ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000462 від 12.11.2023 року за апеляційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Покровського районного суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2025 року, яким у спрощеному провадженні

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кривого Рогу, громадянку України, заміжню, з середньою спеціальною освітою, яка має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше не судима в силу ст. 89 КК України, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень). Вирішено питання про речові докази, -

в с т а н о в и л а :

вироком Покровського районного суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2025 року ОСОБА_9 визнано винною в тому, що вона 04.11.2023року, близько 15:30 години, знаходячись на майданчику 8-го поверху під`їзду № 4 на мкрн. 7-й Зарічний в Покровському районі м. Кривого Рогу, зустріла свого сусіда по будинку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким склались давні неприязні стосунки, та з яким у неї відбувся конфлікт на побутовому рівні.

Під час сварки, у ОСОБА_9 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , з мотивів гострої неприязні до нього.

Після чого, в той же день, близько 15:50 години, ОСОБА_9 , перебуваючи на майданчику 8-го поверху під`їзду № 4 на мкрн. 7-й Зарічний в Покровському районі м. Кривого Рогу, реалізуючи свій раптово виниклий протиправно-кримінальний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, підійшла до останнього, та знаходячись у безпосередньої близькості на відстані витягнутої руки від потерпілого ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, умисно нанесла 2 удари ногою в ділянку лівої ноги потерпілого.

Після чого, в той же день, близько 16:03 години, ОСОБА_9 , під час сварки з ОСОБА_7 , перебуваючи там же, на майданчику 8-го поверху під`їзду № 4 на мкрн. 7-й Зарічний в Покровському районі м. Кривого Рогу, реалізуючи свій раптово виниклий протиправно-кримінальний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, підійшла до останнього, та знаходячись у безпосередньої близькості на відстані витягнутої руки від потерпілого ОСОБА_7 , усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, умисно нанесла 1 удар правою рукою в ділянку потилиці потерпілого.

У результаті протиправних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця лівого стегна, забою м`яких тканин потиличної області, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1825 від 14.11.2023 року, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

На вказане рішення місцевого суду заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України. Закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_9 засуджена за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, вчинене нею 04.11.2023 року, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України передбачає основне покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Зауважує, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 до Покровського районного суду м. Кривого Рогу надійшов з клопотанням про розгляд у спрощеному провадженні, відповідно до вимог ст. 302 КПК України, та на підставі письмової заяви ОСОБА_9 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Наголошує, що суд першої інстанції, приймаючи рішення, повинен був з`ясувати думку ОСОБА_9 щодо закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, роз`яснивши право щодо можливості звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття провадження і, у разі її згоди, звільнити від кримінальної відповідальності та закрити провадження, а при незгоді-звільнити останню від призначеного покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України. Суд цього не зробив, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка просила апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити, обвинувачену ОСОБА_9 , яка просила апеляційну скаргу прокурора задовольнити та закрити кримінальне провадження у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, захисника адвоката ОСОБА_8 , який підтримав позицію своєї підзахисної, просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора; потерпілого ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляційної скарги; перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі - КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована законом відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений статтею 49 ККУкраїни певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами статті 12 ККУкраїни, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Водночас, під час вирішення питання застосування положень ст. 49 КК позиція потерпілого не є вирішальною щодо закриття і не є перешкодою до виконання імперативних вимог процесуального закону (постанова Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 344/7812/16-к).

Вказані вимоги закону судом першої інстанції не дотримані в повній мірі, оскільки на момент ухвалення обвинувального вироку у спрощеному провадженні, за день до спливу строків передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, було очевидно, що до дня набуття вироком законної сили, строки передбачені наведеною нормою сплинуть, а тому суд мав необхідність з`ясувати у обвинуваченої позицію щодо закриття провадження по нереабілітуючим обставинам.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 382 КПК України суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Так, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 ККУкраїни, яке було вчинене 04 листопада 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Отже, вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_9 04.11.2023 року, тобто з дня його вчинення і до дня набрання вироком законної сили минуло понад два роки.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що протягом цього дворічного строку ОСОБА_9 була засуджена за вчинення нового кримінального правопорушення чи ухилялася від слідства та суду.

З огляду на наведене, з часу вчинення кримінального правопорушення на день розгляду судом апеляційної інстанції оскарженого вироку минуло більше двох років, тобто у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення обвинуваченої до відповідальності, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року по справі № 665/2387/14-к, де вказано, що підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили. Так, наприклад, закінчення строку припадає на час апеляційного провадження. У такому разі апеляційний суд, встановивши і перевіривши всі необхідні обставини для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, повинен скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження (справу).

Відтак, підставою звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення, встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Процесуально-правовими підставами звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності, і таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадків, передбачених ч. 5 ст. 49 КК України.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, а також враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_9 повністю підтримала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності, колегія суддів вважає, що наявні умови, які є правовою підставою для прийняття судом апеляційної інстанції рішення про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_9 надала згоду на її звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження в загальному порядку.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Разом з цим, при вирішені питання про закриття кримінального провадження суд повинен вирішити питання речових доказів по справі вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга прокурора щодо звільнення обвинуваченої ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підлягає до задоволення, вирок суду - скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України - закриттю на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням на час апеляційного провадження строків давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 , задовольнити.

Вирок Покровського районний суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2025 року щодо ОСОБА_9 , - скасувати.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження у цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази: відеозапис подій на диску для лазерних систем зчитування з камер ПП у м. Кривому Розі в Дніпропетровській області ДПП від 04.11.2023 року, на якому зафіксовано побиття потерпілого ОСОБА_7 , зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: