ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3203/25 Справа № 190/1755/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2025 року про відмовлення в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2025 року відмовлено в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України.

Мотивуючи своє рішення суд вказав, що у випадку ОСОБА_6 неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності й учинення нового злочину під час іспитового строку свідчать про небажання стати на шлях виправлення, тому заміна невідбутої частини покарання на більш м`яке суперечила б меті покарання, визначеній ст. 50 КК України.

З вказаною ухвалою суду не погодився засуджений ОСОБА_6 та оскаржив до апеляційного суду. Вказує, що рішення було упереджене. Вважає, що суд зробив поверхневий висновок виключно через те, що він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.

Вказує, що йому було достатньо часу переосмислити своє життя і він прийняв рішення максимально можливою мірою, надалі компенсувати негативний досвід конструктивним, совісним і корисним для людства життям та працею. Вказує, що судом не було враховано, що від початку виконував усе щоб довести своє виправлення, до праці ставився і ставиться сумлінно і відповідально. Має заохочення, порушення відсутні. Характеризується позитивно, бажає бути корисним для людей і суспільства. Просить прийняти нове рішення задовольнити його клопотання по ст..82 КК України.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши думку засудженого, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 року за ст.ст.185 ч.4, 70 ч.4 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Зараховано у строк призначеного покарання строк перебування ОСОБА_6 під цілодобовим домашнім арештом за даним кримінальним провадженням з 20.08.2021 року до 20.10.2021 року включно, виходячи з такого співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання за цим вироком час відбування покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду від 31.01.2023 до дня проголошення цього вироку. Вирок набрав законної сили 24.03.2025 року.

Початок строку відбування покарання 13.07.2022, кінець строку 13.08.2027 року.

Крім того засуджений раніше неодноразово судимий:

-17.06.2020 року вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 , засуджений за ст.ст.289 ч.2, 75,76 КК України до 5 років позбавення волі без конфікацією майна, з встановленням іспитового строку на 2 роки; 07.02.2022 року ухвалою Орджонікідзевським міським судом у задоволенні подання Нікопольського РВ №2 філії ДУ "Центр пробації" відмовлено у скасуванні звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 25.05.2022 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду ухвалу Орджонікідзевського міського суду від 07.02.2022 року скасовано, задоволено подання Нікопольського РВ №2 філії ДУ "Центр пробації" про скасування звільнення від відбування покарання і направлено ОСОБА_6 для відбування покарання призначеного вироком суду від 17.06.2020 року;

- 31.01.2023 року вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 засуджений за ст.ст.185 ч.2, 71 ч.1 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту звернення вироку до виконання. Вирок набрав законної сили 03.03.2023 року. 17.04.2023 року ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області зараховано ОСОБА_6 в строк покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 31.01.2023 року відбутий строк покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду від 17.06.2020 року з 13.07.2022 року по 03.03.2023 року. 09.10.2024 року ухвалою П`ятихатського районного суду на підставі ст.74 ч.2 КК України звільнено засудженого ОСОБА_6 від покарання призначеного вироком Орджонікідзевського міського суду від 31.01.2023 року за ч.2 ст.185 КК україни за епізодами крадіжок в січні 2022 року у зв`язку з усуненням караності діяння. Вважати ОСОБА_6 таким, що засуджений за вироком Орджонікідзевського міського суду від 31.01.2023 року за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду від 17.06.2020 року та остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції враховано, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.07.2022 року і за цей час характеризується задовільно, отримав чотири заохочення у вигляді подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Стягнень не мав.

Однак зазначене не може бути безумовною підставою для застосування ст. 81 КК України, враховуючи наведені вище обставини, які характеризують в цілому особистість ОСОБА_6 . Наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання та наявність заохочень, не свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Суд першої інстанції вірно встановив та прийшов до висновку, що ОСОБА_6 вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, наданого йому за вироком від 17.06.2020 року Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області, в зв`язку з чим вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 31.01.2023 року йому було призначено остаточне покарання за сукупністю вироків. Неодноразове притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, свідчить про те, що засуджений усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення і заміна не відбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким буде суперечити досягненню мети покарання, передбаченої положеннями ст. 50 КК України.

Отже ОСОБА_6 не довів на даний час сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, тоді як відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Доводи засудженого ОСОБА_6 щодо наявності у нього достатнього часу для переосмислення власної поведінки та прийняття рішення в подальшому максимальною мірою компенсувати негативні наслідки вчиненого шляхом ведення конструктивної, сумлінної та суспільно корисної діяльності, під час апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли та матеріалами кримінального провадження не підтверджуються. Наведені засудженим твердження мають суб`єктивний характер і не підтверджені належними та допустимими доказами.

Отже на даному етапі, враховуючи наведене колегія суддів вважає неефективним та недоцільним застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення.

На час розгляду апеляційної скарги, враховуючи кримінальні правопорушення за яке він засуджений та особу засудженого, встановлено, що цілі покарання призначеного ОСОБА_6 не досягнуті в більш короткий термін, ніж це визначено вироком суду.

Підставами для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст.81 КК України є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.

Доводи апеляційної скарги, які, на думку апелянта, зумовлюють незаконність прийнятого рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не свідчать про порушення судом вимог процесуального закону, які могли б слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення, та не вказують на можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 .

Апеляційний суд зазначає, що обвинуваченому потрібен час для переосмислення своєї поведінки, яка повинна відобразитись у матеріалах справи для оцінки основного і вирішального факту досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого. Наразі наявні матеріали справи не вказують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

З урахуванням наведеного апеляційний суд не вбачає достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання та скасування оскаржуваної ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404,405,407, 539 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2025 року про відмовлення в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді