Справа № 548/2028/25
Провадження №1-кс/548/12/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2026 м. Хорол

Слідчий суддя Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого дізнавача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол скаргу ОСОБА_4 , представник скаржниці - адвокат ОСОБА_5 на постанову дізнавача СД ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження,

УСТАНОВИВ:

05 січня 2026 року до суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 , подана в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , у якій вона прохає скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 18.12.2025 про закриття кримінального провадження №0000133 від 02.08.2025 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Скарга мотивована, зокрема, тим, що дізнавач не надав оцінку доказам, дійшов висновків, які суперечать фактичним обставинам справи та доказам, зібраним під час дізнання.

Ухвалою від 06 січня 2026 року слідчий суддя прийняв до розгляду скаргу, витребував матеріали кримінального провадження №0000133 від 02.08.2025, розгляд справи призначив на 13 січня 2026.

Скаржник та її представник в судове засідання не з`явилися, подали суду письмову заяви, у яких прохали розглянути справу у їх відсутність.

Старший дізнавач ОСОБА_3 у судовому засіданні прохав у задоволенні скарги відмовити, так як під час проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні дізнавачем ОСОБА_6 проведено всі необхідні слідчі дії, при винесенні оскаржуваної постанови ним надано оцінку доказам, досудове розслідування проведено об`єктивно та повністю.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з частиною п`ятою статті 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів у передбаченому КПК України порядку для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

За змістом частин першої, другої статті 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

За правилами частини першої статті 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи та висновки експертів (частина друга статті 84 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що 01.08.2025 року до ВП № 2 Лубенського РВП надійшла письмова заява від ОСОБА_4 про те, що 31.07.2025 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 незаконно проникли на територію її господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

02.08.2025 відомості по даному факту внесені в ЄРДР за № 0000133 за ч. 1 ст. 162 КК України.

З показань потерпілої ОСОБА_4 встановлено, що 31 липня 2025 року о 16:10 год ОСОБА_7 та ОСОБА_8 незаконно, без її згоди як законного володільця, проникли на територію її домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи де порушили її спокій, спокій її рідних та почали висловлювати необґрунтовані претензії з приводу перешкоджання в оформленні спадщини. При цьому, ОСОБА_9 жодних документів на підтвердження своїх повноважень, передбачених Законом України ''Про адвокатуру та адвокатську діяльність'', не пред`явив. ОСОБА_4 повідомила вказаним особам, що їй невідомо про яку спадщину йде мова та попрохала ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити територію належного їй домогосподарства. Після цього, ОСОБА_11 , перебуваючи без дозволу власника на території домогосподарства за вище вказаною адресою, почала здійснювати відеозйомку на свій телефон без згоди ОСОБА_4 . Проте, почувши її заперечення на зйомку, ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_11 на це не відреагували та продовжили вчиняти свої незаконні дії на території належного їй домогосподарства. Упродовж усього часу ОСОБА_4 вимагала від вказаних осіб залишити належну їй територію домогосподарства, проте ОСОБА_9 вчинив із нею сварку, а потім почав погрожувати кримінальною відповідальністю. Коли ОСОБА_4 стало погано, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вийшли з подвір`я, сіли у автомобіль та поїхали у невідомому напрямку.

Власником вказаного господарства є мати ОСОБА_4 - ОСОБА_12 , яка проживає в с. Маяківка. ОСОБА_4 зареєстрована та проживає у вказаному господарстві та згідно записів у господарській книзі № 1 за 2021-2025 роки є головою домогосподарства.

Допитана під час досудового розслідування як свідок ОСОБА_13 дала показання, що є донькою ОСОБА_4 . 31 липня 2025 року о 16-10 год гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 незаконно, за відсутності згоди законного володільця ОСОБА_4 , проникли на територію домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 . Незаконно перебуваючи на подвір`ї вказаного господарства, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 порушили спокій матері та почали висловлювати необґрунтовані претензії з приводу перешкоджання нею в оформленні спадщини. При цьому, ОСОБА_9 жодних документів на підтвердження своїх повноважень, передбачених Законом України ''Про адвокатуру та адвокатську діяльність'' ОСОБА_4 не пред`явив. ОСОБА_4 повідомила вказаним особам, що їй невідомо про яку спадщину йде мова та попрохала ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити територію належного їй домогосподарства. Після цього ОСОБА_11 , перебуваючи без дозволу власника на території домогосподарства за вище вказаною адресою, почала здійснювати відеозйомку ОСОБА_4 на свій телефон без її згоди. Почувши заперечення ОСОБА_4 на зйомку проти її волі, ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_11 на це не відреагували та продовжили вчиняти свої незаконні дії на території належного їй домогосподарства. Упродовж усього часу ОСОБА_4 вимагала від вказаних осіб залишити належну їй територію домогосподарства, проте ОСОБА_9 вчинив сварку, а потім почав погрожувати кримінальною відповідальністю. Пересвідчившись, що ОСОБА_4 доведена до нервового зриву, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вийшли з подвір`я, сіли у автомобіль та поїхали у невідомому напрямку.

