У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

Справа № 936/50/26

Провадження № 1-кп/936/68/2026

10.03.2026 селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , та ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду селища Воловець, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженн про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 - ч.4 ст.246 КК України та ОСОБА_7 про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 28 - ч.4 ст.246, ч.2 ст. 364 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Воловецького районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 від 18.04.2025 про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 - ч.4 ст.246 КК України та ОСОБА_7 про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 28 - ч.4 ст.246, ч.2 ст. 364 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_7 . Підставою для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений матиме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечили щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважають такий необґрунтованим, оскільки обвинувачений умови попередніх запобіжних заходів не порушував, а тому просять відмовити у застосуванні запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду клопотання і вирішення його по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбаченихрозділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

27.06.2025 за ухвалою слідчого судді до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 22.08.2025, який 20.08.2025 ухвалою слідчого судді продовжено до 22.09.2025. Надалі 22.09.2025 ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 20.11.2025, який 17.11.2025 продовжено до 26.12.2025.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Згідно з ч. 4 даної статті, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або створити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Нормами ч.1 ст.179 КПК України встановлено, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу. Частиною 5 ст.194 КПК України передбачене загальне коло обов`язків, які можуть бути покладені на підозрюваного

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Встановленні попередніми судовим рішенням про запобіжний захід відносно ОСОБА_7 ризики на даний час не відпали, а доказів того, що ризики, які викликали необхідність застосування запобіжного заходу відпали, не представлено.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та раніше не судимий.

При цьому, суду не надано доказів того, що обвинувачений ОСОБА_7 продовжує вчиняти злочини, порушив умови обраного під час досудового розслідування запобіжний захід, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно п. 3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 за №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа не має постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 за №14-рп/2003в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу обвинуваченого, за відсутності доказів порушень з боку останнього під час дії попередньо обраного запобіжного заходу, суд вважає, що в силу характеру діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , суд приходить висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід відмовити, застосувавши запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 177-179, 181,194 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання прокурора - відмовити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України обвинуваченого ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 :

- прибувати до суду за першим викликом на визначений ним час;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Порушення обов`язків особистого зобов`язання має наслідком застосування більш жорсткого запобіжного заходу і накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб..

Встановити строк дії ухвали та строк дії запобіжного заходу до 09.05.2026 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Відповідно до ч. 3 ст.179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно обвинуваченого покласти на прокурора.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 10.03.2026.

Суддя ОСОБА_1