Єдиний унікальний номер: 704/283/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року м. Тальне

Слідчий суддя Тальнівського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах Тальнівської міської ради, на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2026 року до Тальнівського районного суду Черкаської області надійшли матеріали скарги на постанову дізнавача СД Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 від 24.12.2025 року про закриття кримінального провадження №00016 від 29.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України.

Ознайомившись з матеріалами даної скарги, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність її повернення скаржнику на підставі п.2 ч.2 ст.304 КПК України.

Як вбачається з матеріалів скарги, скаржник вважає незаконною постанову про закриття кримінального провадження та просить її скасувати.

Як Конституція (ст.55), так і КПК України (ст.24) гарантують кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого. Рішення, дії чи бездіяльність вказаних органів та їхніх посадових осіб відповідно до положень гл.26 КПК України оскаржуються до суду.

Реалізація права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування залежить від можливості доступу до правосуддя, що також є конституційною засадою кримінального провадження. Зокрема, у ч.1 ст.21 КПК України вказано, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Крім цього, доступ до правосуддя є одним з елементів права на справедливий суд, яке гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, від правильного та однозначного регулювання питання щодо визначення підсудності скарг на рішення, дії чи бездіяльність прокурора чи слідчого залежить можливість реалізації права, гарантованого як Конституцією, так і міжнародно-правовими стандартами здійснення судочинства.

Зокрема, в ч.1 ст.306 КПК, яка регламентує порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, сказано лише про те, що такі скарги розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчим суддею ВАКС згідно з правилами судового розгляду.

Однак ні у вказаній нормі, ні у §1 гл.26 КПК у цілому не регламентується питання щодо територіальної підсудності розгляду таких скарг.

Отже, у кримінальному процесуальному законодавстві не визначено підсудності скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, що є прогалиною.

У правозастосовній практиці в цьому випадку керуються положеннями ч.2 ст.132 КПК, посилаючись на його ч.6 ст.9, яка передбачає можливість застосування загальних засад кримінального процесуального закону. Тобто у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади.

Відповідно до ч.2 ст.132 КПК клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого розташований орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено п.2 цієї частини; у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, до ВАКС.

Таким чином, у законодавстві територіальна підсудність визначається межами юрисдикції суду, на території якого розташований орган досудового розслідування. Саме тому при визначенні територіальної підсудності для розгляду скарг чи клопотань під час досудового розслідування важливе значення має однозначне розуміння терміну «місцезнаходження органу досудового розслідування». Адже в протилежному випадку існує ризик того, що клопотання чи скарга буде розглянута некомпетентним судом з усіма негативними наслідками такого розгляду.

Тому, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України , правило зазначене у ч.2 ст.132 КПК України слід застосовувати і до розгляду скарг та клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за N 223-558/0/4-13 від 05.04.2013.).

З урахуванням наведеного територіальна підсудність повинна визначатись за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за N 1-1640/0/4-13 від 15.10.2013). Зазначені висновки викладено і в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 04.06.2010., відповідно до якого, місцем розташування органу або роботи посадової особи слід вважати юридичну адресу такого органу.

Аналогічна за своїм змістом позиція міститься і у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні" (вих. N 223-1650/0/4-16 від 16 червня 2016 року), роз`яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (ч. 2 ст. 131 КПК України), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування.

Слідчий суддя приходить до висновку, що правильним є застосування зазначеного правила і до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад ч. 1 ст. 306 КПК тощо).

Також, стосовно підсудності скарг, поданих на підставі статті 303 КПК «Рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження» КПК, звертаю увагу, що Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду в ухвалі від 17 жовтня 2022 року (справа № 335/6213/22, провадження № 51-3054 впс 22), зазначив таке:

«Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена підсудність скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

Проте ст. 9 КПК передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов?язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади

кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 306 КПК та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування».

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 2 березня 2020 року (справа N? 263/19/20, провадження №51-420 впс 20).

Отже, підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування необхідно визначати з огляду на місцезнаходження органу досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування.

З цього питання, слідчим суддею враховуються правові висновки щодо визначення місця знаходження органу досудового розслідування, що викладені в ухвалах Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі 607/5480/20 та від 23 квітня 2020 року у справі № 607/4214/20.

