Справа № 458/37/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2026 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження

сторона обвинувачення:

прокурор Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 ,

сторона яка подала клопотання

сторона яка подала клопотання слідчий слідчого відділення відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_4 ,

сторона захисту:

підозрювана особа ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка Львівської області клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2026 року №0000002 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 246 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваної особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Яблунька Турківського району Львівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий опис провадження і суть питання, що вирішується ухвалою.

Згідно вимог ст.ст.127,129 Конституції України правосуддя здійснюють професійні судді і судочинство провадиться суддею одноособово.

Згідно ч.1 ст.31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється професійним суддею одноособово. Суддя для розгляду конкретного кримінального провадження визначається у порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

У відповідності до вимог ч.3 ст.35 КПК України визначено суддю для розгляду кримінального провадження, оскільки відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.01.2026 року справу було передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

Клопотання розглядається за ініціативою слідчого, погоджене прокурором.

Обґрунтовуючи подане клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що у провадженні СВ ВП № 2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2026 року №0000002 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 246 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 16 січня 2026 року, приблизно о 13:00 год, з метою незаконної порубки дерев, будучи в лісовому масиві обходу № 2, кварталу № 13, виділу № 4 Надсянського лісництва Турківського ДЛГП «Галсільліс», який розташований на земельній ділянці, яка належить регіональному ландшафтному парку «Надсянський», що знаходиться на території Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області і відноситься до природно-заповідного фонду, не маючи спеціального дозволу для використання лісових ресурсів, умисно, з корисливих мотивів, незаконно зрізав бензопилою марки «STIHL MS 290» шляхом відокремлення стовбура від кореня два сироростучі дерева породи «Ялиця», загальною кубомасою 0,84 м3, чим завдав матеріальну шкоду інтересам держави розміром 102 848,00 грн, яка у шістдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що спричинило тяжкі наслідки. Зазначені дії ОСОБА_5 кваліфіковано у вчиненні незаконної порубки дерев на території природно-заповідного фонду, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 246 КК України.

Крім цього, ОСОБА_5 , 16 січня 2026 року, приблизно в період 14:00-14:30 год, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою перевезення незаконно зрубаних двох дерев породи «Ялиця», за допомогою кінних саней, реалізуючи єдиний злочинний намір, не маючи спеціального дозволу для використання лісових ресурсів, перебуваючи у виділі № 4 кварталу № 13 обходу № 2 Надсянського лісництва Турківського ДЛГП «Галсільліс», який розташований на земельній ділянці, яка належить регіональному ландшафтному парку «Надсянський», територія якого відноситься до природно-заповідного фонду, відтягнув конем два вищевказані дерева породи «Ялиця» до кінних саней та, погрузивши на них, звіз дану деревину із вищевказаного лісового масиву на земельну ділянку, що межує із його будинковолодіння, що за адресою: села Нижня Яблунька, вул. Опшар, 507, Самбірського району Львівської області де і був виявлений працівниками поліції, чим вчинив перевезення незаконно зрубаних дерев. Зазначені дії ОСОБА_5 кваліфіковано у незаконному перевезенні незаконно зрубаних дерев на території природно заповідного фонду, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст 246 КК України.

В своєму клопотанні слідчий зазначає, що виключно єдиною метою застосування саме такого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиції сторін кримінального провадження.

При розгляді клопотання суд вжив заходи до повідомлення сторін кримінального провадження, а також осіб, які зазначені в ухвалі в дозволений і в передбачений законом порядок шляхом скерування судового виклику.

В судовому засіданні сторона обвинувачення прокурор Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 зазначив, що підозра є достатньою та належним чином обґрунтована, також зазначив, що є наявна обґрунтована підозра у вчиненні саме ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення, підтримав клопотання, просив таке клопотання задовольнити, обрати запобіжний захід в межах досудового розслідування, тобто до 28.03.2026 року.

Слідчий в судовому засіданні додатково зазначив, що є наявна обґрунтована підозра у вчиненні саме ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення, просив таке клопотання задовольнити, обрати запобіжний захід в межах досудового розслідування, тобто до 28.03.2026 року. В судовому засіданні 28.01.2026 року слідчий слідчого відділення відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_4 підтвердив, що ним під час досудового розслідування було встановлено, що правопорушення було вчинено ОСОБА_5 з використанням бензопили, якою було зрізано деревину, та перевезено при допомозі кінних саней та коня, на час розгляду клопотання проводилося досудове розслідування. Коня слідчий постановою речовим доказом не визнавав, з клопотанням в суд з цього приводу про арешт майна не звертався. Водночас в судовому засіданні 30.01.2026 року, при продовженні розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваної особи, слідчий ОСОБА_4 повідомив, що ним проведено слідчий експеримент з підозрюваним, надавши відповідний доказ, а також те, що він, достовірно знаючи, що на нього покладено обов`язок повноти досудового розслідування, згіно вимог ст.98 КПК України кінь відноситься до речового доказу, проте слідчий на власний розсуд не визнавав коня речовим доказом, хоча при допомозі коня правопорушник здійснив перевезення незаконно зрізаної деревини.

В судових засіданнях 28.01.2026 року та 30.01.2026 року сторона захисту, підозрювана особа ОСОБА_5 не заперечив проти задоволення клопотання, бере на себе зобов`язання виконувати процесуальні вимоги, підтвердив, що незаконно зрізану деревину він перевозив конем сірої масті, якому приблизно 10 років, відклився на ім`я « ОСОБА_6 », і який належить йому на праві власності. Кінь перебуває на території його домогосподарства.

Дослідивши матеріали клопотання у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, із посиланням на докази.

Слідчим відділенням СВ ВП № 2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2026 року №0000002 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 246 КК України. В підтвердження сторона обвинувачення надала витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

28.01.2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 246 КК України. Згідно з повідомленням про підозру ОСОБА_5 .

В підтвердження сторона обвинувачення надала повідомлення про підозру від 28.01.2026 року.

Підозра обґрунтовується вагомими доказами здобутими у ході досудового розслідування, а саме:

- оглядом місця події від 16.01.2026 на відкритій ділянці місцевості в с. Нижня Яблунька неподалік житлових будинків, в ході якого виявлено та вилучено, а саме: один сортимент деревини породи «Ялиця» довжиною 5 м 74 см та діаметром в грубшому кінці 21 см; один сортимент деревини породи «Ялиця» довжиною 5 м 84 см, та діаметром в грубшому кінці 26 см; дерев`яні кінні сани; бензопилу марки «STIHL MS 290»;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що 16.01.2026 року, перебуваючи разом з т.в.о. начальника ВП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області майором поліції ОСОБА_8 під час неодноразових рейдів по лісових масивах та селах, які входять до території обслуговування ВП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, а саме проїжджаючи по головній дорозі в селі Нижня Яблунька Самбірського району Львівської області, побачили, як в полі на кінних санях перевозять деревину, після чого зупинились та пішли даній особі на зустріч. Коли підійшли до особи, яка перевозила деревину, це чоловік представився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На кінних санях було загружено два сортименти деревини породи «Ялиця». На запитання для чого він везе дану деревину та чи має на неї відповідні документи, останній відповів, що документів на деревину в нього немає, дерево зрізав на дрова. Жодного дозволу від працівників лісництва, котрому належить дана територія, дозволу не видавалося, та останній нікого не повідомляв. Після чого заступником начальника ВнП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, ОСОБА_8 було викликано слідчо-оперативну групу на місце події;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що 16.01.2026 року, перебуваючи разом з начальником СП ВнП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 під час неодноразових рейдів по лісових масивах та селах, які входять до території обслуговування ВП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, а саме проїжджаючи по головній дорозі в селі Нижня Яблунька Самбірського району Львівської області, побачили, як в полі на кінних санях перевозять деревину, після чого зупинились та пішли даній особі на зустріч. Коли підійшли до особи, яка перевозила деревину, цей чоловік представився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На кінних санях було загружено два сортименти деревини породи «Ялиця». На запитання для чого він везе дану деревину та чи має на неї відповідні документи, останній відповів, що документів на деревину в нього немає, дерево зрізав на дрова. Жодного дозволу від працівників лісництва котрому належить дана територія, дозволу не видавалося, та останній нікого не повідомляв. Після чого було було викликано слідчо-оперативну групу на місце події;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 встановлено, що 16 січня 2026 року до нього зателефонував лісник обходу № 2 Надсянського лісництва ДЛГП «Галсілілс» ОСОБА_10 та повідомив, що під час перевезення деревини із лісу по дорозі до с. Нижня Яблунька, Самбірського району, Львівської області, працівники поліції встановили, що дана деревина є незаконно зрізаною. Після чого ним було дано вказівку даному ліснику знайти місце скоєння даної самовільної рубки деревини та заміряти діаметри зрізаних пнів та встановити відповідні координати їхнього знаходження. Тоді лісник дані дії вчинив та надав йому всі дані відповідно до яких ним було складено протокол про лісопорушення. Також зазначив, що дане лісопорушення скоєне в обході № 2 кварталі № 13, виділі № 4 Надсяньського лісництва ДЛГП «Галсілліс», яке належить до регіонального ландшафтного парку «Надсяньський»;

