаконно проник до приміщення житлової квартири, що розташована в АДРЕСА_3 з одночасним нанесенням не менше двох ударів руками в область грудей та правого плеча, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно фізичну біль та перебував там приблизно 10 хв, всупереч волі ОСОБА_5 .

Крім цього, 01 січня 2026 року у нічну пору доби, у період дії в Україні воєнного стану, ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті житлового будинку за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_4 , таємно, тобто переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що його дії носять таємний характер та є непомітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, викрав грошові кошти в сумі 4900 гривень та паспорт громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.162 КК України, а саме незаконне проникнення до володіння особи з застосуванням насильства, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та ч. 3 ст. 357 КК України - викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

Потерпілий ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 , просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, що ОСОБА_4 повернув йому банківську картку та грошові кошти в сумі 4900 грн, просив суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, не заперечував факт їх скоєння, часу, місця та способу, за обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснив суду, що дійсно в кінці листопада 2025 року зайшов в приміщення житлової квартири ОСОБА_5 без його дозволу, кілька разів штовхнув його в груди та перебував в квартирі декілька хвилин. Також пояснив, що на Новий рік, гостюючи в ОСОБА_6 взяв його паспорт, не думаючи для чого, та грошові кошти в сумі 4900 грн, щоб витратити на власні потреби.

Обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальних актах та беручи до уваги, що прокурор, потерпілі, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю, зокрема, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.162 КК України - незаконному проникненні до володіння особи з застосуванням насильства,ч. 4 ст. 185 КК України таємному викраденні чужого майна (крадіжках) в умовах воєнного стану, ч.3 ст. 357 КК України - викраденні офіційного документу.

В порядку ст. 12 КК України вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення: передбачене ч.2 ст.162 КК України - є нетяжким; передбачене ч.4 ст.185 КК України є тяжким, оскільки санкцією зазначеної частини статті обвинувачення, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а передбачене ч.3 ст. 357 КК України, відноситься до проступку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характер і ступінь тяжкості наслідків, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, є особою пенсійного віку, пом`якшуючі його вину обставини, як те, що він повністю визнав вину у скоєних кримінальних правопорушеннях, збитки заподіяні кримінальним правопорушенням потерпілому добровільно відшкодував, щиро розкаявся у вчиненому, відсутність претензій від потерпілих, відсутність обтяжуючих обставин, а тому вважає, що для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень слід обрати остаточне покарання у виді позбавлення волі. З врахуванням вказаних обставин, суд вважає недоцільним реальне відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому його слід звільнити від відбуття призначеного покарання з випробовуванням у відповідності до ст.75 КК України з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Дотримуючись приписів ч.15 ст.615 КПК, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.94, 369-371, 373-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162 ч.4 ст.185, ч. 3 ст. 357 КК України і призначити покарання за

ч.2 ст.162 КК України три роки позбавлення волі;

ч.4 ст.185 КК України п`ять років позбавлення волі;

ч. 3 ст. 357 КК України штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та визначити остаточне покарання ОСОБА_4 п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного покарання з іспитовим строком один рік три місяці з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, зокрема, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2026 року залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. На даний вирок може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Зборівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1