Крім того, зборами суддів Тальнівського районного суду Черкаської області було прийнято рішення про звернення до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду з метою отримання методичної інформації з питань однакового правозастосування правової позиції викладеної в ухвалі ККС ВС від 22.04.2020 року, провадження №51-1901впс20, щодо визначення територіальної підсудності за місцем знаходженням (реєстрації) відповідного органу досудового розслідування, який є юридичною особою та у складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

За результатами розгляду звернення Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду до Тальнівського районного суду 16.10.2025 року за №556/0/158-25 направлено відповідь на лист Київського апеляційного суду, в якому порушено аналогічне питання, а саме в абз.3 п.3 даної відповіді зазначено, що у випадку не створення в територіальному (відокремленому) підрозділі (управлінні/відділі/відділенні поліції) слідчі національної поліції мають звертатися не до тих місцевих судів у межах територіальної юрисдикції яких розташовані службові приміщення Національної поліції в адміністративних будівлях, а до тих місцевих судів у межах територіальної юрисдикції яких розташовані територіальні підрозділи Національної поліції в яких створені відповідні (відокремлені) органи досудового розслідування (а.с.30-32).

Крім того, слідчим суддею береться до уваги відповідь Голови Касаційного кримінального суду на лист Шполянського районного суду Черкаської області про надання роз`яснень щодо визначення територіальної підсудності скарг на бездіяльність органу досудового розслідування та клопотань у кримінальних провадженнях, в п.3 якого зазначено, таке:

«…до структури Головного управління Національної поліції (далі - ГУ НП) в Черкаській області входить, зокрема, Звенигородський районний відділ поліції, який за офіційними відомостями розташований за адресою: вул. Благовісна, 50, м. Звенигородка, Звенигородський район, Черкаська область.

Згідно із затвердженою структурою до Звенигородського районного відділу поліції входить єдиний орган досудового розслідування, а саме: слідчий відділ Звенигородського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області, який також розташований за вказаною вище адресою.

Крім того, відповідно до наказу ГУ НП в Черкаській області від 18 червня 2025 року №1147 «Про закріплення місця знаходження органу досудового розслідування» для розміщення згаданого слідчого відділу з метою проведення досудового розслідування кримінальних проваджень закріплено приміщення за адресами: 1) вул. Благовісна, 50, м. Звенигородка, Звенигородський район; 2) вул. Волонтерська, 24, м. Шпола, Звенигородський район; 3) вул. Соборна, 13, м. Тальне, Звенигородський район.

Як було вказано вище, місцезнаходженням відповідного органу досудового розслідування Національної поліції є місце розташування (реєстрації) територіального підрозділу Національної поліції, що має статус юридичної особи публічного права, або розташування його територіального (відокремленого) підрозділу, який такого статусу не має, до структури якого ходить відповідний орган досудового розслідування.

У Вашому листі місцем знаходження Звенигородського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області є вул. Благовісна, 50, м. Звенигородка, Звенигородський район. Тому саме на підставі цього розташування необхідно визначати місцезнаходженням слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції та, відповідно, суд, якому підсудні клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.» (а.с.33-35)

Також слід відзначити, що розгляд даної справи всупереч зазначеному призведе ло істотних порушень кримінально-процесуального закону, оскільки порушення встановлених законом правил підсудності автоматично призводить до вирішення справи судом, який не встановлений законом, та ухвалення неправосудного рішення неуповноваженим слідчим суддею.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини суд не буде вважатися таким, що утворений на підставі закону, якщо він діяв поза межами своєї предметної, функціональної, суб`єктної чи територіальної юрисдикції. А тому вільне трактування поняття «місцезнаходження органу» і, як наслідок, подання клопотань до самостійно обраного суду можуть призвести до визнання дій органу досудового розслідування незаконними, а зібраних доказів недопустимими.

Крім цього, таке «варіативне» визначення суду, який має розглядати скарги чи клопотання під час досудового розслідування, суперечить міжнародним стандартам судочинства.

Саме такий підхід буде сприяти досягненню завдань кримінального судочинства та реалізації права на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Слід зазначити, що порушення правил територіальної підсудності може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді згідно положень ст.106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Також, у відповідності до п. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень розділу ХІІ Закону України "Про судоустрій і статус суддів" : До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

З врахуванням того, що на території колишнього Тальнівського району Черкаської області на даний час ліквідовано орган досудового розслідування, який здійснював розслідування кримінальних правопорушень, слідчий суддя даного суду не вправі розглядати скарги з приводу невнесення відомостей щодо кримінальних правопорушень, розслідування яких має здійснюватися органом досудового розслідування, який на даний час територіально знаходиться в м. Звенигородка.

Керуючись ст.ст.132, 304, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах Тальнівської міської ради, на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження про закриття кримінального провадження повернути особі, що її подала.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1