Допитаний як свідок ОСОБА_14 повідомив, що 31.07.2025 до нього звернувся адвокат ОСОБА_15 з проханням відвезти його та його клієнтку ОСОБА_16 у АДРЕСА_2 з метою обстеження спадкового будинку. По дорозі, із розмов останніх, ОСОБА_14 зрозумів, що донька ОСОБА_16 у с. Онішки отримала у спадок від батька будинок, але потрапити туди не може, бо ключі знаходяться в іншої людини. Приїхавши за вказаною адресою, вони побачили, що хвіртка зачинена на замок. ОСОБА_16 сказала, що ключі від хвіртки та будинку знаходяться у ОСОБА_17 , яка повинна перебувати у своєї матері на ім`я ОСОБА_18 . Коли вони під`їхали до двору, ОСОБА_14 зупинив автомобіль біль господарської будівлі, де не було взагалі огорожі. Мова між адвокатом та його клієнткою йшла лише за те, щоб попросити у доньки ОСОБА_18 ключі від будинку, до якого вони їздили. Адвокат ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вийшли із автомобіля та стали іти в напрямку господарської будівлі, де не було ніякої огорожі. Коли загавкала собака, назустріч вийшла ОСОБА_18 . Вони 1-2 хвилини порозмовляли, не заходячи на територію двору, а потім повернулися удвох у автомобіль, а ОСОБА_18 пішла до себе. За час, що вони розмовляли, ОСОБА_14 не чув ніяких криків, погроз, образ.

Допитана як свідок ОСОБА_19 пояснила, що між нею, ОСОБА_20 та її матір`ю ОСОБА_4 склалися неприязні відносини на тому грунті, що вона перебувала у шлюбі із покійним батьком ОСОБА_21 . Донька ОСОБА_19 на підставі заповіту успадкувала від ОСОБА_22 частини будинку по АДРЕСА_2 та інше майно. Нотаріально розділити спадщину не вдалося. Для захисту своїх та її доньки ОСОБА_23 прав ОСОБА_19 уклала договір про правову допомогу з адвокатом ОСОБА_15 . З метою збереження спадкового будинку вона домовилася з адвокатом поїхати разом у с. Онішки до успадкованого будинку, щоб оглянути його стан. Для цього вони найняли водія ОСОБА_14 , який 31.07.2025 привіз їх до будинку за вказаною адресою. Хвіртка була обмотана цепом та зачинена на замок. Знаючи, що ключі знаходяться у самої ОСОБА_24 , ОСОБА_19 попрохала адвоката поговорити з нею, щоб одержати дублікати ключів. Водій довіз їх до господарства матері ОСОБА_25 - ОСОБА_4 . Коли вони під`їхали, водій зупинив автомобіль біля двору, де не було огорожі, не біля центрального входу. Коли ОСОБА_19 та адвокат почали йти в напрямку надвірних будівель, загавкала собака, і назустріч вийшла ОСОБА_4 , яка запитала, хто вони та чого хочуть. Адвокат представився, сказав, що представляє інтереси ОСОБА_19 та її доньки, показав свої документи. Потім адвокат сказав, що хотів бачити ОСОБА_25 , щоб вирішить питання з другим комплектом ключів від спадкового будинку. ОСОБА_26 сказала, що її донька в селищі Оржиці, і що сама таких питань вона не вирішує. Потім сказала, що вона зараз хворіє і що їй треба йти додому. Все спілкування проходило 1-2 хв, розмова велася тактовно, жодних образ ніхто не висловлював, відеозйомка не проводилася. Вони на автомобілі поїхали в с-ще Оржицю. Подана заява в поліцію - це спроба тиску та створення перешкод у захисті законних прав її дитини.

Під час допиту в якості свідка ОСОБА_15 дав показання, що на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 35 від 19.06.2025 він здійснює представництво інтересів ОСОБА_19 та її малолітньої доньки ОСОБА_23 . 31.07.2025 був здійснений виїзд у АДРЕСА_2 з метою забезпечення спадкових прав дитини, де вона має в цьому будинку частини. Потрапити у будинок та здійснити прохід у саме дворище не змогли, бо хвіртка була зачинена на замок. ОСОБА_19 сказала, що ключі у іншої спадкоємиці ОСОБА_13 , яка може бути у своєї матері ОСОБА_18 . ОСОБА_19 попрохала його поговорити з ОСОБА_25 , щоб остання надала другий комплект ключів. Водій відвіз їх до ОСОБА_18 . Водій зупинив автомобіль на вулиці, де були якісь споруди і взагалі не було якоїсь огорожі, яка б визначала межі двору. Коли ОСОБА_9 та ОСОБА_11 стали рухатися в сторону господарської будівлі, то почувся гавкіт собаки. До них вийшла ОСОБА_18 , яка запитала, хто вони і чого хочуть. ОСОБА_15 представився, сказав, що він адвокат і представляє інтереси ОСОБА_19 та її доньки по спадковій справі, показав документи, що посвідчують його повноваження та його особу як адвоката. Сказав, що хочуть зустрітися з ОСОБА_25 та вирішити питання з другим комплектом ключів від спадкового будинку по АДРЕСА_2 . ОСОБА_18 сказала, що доньки в неї немає, що вона в Оржиці, таких питань вона не вирішує. Посилалася на те, що вона перебуває у хворобливому стані, і їй треба іти додому. Під час розмови ні образ, ні погроз в адресу ОСОБА_18 не висловлювалися. Розмова проходила декілька хвилин звичним тоном і жодних претензій до них із ОСОБА_11 у ОСОБА_18 не було. Відеозйомка не велася.

З наявного у справі технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_4 , документів на право власності на будинок та довідки із виконавчого комітету Оржицької селищної ради стосовно присадибної ділянки вказаного господарства встановлено, що власником господарства, яке розташоване за вказаною адресою, де проживає ОСОБА_4 , є ОСОБА_12 - мати ОСОБА_4 .

Також встановлено, що присадибна земельна ділянка за вищевказаною адресою перебуває у користуванні голови домогосподарства ОСОБА_4 , але не приватизована.

Згідно з проведеним 29.10.2025 оглядом місця події за участі потерпілої ОСОБА_4 за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1 було встановлено, що вказане господарство не має суцільної огорожі, яка б визначала його межі по всьому периметру. Даний факт також підтверджуються технічним паспортом на житловий будинок за 2021 рік.

Під час проведення огляду місця події ОСОБА_4 вказала на місце на подвір`ї свого господарства, де вона побачила ОСОБА_15 та ОСОБА_19 та де в подальшому відбувалась сварка, а саме на місце біля вхідних дверей будинку.

17.12.2025 проведено слідчий експеримент з участю ОСОБА_19 у с. Онішки Оржицької об`єднаної територіальної громади, яка під час проведення вказаного слідчого експерименту вказала на місце, де відбулася зустріч та розмова із ОСОБА_4 , а саме на місце на межі господарства та узбіччя по вул. Анатолія Дудченка, біля дерева, тобто на територію господарства, де проживає ОСОБА_4 , ОСОБА_15 та ОСОБА_19 не заходили, зайти не встигли, оскільки до них вийшла ОСОБА_4 . Там і відбулася розмова між ОСОБА_19 , ОСОБА_15 та ОСОБА_4

17.12.2025 проведено слідчий експеримент з участю ОСОБА_15 у с. Онішки Оржицької об`єднаної територіальної громади, який під час проведення вказаного слідчого експерименту також вказав на місце, де відбулася зустріч та розмова із ОСОБА_4 , а саме на місце на межі господарства та узбіччя по вул. Анатолія Дудченка, біля дерева, тобто на територію господарства, де проживає ОСОБА_4 , ні він, ні ОСОБА_19 не заходили, зайти не встигли, оскільки до них вийшла ОСОБА_4 . Там і відбулася розмова між ОСОБА_19 , ОСОБА_15 та ОСОБА_4 .

Допитаний свідок ОСОБА_14 в своїх показах також підтверджує, що ОСОБА_15 та ОСОБА_19 говорили із ОСОБА_4 , не заходячи на територію двору.

З аналізу показань даних свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , з проведених проведених слідчих експериментів вбачається, що до домоволодіння, належного ОСОБА_12 , вони прибули 31.07.2025, де водій ОСОБА_14 припаркував автомобіль безпосередньо на проїзній частині по вулиці Анатолія Дудченка, напроти господарських споруд дворища, де немає взагалі огорожі.

Траєкторія руху ОСОБА_15 та ОСОБА_19 свідчить, що вони не долали будь-якої огорожі дворища, не заходили за межі наявних будівель та споруд, що малися у самому дворищі, не перетинали умовну межу наявної присадибної земельної ділянки, а місцем зустрічі з ОСОБА_4 була прилегла територія до її дворища.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_15 на час приїзду разом з ОСОБА_19 до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 мав статус адвоката та мав повноваження на представництво інтересів ОСОБА_19 та її малолітньої дочки ОСОБА_23 , що підтверджується наявним у справі витягом з договору про надання правової (правничої) допомоги № 35 від 19.06.2025. Він та його клієнт ОСОБА_19 прибули до вказаного господарства лише з єдиною метою зустрітися з іншим спадкоємцем ОСОБА_13 , яка по їхніх переконаннях мала бути у своєї матері ОСОБА_4 , та вирішити спірне питання щодо можливості мати дублікати ключів від спадкового будинку та інших будівель, чого потребували інтереси захисту прав малолітньої дитини - спадкоємця на збереження та догляд за цим майном.

Зазначені обставини додатково підтверджуються долученими до матеріалів кримінального провадження заявами ОСОБА_19 на адресу Онішківського старостинського округу, листом нотаріуса.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Показання ОСОБА_13 не підтверджують вину ОСОБА_15 та ОСОБА_19 , вони є показаннями з чужих слів, які не можуть бути як самостійний доказ, який підтверджує винність особи. Підставою визнання показань з чужих слів як доказ є підтвердження їх іншими доказами, що визнані допустимими згідно нормам закону.

Показання свідка ОСОБА_14 спростовують вину ОСОБА_15 та ОСОБА_19 .

У своїх показаннях та слідчих експериментах ОСОБА_15 та ОСОБА_19 також не підтверджують свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Проведений огляд місця події також не доводить вини ОСОБА_15 та ОСОБА_19 , а навпаки спростовує їхню вину, так як оглядом зафіксовано той факт, що господарство, де проживає ОСОБА_4 не має суцільної огорожі, яка б визначала його межі по всьому периметру.

Враховуючи, що 31.07.2025 між ОСОБА_4 , ОСОБА_15 та ОСОБА_19 виник конфлікт, крім цього її донька ОСОБА_13 не допускає ОСОБА_19 до спірного спадкового господарства, тобто між ними існують спірні відносини, а також той факт, що вся інформація про незаконне проникнення на територію її господарства походить лише від потерпілої ОСОБА_4 , тому до показань потерпілої ОСОБА_4 необхідно ставитися скептично, крім того такі її показання не підтвердженні ніякими доказами.

Ураховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, має з`ясувати питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява №23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява №22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Згідно з ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Частиною 2 ст. 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Положенням ч. 1 ст. 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий суддя констатує, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі щодо мотивів її прийняття, її обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, зокрема щодо підстав для закриття кримінального провадження, які передбачені п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Під час проведення судового розгляду не встановлено даних, які б вказували на неповноту, неправильність чи неефективність досудового розслідування, а в скарзі не наведено належних доводів, які б слугували підставою для скасування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, дізнавач, дослідивши обставини кримінального провадження, провівши необхідні слідчі дії, проаналізувавши покази свідків, надавши оцінку повідомленим скаржником обставинам, закрив кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю складу злочину, передбаченого статтею 162 ч.1 КК України.

Доводи скаржниці та її захисника про наявність підстав для скасування цієї постанови не спростовують правильність ухваленого дізнавачем рішення.

За таких обставин, скарга скарга адвоката ОСОБА_5 , подана в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 9, 40, 91, 223, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах потерпілої ОСОБА_4 про скасування постанови дізнавача сектору дізнання ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 18.12.2025 про закриття кримінального провадження №0000133 від 02.08.2025.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 19.01.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1