Справа № 698/52/26
Провадження № 1-кп/698/68/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 р.селище Калинопіль

Калинопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000012 від 02.01.2026 р. відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петроострів, Новомиргородського району, Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , в середині серпня 2025 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалося, перебував поблизу будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на порушення недоторканості житла, шляхом незаконного проникнення, яке перебуває в законному користуванні ОСОБА_5 та фактично перебуває у власності померлої ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на порушення недоторканості житла, а саме на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_4 всупереч волі законного користувача ОСОБА_5 без її дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутності будь-яких причин для порушення недоторканості, діючи умисно, незаконно, протиправно, підійшов до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 після чого встановивши, що власник майна відсутній, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне проникнення до житлового приміщення особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканість, шляхом пошкодження вхідних дверей, проний до будинку, чим грубо порушив ст. 30 Конституції України відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла особи.

Він же, в середині серпня 2025 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалося, перебував поблизу будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник умисел на порушення недоторканості житла, шляхом незаконного проникнення, яке належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на порушення недоторканості майна, а саме на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_4 всупереч волі власника ОСОБА_6 без його дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутності будь-яких причин для порушення недоторканості, діючи умисно, незаконно, протиправно, підійшов до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 після чого встановивши, що власник майна відсутній, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне проникнення до житлового приміщення особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканість, шляхом пошкодження вхідних дверей, проний до будинку, чим грубо порушив ст. 30 Конституції України відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла особи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України визнав повністю за наведених вище обставин, щиро розкаявся і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних проступків. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснили, що шкода спричинена проникненням ОСОБА_4 їм не відшкодована. Разом з тим, обвинувачений вибачився перед потерпілими, просили суворо не карати.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 162 КК України вірна, оскільки він незаконно проник до житла особи.

Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальними проступками, відношення до скоєного, яке полягає у визнанні вини та розкаянні, особу обвинуваченого, який не працює, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст. 50, 65 КК України, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України.

Враховуючи конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, щире каяття обвинуваченого, те, що він правдиво розповів про обставини вчинених кримінальних правопорушень, критично відноситься до своїх дій, а тому суд вважає можливим застосувати відносно нього ст. 75 КК України, оскільки приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

В ході досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 162 ч. 1 КК України ст.ст. 367-371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двух) років обмеження волі.

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 згідно ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: одна частина бувшої у використанні плити чавунної - переданої на зберігання ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Калинопільський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає аконної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1