Справа № 296/1643/26
УХВАЛА

Іменем України

про арешт майна

16 лютого 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000156 від 13.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 396 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

13.02.2026 до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000156 від 13.02.2025, за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 396 КК України, а саме:

- блокноту з надписом «Фінанси»;

- зошиту з надписом «Дежурство»;

- блокноту прибуття вибуття осіб з реабілітаційного центру;

- мобільного телефону марки Lufinix, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 без сім карти;

що було вилучене в ході обшуку за адресою : АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000156 від 13.02.2025, за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 396 КК України за фактом, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи за попередньою змовою, за адресою: АДРЕСА_1 , не маючи законних на те підстав організували реабілітаційний центр для нарко- та алкозалежних осіб та осіб, які потрапили в складні життєві обставини, яких вербують з метою експлуатації з використанням примусу, обману, уразливого стану потерпілого, яким пропонують гідне лікування та проживання, одне надають лише койко-місце для проживання за вказаною адресою та неповноцінне харчування..

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, у період з 31.10.2024 до 02.11.2024 незаконного позбавили волі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та утримували останнього проти його волі за адресою: АДРЕСА_1 .

Також до СУ ГУНП в Житомирській області надійшли матеріали УСБУ в Житомирській області та ВМП ГУНП в Житомирській області про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є ВПО з Донецької області спільно з іншими особами, використовуючи реабілітаційні центри, які перебувають у його підпорядкуванні, переховують в них військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, таким чином заздалегідь не обіцяно приховують вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

12.02.2026 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/1246/26 від 04.02.2026 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було вилучено:

- блокноту з надписом «Фінанси»;

- зошиту з надписом «Дежурство»;

- блокноту прибуття вибуття осіб з реабілітаційного центру;

- мобільного телефону марки Lufinix, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 без сім карти;

12.02.2026 постановою слідчого вищевказане майно, яке належить ОСОБА_5 , та ОСОБА_9 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000156 від 13.02.2025, за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 396 КК України.

13.02.2026 слідчий подав до суду клопотання про накладення арешту на вищевказане майно на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речового доказу.

Слідчий в судове засідання не з`явився подав заяву в які просив здійснювати розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання повністю підтримав з зазначених в ньому підстав.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явиався, про час, місце та дату слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення телефонограми, що відповідає ч.1 ст.135 КПК України.

Власник мобільного телефону ОСОБА_9 подав заяву в якій просив проводити розгляд клопотання без його участі. Заперечував проти накладення арешту на телефон, оскільки вказане майно не має відношення до вчинення кримінального правопорушення.

Неявка належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося в силу положень ч.4 ст.107 КПК України.

Слідчий суддя вивчивши клопотання та його додатки, прийшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Під час судового розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000156 від 13.02.2025, за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 396 КК України за фактом, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи за попередньою змовою, за адресою: АДРЕСА_1 , не маючи законних на те підстав організували реабілітаційний центр для нарко- та алкозалежних осіб та осіб, які потрапили в складні життєві обставини, яких вербують з метою експлуатації з використанням примусу, обману, уразливого стану потерпілого, яким пропонують гідне лікування та проживання, одне надають лише койко-місце для проживання за вказаною адресою та неповноцінне харчування.

За матеріалами досудового слідства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, у період з 31.10.2024 до 02.11.2024 незаконного позбавили волі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та утримували останнього проти його волі за адресою: АДРЕСА_1 .

12.02.2026 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/1246/26 від 04.02.2026 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 під час якого було виявлено та вилучено:

-блокнот з надписом «Фінанси»

-зошит з надписом «Дежурство»

-блокнот прибуття вибуття осіб з реабілітаційного центру

-мобільний телефон марки Lufinix, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 без сім карти.

12.02.2026 постановою слідчого вищевказане майно, яке було виявлено за адресою : АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 , та частково ОСОБА_9 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000156 від 13.02.2025, за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 396 КК України.

13.02.2026 слідчий подав до суду клопотання про накладення арешту на вищевказане майно на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речового доказу.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя під час розгляду цього клопотання має встановити лише чи відповідає вилучене майно ознакам речового доказу.

Блокноти та зошит на переконання слідчого судді відповідають критерію речового доказу бо можуть містити записи про осіб, які перебували на реабілітації в центрі та такі записи потребують дослідження.

Щодо телефону.

Розвиток інформаційно-телекомунікаційних технологій обумовлює утворення великої кількості слідів у різних електронних пристроях, комп`ютерних мережах і елементах їх інфраструктури, які необхідно використовувати для встановлення обставин учиненого кримінального діяння і причетної до нього особи. Такі сліди пов`язані не тільки з кіберзлочинами, а й з іншими видами злочинних діянь.

Електронні сліди - це інформація, зафіксована в цифровому форматі, що міститься в електронно-обчислювальних машинах та інших цифрових пристроях, створених на основі їхніх технологій, у засобах рухомого радіотелефонного зв`язку і на різних носіях цифрової інформації, причинно пов`язана з подією злочину, що дозволяє встановити обставини вчиненого і злочинця.

Пристроями, що містять електронні сліди злочину, які можуть використовуватися для встановлення обставин злочину та розшуку особи, яка його вчинила, зазвичай, є: мобільні телефони без підтримки сучасних додатків і смартфони, які підтримують такі додатки; стаціонарні комп`ютери, ноутбуки, нетбуки, планшети та інші малогабаритні комп`ютери; різні електронні гаджети (як-от, багатофункціональні електронні годинники, пульсоміри, крокоміри тощо); елементи інфраструктури інформаційно-комунікаційних мереж і операторів, що надають послуги зв`язку (сервери тощо); автомобільні відеореєстратори; GPS-навігатори та ін.

Таким чином телефон може містити електронні сліди та повністю відповідає критерію речового доказу.

При цьому, слідчий суддя, на цьому етапі відхиляє доводи власника телефону, що він не містить інформації про злочинну діяльність, оскільки це потребує перевірки

Отже, майно вилучене за адресою: АДРЕСА_1 та яке належить ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , цілком відповідає речовим доказам у кримінальному провадженні № 0000156 від 13.02.2025, за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 396 КК України та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно вказане в клопотанні, як на речові докази.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт речового доказу, з метою його збереження слідчий суддя не вбачає, адже під час судового розгляду докази оцінюються безпосередньо судом.

Таким чином, вважаю за необхідне клопотання слідчого задовільнити в повному обсязі та накласти арешт з забороною відчуження, користування чи розпорядження майном.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 12.02.2026, під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яке належать ОСОБА_5 :

- блокнот з надписом «Фінанси»;

- зошит з надписом «Дежурство»;

- блокнот прибуття вибуття осіб з реабілітаційного центру;

та майно, яке належать ОСОБА_9 :

- мобільний телефон марки Lufinix, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 без сім карти..

заборонивши користування, відчуження та розпорядження щодо вказаного майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвалу оголошено 16.02.2026

Слідчий суддя ОСОБА_1