- висновком експертизи № СЕ-19/109-26/1020-ФХЕД від 26.01.2026 відповідно до якого розмір шкоди (збитків) заподіяної внаслідок порубки дерев у кварталі № 13, виділі № 4 Надсянського лісництва, Турківського ДЛГП «Галсілліс», становить 102 848,40 грн.,

- протоколом допиту підозрюваного.

Згідно із ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

28.01.2028 року ОСОБА_5 було вручено письмове клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників провадження, постановляє ухвалу з наступних підстав і мотивів, з врахуванням положень закону.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду суворим винятком. При цьому сама лише тяжкість вчиненого злочину є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжних заходів є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" N 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачено обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст..177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного; 7) майновий стан підозрюваного; 8) наявність судимостей у підозрюваного; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5)не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти)для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9)носити електронний засіб контролю.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин.

Вирішуючи питання про обранння підозрюваній особі запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 суд враховує вимоги п. п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В даному випадку, фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч ч. ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 246 КК України, а тому з урахуванням серйозності висунутого обвинувачення, що свідчить про суспільну небезпеку, як особи та тяжкість покарання, що загрожує у разі доведеності винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, дає суду достатньо підстав з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_5 може чинити тиск на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі переховуватися від суду та продовжити протиправну діяльність.

Заявлені під час досудового розслідування ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не зменшилися і виправдовують заходи забезпечення кримінального провадження у виді обранння запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 , оскільки за вчинення інкримінованого злочину йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 7 років, що дає достатні підстави вважати про реальність таких ризиків з боку підозрюваної особи. Стосовно згаданого ризику переховуватися від суду суд керується практикою ЄСПЛ, де у справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Обираючи дію такого запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого правопорушення.

При розгляді питання про доцільність обранння запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування ("Бекчиєв проти Молдови" § 58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти ("Ідалов проти Росії", "Гарицьки проти Польщі", "Храїді проти Німеччини", "Ілійков проти Болгарії"), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин ("Сельчук проти Туреччини", "Мацнеттер проти Австрії").

Надаючи оцінку можливості переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що він з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

У справі "Ілійков проти Болгарії" N 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про достатність підстав для обранння запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 , оскільки така особа підозрюється у вчиненні злочину, який згідно вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до семи років. Крім того, ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Обираючи запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 , необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").

Фактичні обставини кримінального провадження, питання наявності чи відсутності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення вирішуються на іншій стадії кримінального процесу - у судовому провадженні під час розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Так як судом встановлено наявність, наданими прокурором доказами, обставини, які свідчать про наявність всіх трьох обставин, передбачених п. п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 , необхідність накладення яких встановлена з наведеного обґрунтування клопотання.

Окрім цього, з приводу виявлених порушень процесуального закону слідчий суддя прийшов до переконання про постановлення окремої ухвали відносно слідчого, яка буде викладена у вигляді окремого процесуального рішення.

Керуючись ст.ст.23,110,331,1913-194,196-197,369-372,376,392,395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 28.01.2026 року, погоджене прокурором Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2026 року №0000002 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 246 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваної особи ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваної особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Яблунька Турківського району Львівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на два місяці, але не більше ніж строк досудового розслідування до 28.03.2026 року.

Покласти на підозрювану особу ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, тобто із села Нижня Яблунька Самбірського району Львівської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- за наявності, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням вказаного запобіжного заходу покласти на слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурорів Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області, які входить в склад призначеної групи прокурорів.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити в електронному вигляді на електронну адресу Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області, та всім учасникам судового провадження для відома, виконання та організації виконання.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Ухвала оголошена 03.02.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1