ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2765/25 Справа № 180/1433/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000211, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Марганця Дніпропетровської області, працюючого оброблювачем птиці на Нікопольській птахофабриці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 27.02.2020 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України приєднано 4 місяці позбавлення волі за вироком Марганецького міського суду від 07.09.2015 року до 4 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнений 21.12.2022 року з Синельниківської ВК № 94 умовно-достроково з невідбутим терміном 11 місяців 25 днів,

засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що 05.05.2024 року близько 19:00 години ОСОБА_7 проходив повз будинок АДРЕСА_3 , і у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна з території вказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 05.05.2024 року близько 19:00 години, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан та потрапив на територію домоволодіння по АДРЕСА_3 , де біля гаражу на землі помітив металевий лом. Після чого взяв до рук вказаний металевий лом та за його допомогою, використовуючи силу рук, розібрав частину правої бічної стіни гаражу, в результаті чого утворився отвір, через який ОСОБА_7 проник до приміщення гаражу.

В приміщенні гаражу ОСОБА_7 помітив електроінструменти, належні потерпілому ОСОБА_8 , та, діючи таємно умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_9 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ, строк дії якого продовжено на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 року № 3564-ІХ, підійшов до полиць, на яких знаходились: електродриль марки «STERN» моделі «ID13F», серійний номер «4991», ринкова вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2630/24 від 24.05.2024 становить 690,00 грн.; велика болгарка марки «PARKSIDE» моделі «PWS230D4», серійний номер «080143», ринкова вартість якого висновку судової товарознавчої експертизи № 2630/24 від 24.05.2024 становить 2086,00 грн.; електроциркулярна пила марки «PARKSIDE» моделі «PHK1350C2», серійний номер «069668», ринкова вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2630/24 від 24.05.2024 становить 2450,00 грн., бензопила марки «STIHL» моделі «MS180D-71336», серійний номер «289156802», ринкова вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2630/24 від 24.05.2024 становить 4829,30 грн., взявши зазначені електроінструменти до рук, поклав їх до двох мішків, які знайшов на місці скоєння злочину, виніс з гаражного приміщення та покинув територію домоволодіння АДРЕСА_3 , в подільшому розпорядившись вказаними інструментами на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 завдано майнову шкоду на загальну суму 10055,30 грн.

Судом дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 , просить вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської обласні від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про те, що попереднє покарання не спонукало його стати на шлях виправлення, висновків для себе не зробив. Тому прокурор вважає, що призначене обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та призначення йому іспитового строку на підставі ст.75 КК України не відповідає вимогам ч. 2 ст. 50 КК України, оскільки така мета покарання як виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів не буде досягнута.

Позиції сторін в суді :

Прокурор в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу прокурора в повному обсязі, просила її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив вирок залишити без змін як законний та обгрунтований.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що такі підлягають задоволенню, а вирок суду 1-ї інстанції слід скасувати з ухваленням нового вироку в частині призначення покарання, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює встановлені судом 1-ї інстанції фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, кваліфікацію його дій за ч.4 ст.185 КК України, обрані судом вид та міру покарання у виді 5 років позбавлення волі. Тому ці обставини апеляційним судом не перевіряються. Прокурор в апеляційній скарзі лише висловлює свою незгоду із звільненням обвинуваченного від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, вважаючи таке рішення суду необгрунтованим та незаконним.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вимоги ст.370 КПК України повинні бути додержані судом і при вирішенні питання про призначення покарання та звільненні обвинуваченого від призначеного вироком суду покарання.

За приписами ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Санкцією ч.4 ст.185 КК України передбачено, що за вчинення цього злочину може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тобто, за вказане кримінальне правопорушення винну особу може бути засуджено лише тільки до одного виду покарання позбавленню волі, що і було зроблено судом 1- інстанціх відносно ОСОБА_7 .

Як вбачається з оскарженого вироку, при вирішенні питання про визначення міри покарання суд 1-ї інстанції врахував, що вчинений ОСОБА_7 злочин віднесено законом до категорії тяжких. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України, суд визнав його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Далі суд у мотивувальній частині вироку зазначив, що зважаючи на ступінь тяжкості злочину, на наявність пом`ягшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих обставин, приймаючи до уваги, що обвинувачений хоча раніше і судимий за вчинення корисливих злочинів, однак покарання відбув, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та місце реєстрації, за місцем проживання скарг на нього не надходило, працює, має сім`ю, визнав свою вину, надав зізнавальні показання, добровільно повернув потерпілому майно, у зв`язку з цим суд вважає за можливе призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75 КК України щодо звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Відповіідно до ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Проте, суд 1-ї інстанції всупереч вказаним приписам закону про кримінальну відповідальність у вироку не зробив висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Крім того, одні і ті самі обставини суд 1- ї інстанції поклав в обгрунтування вироку як при призначенні обвинуваченному мінамально передбаченої санкцією ч.4ст.185 КК України міри покарання, так і при прийняті рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.

Колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ї інстанції про звільнення обвинуваченого в порядку ст.75 КК України прийнято без належного врахування даних, що характеризують його у плані потенційної суспільної небезпеки.

Так, судом належним чином не враховано, що ОСОБА_7 раніше вчиняв кримінальні правопорушення проти власності, за які був неодноразово засуджений до позбавлення волі, при цьому його працевлаштування не стало на заваді продовженню злочинної діяльності та не сприяло його виправленню, оскільки він, маючи дохід у вигляді заробітної плати, можливість забезпечити свої першочергові потреби для існування та харчування, виявив стійку схильність до протиправного збагачення за рахунок чужого майна та ігнорування соціальних норм та цінностей.

Твердження суду щодо добровільного повернення потерпілому викраденого майна є безпідставними, оскільки майно, яке ОСОБА_7 викрав, було повернуто лише після його викриття співробітниками поліції. Отже, відсутні підстави вважати, що засуджений добровільно відшкодував завдані потерпілій стороні матеріальні збитки.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає неправильним, тобто таким що не відповідає встановленим фактичним обставинам та приписам закону, вирок суду 1-ї інстанції в частини звільнення обвинуваченого в порядку ст.75 КК України від відбування призначеного покарання. Таке рішення суду не буде сприяти реалізації мети застосування покарання, передбаченої ст.50 КК України.

Відповідно до ст.ст.409, 413 КПК України неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність у виді застосування закону, який не підлягає застосуванню, є підставою для скасування вироку суду.

Згідно ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржений вирок суду 1-ї інстанції скасуванню в його резолютивній частині.

Керуючись ст.ст. 407, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської обласні від 26 вересня 2024 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 вичнати винним за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання засудженого.

В іншій частині вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської обласні від 26 вересня 2024 рокузалишити без змін.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4