запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/63/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту до 05 лютого 2026 року включно, шляхом заборони цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

В апеляційній скарзі прокурор просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, визначивши розмір застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.361 КК, за який передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, що створює винятково високий ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема, маючи інвалідність, може виїхати закордон. Домашній арешт є явно недостатнім для стимулювання особи, якій загрожує таке тривале ув`язнення. Слідчим суддею фактично проігноровано принцип пропорційності. У матеріалах справи наявні відомості про те, що підозрюваний має тісні зв`язки з потенційними свідками, які також є працівниками ТОВ «ГАЗТЕК СХІД». Перебуваючи на свободі під цілодобовим домашнім арештом, ОСОБА_8 матиме безперешкодну можливість особисто або через інших осіб контактувати з цими особами, чинити на них тиск, залякувати або спонукати до зміни свідчень. Слідчий суддя не вказав, яким чином цілодобовий домашній арешт, з огляду на наявність контактів мобільних номерів та Інтернету, може фізично перешкодити такому впливу. Крім того захисник підозрюваного та представник інтересів свідків є адвокатами з одного адвокатського бюро.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу. Підозрюваний та його захисник заперечили проти скарги прокурора.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 строком на 60 днів з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, якому 05 грудня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.5 ст.361 КК кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000014 від 04 лютого 2025 року.

Слідчий суддя, залишаючи без задоволення клопотання слідчого, зазначила, що клопотання не містить будь-якого обґрунтування, крім тяжкості кримінального правопорушення, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст.177, 178 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, а також ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається із наданих матеріалів та встановлених слідчим суддею обставин, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.361 КК.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону і обставини, правову позицію самого підозрюваного, слідчий суддя дійшла обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали підстави обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінила в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивувала своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявність ризиків, заявлених у клопотанні, але вірно зазначила про відсутність обставин, які б свідчили про неможливість запобігання вказаним ризикам лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, тобто має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, позитивно характеризується, є особою з ІІ групою інвалідності, має хронічні захворювання.

Доводи прокурора щодо неможливості запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.1 ст.181 КПК вказаний запобіжний захід полягає у забороні підозрюваному залишати житло (в даному випадку цілодобово), а згідно ч.5 цієї статті перебування підозрюваного у житлі контролюється працівниками відповідного органу Національної поліції.

Твердження прокурора про те, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та впливатиме на свідків у даному кримінальному провадженні, є безґрунтовними, з огляду на перебування ОСОБА_8 під цілодобовим домашнім арештом, що унеможливлює залишення ним житла.

Посилання прокурора на існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновки слідчого судді, а застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належний контроль за поведінкою підозрюваного під час досудового розслідування.

Відомостей про перешкоджання кримінальному провадженню після відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом за час дії оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у виді домашнього арешту.

Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора, не дають підстав для прийняття іншого рішення ніж те, яке ухвалила слідчий суддя під час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

На підставі викладеного, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею. Тому апеляційна скарга з викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

До того ж слід відмітити, що ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 03 лютого 2026 року ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, змінивши період перебування під домашнім арештом на період часу з 21:00 год. до 06:00 год. ранку наступного дня, з покладенням на нього передбачених ч.5 ст.194 КПК обов`язків, до 05 березня 2026 року включно. З даним судовим рішення прокурор погодився і в апеляційному порядку його не оскаржив.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4