Справа №127/3504/25
Провадження №1-кп/127/116/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

інших учасників судового провадження: представника потерпілого ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 12 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою та третьою статті 27, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 27, частиною п`ятою статті 191 Кримінального кодексу України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 15, частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191 Кримінального кодексу України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 15, частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191 Кримінального кодексу України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 15, частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191 Кримінального кодексу України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених частинами третьою та п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191 Кримінального кодексу України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191 Кримінального кодексу України, та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2023 за № 0000128,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою та третьою статті 27, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 27, частиною п`ятою статті 191 Кримінального кодексу України (далі КК), ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 15, частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191 КК, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 15, частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191 КК, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 15, частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191 КК, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених частинами третьою та п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191 КК, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191 КК, та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною п`ятою статті 191 КК.

До суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , про зменшення розміру застави. Клопотання мотивоване тим, що на цей час чинна застава в розмірі 908400 грн, внесена ОСОБА_16 (409000 грн) та ОСОБА_17 (499400 грн). Захисник у поданому клопотанні здійснила посилання на те, що до інших обвинувачених застосовані менш обтяжливі запобіжні заходи. Також зазначила, що обвинувачений ОСОБА_8 сумлінно виконує покладені на нього обов`язки. Здійснила посилання на те, що матеріальний стан заставодавців зазнав змін. Зокрема, ОСОБА_17 особисто потребує лікування в зв`язку з нещасним випадком, а ОСОБА_16 лікування сестри. ОСОБА_8 не має можливості здійснити повернення заставодавцям коштів, які ними були внесені.

Обвинувачений ОСОБА_8 подане клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити. Зокрема, ОСОБА_8 обвинувачений у вчиненні особливо тяжких злочинів, в ході досудового розслідування документально підтверджене заподіяння шкоди у розмірі 4288860 грн, наявні ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу. Також прокурор здійснив посилання на те, що згідно з практикою ВАКС та апеляційних судів заяви заставодавців про матеріальне становище не є підставою для зменшення застави.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 підтримали подане клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з частиною другою статті 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Наведена правова норма є відсильною щодо норм кримінально-процесуального закону, розміщених у розділі ІІ КПК. Зі змісту частини першої статті 197 глави 18 розділу ІІ КПК випливає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Порядок продовження строку тримання під вартою регламентований статтею 199 КПК, зокрема, частиною першою зазначеної статті визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому суд враховує, що частина третя статті 199 КПК є відсильною нормою щодо статті 184 КПК. Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 201 КПК підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Зі змісту частини другої статті 201 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Клопотання захисника було подане до суду 17.02.2026. Відомості про вручення копії клопотання прокурору надані суду матеріали не містять, однак прокурор зауважив, що копія клопотання з додатками була вручена завчасно. При цьому прокурор надав суду письмові заперечення щодо клопотання захисника. Тому суд вважає, що подане захисником клопотання може бути розглянуте з наданням правової оцінки доводам кожної сторони.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності правових підстав для задоволення клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997.

Відповідно до вимог частини першої статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти України»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинувачених до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд враховує, що частиною першою статті 91 КПК визначено перелік питань, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а статтею 92 КПК визначено обов`язок доказування зазначених обставин. Разом з тим, порядок подання доказів суду та їх подальше дослідження регламентований § 3 Глави 28 КПК, тобто під час розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинувачених потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на цей час розгляд кримінального провадження по суті не розпочатий, а тому вирішення вказаного питання на цій стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховує, що ЄСПЛ звернув увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачений у вчиненні особливо тяжких корисливих злочинів. На цей час судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) не розпочате, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, попередження вчинення обвинуваченими позапроцесуального впливу на свідків кримінального провадження, а також виконання вимог, встановлених статтею 177 КПК, суд вважає доцільним застосування до обвинуваченого запобіжного заходу. При цьому, вирішуючи клопотання сторони захисту щодо зменшення розміру застави, суд враховує таке.

Види запобіжних заходів визначені у частині першій статті 176 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), якими є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Мета застосування запобіжних заходів визначена частиною першою статті 177 КПК, якою є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу передбачене частиною третьою статті 183 КПК, зі змісту якої випливає, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Застосування застави як альтернативного запобіжного заходу при застосуванні іншого, окрім тримання під вартою, запобіжного заходу чинними нормами кримінально-процесуального закону не передбачене.

Відповідно до частини першої статті 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною другою статті 182 КПК застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Зі змісту абзацу першого частини третьої статті 182 КПК випливає, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Частиною четвертою статті 182 КПК регламентовано, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до пункту 3 абзацу першого частини п`ятої статті 182 КПК розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому абзацом другим частини п`ятої статті 182 КПК визначено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Згідно з реченням першим частини одинадцятої статті 182 КПК застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Реченням другим частини одинадцятої статті 182 КПК визначено, що при цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. А зі змісту речення третього частини одинадцятої статті 182 КПК випливає, що застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Як суд зазначив вище, судовий розгляд кримінального провадження по суті судом не розпочатий. Суд враховує, що в судовому порядку розмір застави, застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 був зменшений з урахуванням наведених приписів кримінально-процесуального закону, тобто застосований у межах максимально дозволеного розміру. Зокрема, правове обґрунтування розміру застави, який може бути застосований до обвинуваченого суд навів вище. Посилання прокурора на практику Вищого антикорупційного суду та апеляційний судів у якості заперечення проти задоволення поданого стороною захисту клопотання суд вважає безпідставним. Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII) висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Зі змісту частини шостої статті 13 Закону № 1402-VIII випливає, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд враховує, що в якості доказу необхідності зменшення розміру застави захисник здійснила посилання на те, що заставодавці потребують лікування. На підтвердження цього захисник надала суду копії відповідних медичних документів. Однак суд враховує, що надані суду копії документів не містить посилання необхідність проведення вартісних медичних процедур. Тому суд вважає, що на цей час правові підстави для задоволення клопотання захисника відсутні.

Керуючись статтями 331, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , поданого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про зменшення розміру застави відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: