Дата документу 19.12.2025
Справа № 334/9848/25
Провадження № 1-кп/334/839/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №1-кп/334/839/25 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 15.06.2021 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, 70, 71 КК України до 4 років 5 днів позбавлення волі; 06.12.2024 звільнений по відбуттю покарання;

2) 29.10.2025 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ст. 390-1 КК України до 1 року 6 місяців пробаційного нагляду.

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

за участі: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , -

встановив:

19 жовтня 2025 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку №15 по пр. Металургів в м. Запоріжжя, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, відкрив незачинені передні водійські двері автомобіля марки «Рута» в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований біля зупинки громадського транспорту «пр. Металургів», навпроти будинку № 15 по пр. Металургів в м. Запоріжжя, звідки відкрито, в присутності потерпілого ОСОБА_5 , із коробки, яка знаходилася в салоні на боковому вікні вказаної водійської двері, викрав грошові кошти у сумі 2 500 гривень, після чого зник з місця події із викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2 500 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що він працює водієм маршрутного транспорту та здійснює перевезення на маршруті пр.. Металургів Запоріжжя Ліве. 19 жовтня 2025 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, він перебував на водійському сидінні у своєму авто марки «Рута», реєстраційний номер НОМЕР_1 в м.Запоріжжі на пр.. Металургів біля будинку №15 та чекав на час відправлення за маршрутом о 17-00 год. Обвинувачений ОСОБА_3 , якого він бавив вдень на зупинці та купив у нього пауер банк, відкрив водійські двері та спитав його «коли буде відправлення», на що він відповів «що будемо їхати через 10 хвилин» після чого ОСОБА_3 вихопив гроші 2500 грн., які були у коробці на водійській двері та побіг в сторону будинків, він погнався за ним, проте не наздогнав та викликав поліцію. Гроші йому не повернуті, просить призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю при обставинах викладених в обвинувальному акті та повністю підтвердив покази потерпілого в судовому засіданні. Суду пояснив, що 19 жовтня 2025 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, він знаходячись біля будинку №15 по пр. Металургів в м. Запоріжжя відкрив незачинені передні водійські двері автомобіля марки «Рута», який був припаркований біля зупинки громадського транспорту «пр. Металургів», звідки в присутності водія, із коробки на боковій двері викрав грошові кошти у сумі 2 500 гривень та втік. Гроші витратив на їжу для себе та кота. У вчиненому розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні злочинів при обставинах, викладених в обвинувальних актах, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом потерпілого та обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого та документів щодо речових доказів та судових витрат. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання, відповідно до ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про особу обвинуваченого, а також обставини, що впливають на покарання.

ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочини, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває..

Обставин які пом`якшують покарання ОСОБА_3 та обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким, суспільну небезпеку та характер вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, його вік та здоров`я (не перебуває під наглядом лікарів нарколога та психіатра).

Враховуючи особу ОСОБА_3 , конкретні обставини кримінального правопорушення, думку потерпілого, щодо призначення покарання на розсуд суду, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі. Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Враховуючи, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 був вчинений до ухвалення щодо нього обвинувального вироку Хортицьким районним судом м.Запоріжжя від 29.10.2025 за ст.390-1 КК України , покарання необхідно призначити із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

19.10.2025 ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України, час фактичного затримання 19.10.2024 22 годині 28 хвилин.

21.10.2025 ухвалою слідчого судді Дніпровськогго районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

09.12.2025 ухвалою Дніпровського районного суду м.Запоріжжя обвинуваченому ОСОБА_3 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06.02.2026, включно. Зазначений запобіжний захід необхідно залишити обвинуваченому до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.174, п.1 ч.4 ст.374 КПК України, суд скасовує арешт майна обвинуваченого ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 27.10.2025.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст.368, 369, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:

за ч.4 ст.186 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 29.10.2025 більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 19.10.2025 по час набрання даним вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити до набрання вироком законної сили.

Арешт майна, накладений на чоловічу куртку чорного кольору з маркуванням «STAFF» на лівому рукаві, чоловічі спортивні штани чорного кольору з маркуванням «Adidas», чоловічу кофту синього кольору з полосами білого та синього кольору, належних ОСОБА_3 , на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 27.10.2025, скасувати.

Речові докази:

-портативний зарядний пристрій, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити потерпілому за належністю;

- чоловічу куртку чорного кольору з маркуванням «STAFF» на лівому рукаві, чоловічі спортивні штани чорного кольору з маркуванням «Adidas», чоловічу кофту синього кольору з полосами білого та синього кольору повернути обвинуваченому ОСОБА_3 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Керуючись ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежився проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя: