Справа № 536/249/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кременчуці матеріали кримінального провадження № 0000032 від 25.04.2025 року, які надійшли з Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області з обвинувальним актом за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глобине, Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, фізична особа підприємець, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається

і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Статтею 80 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

У свою чергу, статтею 81 Земельного кодексу України встановлено виключний порядок набуття права власності на земельні ділянки громадянами, а саме: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі і на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Положеннями абз. 2 ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України регламентовано, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

З приписів ч. 4 ст. 373 Цивільного кодексу України вбачається, що тільки власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Статтею 112 Земельного кодексу України передбачено, що охоронні зони створюються навколо особливо цінних природних об`єктів, об`єктів культурної спадщини, гідрометеорологічних станцій тощо з метою охорони і захисту їх від несприятливих антропогенних впливів, уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0286, площею 0,5673 га та земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0190, площею 7,205 га , що розташовані поблизу с. Єристівка, Пришибської територіальної громади, Кременчуцького району, Полтавської області за межами населених пунктів на території Пришибської територіальної громади, Кременчуцького району, Полтавської області, які на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 та наказу «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» від 10.12.2020 перебувають у власності Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (). Вищевказані земельні ділянки відноситься за категорією до «Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення», за цільовим призначенням «Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами».

Відповідно до договорів оренди землі № 1415 від 15.09.2022 та № 1823 від 20.12.2022 земельні ділянки :05:000:0286 та :05:000:0190, надані в оренду ПАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» () терміном на 49 років.

Так, в період з весни 2025 року до 10.07.2025 року у ОСОБА_5 виник умисел на самовільне зайняття земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0286 та :05:000:0190, що розташовані поблизу с. Єристівка, Пришибської територіальної громади, Кременчуцького району, Полтавської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел на самовільне зайняття вищевказаних земельних ділянок, в період з весни 2025 року до 10.07.2025, діючи всупереч встановленим правилам, щодо охорони земель, порушуючи вимоги законодавства, щодо особливого порядку надання земельних ділянок у користування та оренду, достовірно знаючи, що у нього відсутні будь-які дозвільні документи на право власності, користування або оренду земельних ділянок, діючи умисно, самовільно, частково зайняв земельні ділянки з кадастровими номерами :05:000:0286 на площі 0,5587 га та :05:000:0190 на площі 1,0030 га, де за допомогою сільськогосподарської техніки здійснював їхній обробіток, вирощування та збирання сільськогосподарських культур на загальній площі 1,5617 га.

Так, на весні 2025 року, точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено, використовуючи спеціалізовану техніку, ОСОБА_5 здійснив обробіток ґрунту та засіяв земельні ділянки сільськогосподарською культурою ячмінь.

У подальшому, 10.07.2025 в денний період доби, але не пізніше 16.00 год., більш точний період часу не встановлено, ОСОБА_5 з метою обмолоту урожаю на вищевказаних ділянках, залучив на договірних засадах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були не обізнані про протиправні наміри останнього та того, що він не має законних підстав на обробіток земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0286 та :05:000:0190, за вказівками останнього, здійснювали збір урожаю.

Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, проведеного Державною екологічною інспекцією Центрального округу від 29.12.2025, самовільним зайняттям земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0286 та :05:000:0190 загальною площею 1,5617 га., які відноситься за категорією до «Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення», за цільовим призначенням «Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами», ОСОБА_5 заподіяв законному власнику державі, в особі Пришибської сільської ради Кременчуцького району, Полтавської області, значну матеріальну шкоду в розмірі 168 685 гривень 40 копійок.

В судовому засіданні ОСОБА_4 заявив клопотання, в якому просив звільнити його від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1, на підставі ст. 45 КК України, в зв`язку з його дійовим каяттям, обґрунтувавши своє клопотання тим, що вперше вчинив кримінальний проступок, кається у вчиненому та повністю відшкодував завдані ним збитки.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення клопотання.

Заслухавши думку обвинуваченого та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного.

Статтею 45 КК України встановлено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду..

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Суд, беручи до уваги клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із дійовим каяттям, заслухавши думку прокурора, який не заперечував щодо задоволення даного клопотання, вважає, що провадження підлягає закриттю, внаслідок дійового каяття обвинуваченого ОСОБА_5 оскільки обвинувачений вперше вчинив кримінальний проступок, після вчинення якого щиро покаявся, та повністю відшкодував завдані ним збитки, а тому у суду не має перешкод щодо застосування статті 45 КК України.

Водночас, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів.

Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні загалом витрати на залучення експертів під час досудового розслідування становлять 21 204 грн. що підтверджуються відповідними довідками про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні та підлягають стягненню з ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Судом встановлено, що на підставі ухвал слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кремечука від 17.07.2025 року справа № 524/7710/25 накладено арешти на: комбайн зернозбиральний CLASS TRION 730 д.н.з. НОМЕР_1 та вантажний самоскид «Камаз» номер шасі ( НОМЕР_2 ; 4245) д.н.з. НОМЕР_3 .

Враховуючи, що судовий розгляд закінчено, суд вважає за необхідне скасувати арешт на вказане майно.

Долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 45, ч. 1 ст. 197-1 КК України, ст. ст. 118, 174, 284, 285, 286, 288 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям.

Кримінальне провадження № 0000032 від 25.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - закрити.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати на користь держави пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні у сумі 21 204 гривень.

Скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кремечука від 17.07.2025 року справа № 524/7710/25 на комбайн зернозбиральний CLASS TRION 730 д.н.з. НОМЕР_1 ;

Скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кремечука від 17.07.2025 року справа № 524/7710/25 на вантажний самоскид «Камаз» номер шасі (10001/17000003; 4245) д.н.з. НОМЕР_3 .

Речові докази:

- комбайн зернозбиральний CLASS TRION 730 д.н.з. НОМЕР_1 залишити за належністю ОСОБА_5 ;

- вантажний самоскид «Камаз» номер шасі ( НОМЕР_2 ; 4245) д.н.з. НОМЕР_3 залишити за належністю ОСОБА_5 ;

- зразки сільськогосподарської культури схожої на ячмінь, що перебувають у камері схову Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Кременчуцький районний суд Полтавської області.

СуддяОСОБА_1