Провадження №1-кп/523/1122/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

в присутності обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.27,ч.4ст.189 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Пересипського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.27,ч.4ст.189 КК України

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, мотивуючи клопотання тим, що остання може:

- переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 , усвідомивши, що за вчинення злочину передбаченого ч.3ст.27,ч.4ст.189 КК України можливе покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, може переховуватися від суду з метою ухилення від притягнення її до кримінальної відповідальності.

Також слід врахувати, що обвинувачена належить до категорії осіб, щодо яких не діють обмеження перетину державного кордону України в період дії воєнного стану, у зв`язку із чим остання має можливість безперешкодно покинути територію України з метою ухилення від ймовірної кримінальної відповідальності;

- незаконного впливати на свідків та потерпілого, оскільки пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 в тому числі ґрунтується на показаннях вказаних осіб, яких обвинувачена знає особисто, що підтверджує існування ризику тиску на таких осіб, з метою зміни чи відмови від показів.

Крім того, сам по собі характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого наразі обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_6 , може свідчити про існування високого ступеню ймовірності настання вказаного ризику, зокрема, що стосується можливості здійснення нею незаконного впливу на потерпілого.

Існування указаного ризику також підтверджує та обставина, що потерпілий та свідки не допитані безпосередньо в судовому засіданні судом;

- продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого наразі обвинувачується ОСОБА_6 , оскільки не можна залишити поза увагою обставини встановлені у ході досудового розслідування, утому числі, що ОСОБА_6 розповідала свідку про ті випадки, коли вона раніше зверталася до різних осіб, з метою, щоб вони допомогли їй насильницьким шляхом повернути майно, яким зараз користується потерпілий, але їй ніхто так і не допоміг, хоча всі вони обіцяли допомогти;

представник потерпілого підтримав клопотання прокурора;

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечила клопотання прокурора;

обвинувачена ОСОБА_6 підтримала думку свого захисника та просила змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт, мотивуючи потребою працювати майстром манікюру та зачісок.

Суд, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши надані прокурором на теперішній час докази обвинувачення, приходить до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора за наступних висновків.

Згідно ст. 331 КПК України, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно зі ст.ст. 2,9 наведеного Кодексу, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності і в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтями 22, 26 означеного Кодексу регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позиції, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, та сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За ч.3 ст.194 вказаного Кодексу, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри, але не доведе існування ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

В силу ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на право на свободу та особисту недоторканість.

Частиною 1 ст.12 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

За ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.

Слід зауважити на тому, що згідно рішення Конституційного суду України №14-рн/2003 від 08.07.2003 року у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на стадію судового провадження та враховуючи, що судом ще не досліджені всі матеріали провадження, тому Суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 на даній стадіїсудового провадження, обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.27,ч.4ст.189 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжкого злочину.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому на думку суду, прокурором доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, які полягають в тому, що обвинувачена, розуміючи наслідки покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою, може вдатися до спроб переховування від суду на території України; незаконно впливати на свідків та потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні, як особисто, так і через третіх осіб, з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань; продовжити кримінальне правопорушення з підстав зазначених у клопотанні прокурора.

Суд вважає, що запобігти вищезазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, зважаючи на вище перелічені ризики.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом, обвинувачена ОСОБА_6 буде перешкоджати виконанню покладених на неї процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу, Суд на даній стадії судового провадження враховує дані щодо особи останньої, з середньою-спеціальною освітою, розлученої, маючої на утриманні дітей 2002 та 2009 року народження, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої разом із родиною за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкому злочині, крім того Суд бере до уваги статус ОСОБА_6 , як матері одиначки, потребу в матеріальному забезпеченні власних дітей та необхідність в можливості працювати та отримувати за працю заробітну плату.

Водночас, Суд враховує, що застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинувачена ОСОБА_6 не порушувала, виконувала покладені на неї обов`язки, відтак на думку Суду необхідним є часткова зміна умов тримання останньої під домашнім арештом, що буде співмірним з існуючими ризиками.

Підсумовуючи викладене, Суд з дотриманням принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, права особи на свободу і особисту недоторканність, оцінивши в сукупності наведені законодавчі вимоги та практику ЄСПЛ, приймає до уваги встановлені під час судового розгляду особистісні та інші характеризуючи особу обвинуваченої ОСОБА_6 , потребу в матеріальному забезпеченні власних дітей та необхідність в можливості працювати та отримувати за працю заробітну плату , її особу у взаємозв`язку із тим, що прокурором в судовому засіданні та розглядуваним клопотанням доведена актуальність існування в теперішній час ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та достатність продовження відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доведені.

Наряду з наведеним, Суд зауважується на доведеність прокурором під час розгляду клопотання відносно вказаної особи запропонованих обов`язків та приймається до уваги, що судовий розгляд ще не завершений, але незважаючи на тяжкість кримінального правопорушення у конкретному випадку і у контексті ч.ч.4, 5 ст.194 КПК України, доходить висновку про те, що для забезпечення належного виконання обвинуваченою ОСОБА_6 покладених на неї процесуальних обов`язків та крім того уявляється достатнім й обґрунтованим продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із частковим задоволенням клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст.331, 369-372, 376 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці до 20.04.2026 року, включно, із забороною в період часу з 22 год. 00хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності залишити житло у разі оголошення повітряної тривоги.

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- за першою вимогою прибувати до суду та прокурора;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу прокурора та/або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні (щодо обставин кримінального правопорушення);

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням домашнього арешту здійснює прокурор.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1