УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представників власників майна адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , під час розгляду клопотання старшого детектива відділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000031 від 19.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, підрозділом Територіального управління БЕБ в Одеській області проводиться досудового розслідування кримінального провадження, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 19.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини скоєння кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей і документів, що мають значення для встановлення обставин скоєння кримінального правопорушення та відносяться до обставин, що підлягають доказуванню по кримінальному провадженню, за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «ОДЕСПАССЕРВІС» (), а саме у приміщеннях, що знаходяться за адресою: м.Одеса, Старосінна площа, буд. 1А, 2, 20.11.2025 проведено обшук на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 07.11.2025, за результатами проведення якого виявлено та вилучено технічні засоби, грошові кошти, отримані від реалізації послуг, печатки ряду пов`язаних суб`єктів господарської діяльності, первинні документи фінансово господарської діяльності та чорнові записи, які попередньо оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та винесено відповідну постанову від 21.11.2025.

Посилаючись на обставини, викладені в клопотанні детектив звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити. Надав копію супровідного листа та постанови від 27.11.2025 року про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи.

Представник ТОВ «ОДЕСПАССЕРВІС», ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 надала письмові заперечення, які підтримала в судовому засіданні, окремо зазначила, що детективом не доведено у клопотанні відношення вилученого майна до кримінального провадження. Зауважила, що вилучені під час обшуку грошові кошти в сумі 441 440 грн належать ОСОБА_7 , остання є керівником ТОВ «ОДЕСПАССЕРВІС», отримує заробітну плату, вилучені гроші є накопиченнями ОСОБА_7 та її родини. Крім того, на сьогодні існує судова практика Верховного Суду, відповідно до якої Аналітичний продукт не вважається доказом та не може бути застосований як джерело доказів у кримінальному провадженні щодо злочинів, вказаний Аналітичний висновок базується на помилкових вихідних даних, відповідно до яких ТОВ «ОДЕСПАССЕРВІС» за період діяльності 2023-2025 рр. отримувало дохід, що значно перевищував реальний, однак зазначена умова взята невідомо звідки та базується на гіпотетичній кількості наданих послуг з пасажирських перевезень, що реально надавалися підприємством. Крім того, зазначений Аналітичний висновок здійснено в умовах іншого кримінального провадження. Зазначила, що вилучення первинної фінансово - господарської документації суб`єктів господарювання заборонене, окрім випадків, коли такі документи безпосередньо є предметом кримінального правопорушення, відповідні документи були доступні органу досудового розслідування для огляду та копіювання, що виключає необхідність їх вилучення чи блокування. Просила відмовити у задоволенні клопотання.

Представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 надала письмові заперечення, які підтримала в судовому засіданні, окремо зазначила, що під час обшуку вилучені грошові кошти в сумі 83 470 грн та 1 110 доларів США, що належать ОСОБА_8 , яка не має жодного відношення до подій, які розслідуються органом досудового розслідування, остання не згадується в жодному документі, ухвалі, протоколі, довідці тощо та не має відношення до перелічених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку підприємств. Крім того, вилучені грошові кошти ОСОБА_8 набула на законних підставах, що підтверджується цивільно-правовою угодою, предметом якої є відчуження об`єкту нерухомості. Просила відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 83 470 грн та 1 110 доларів США, що належать ОСОБА_8 та повернути останній вилучене майно.

Представник директора ТОВ «Май Бас» ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 на електронну адресу суду направила письмові заперечення, в яких акцентувала увагу на порушення процесуальних строків на подачу клопотання про арешт тимчасово вилученого майна. Зауважила, що клопотання детектива є необґрунтованим, базується на припущеннях, наразі вилучення майна блокує діяльність щодо організації пасажирських перевезень, у той час як це є критично важливим та суспільно необхідним у умовах війни. Просила відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на документи фінансово-господарської діяльності ТОВ «Май Бас», також документи та речі, які були вилучені в приміщені диспетчерської за №5,6, де здійснює діяльність підприємство, розглянути клопотання у її відсутності.

Представник ПП «ЯНА», ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_12 на електронну адресу суду направив клопотання про проведення судового засідання без участі власника майна та його представника, в якому заперечував, щодо накладення арешту на майно, яке належить ПП «ЯНА», ОСОБА_11 , оскільки вони є добросовісними набувачами та вказане майно не є предметами вчинення кримінального правопорушення.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, письмові заперечення представників ТОВ «ОДЕСПАССЕРВІС», ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , директора ТОВ «Май Бас» ОСОБА_9 , ПП «ЯНА», ОСОБА_11 , вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що прокурором під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, слідчим під час складання клопотання не було дотримано вимог ч.2 ст.171 КПК України, що позбавляє можливості слідчого суддю розглянути таке клопотання по суті.

Так, в порушення вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна належним чином не обґрунтовано наявність підстав та необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Зокрема, згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З поданого клопотання вбачається, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

В даному клопотанні детектив зазначає, що вилучене майно, має доказове значення для даного злочину та має значення для обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Однак, в клопотанні не було наведено відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, зокрема: грошових коштів в сумі 441 440 грн, що згідно наданих письмових заперечень належать ОСОБА_7 , грошових коштів в сумі 83 470 грн та 1 110 доларів США, що згідно наданих письмових заперечень належать ОСОБА_8 , документів фінансово-господарської діяльності ТОВ «Май Бас», також документів та речей, які були вилучені в приміщені диспетчерської за №5,6, печаток великої кількості підприємств, що були вилучені під час проведення обшуку за адресою: м.Одеса, Старосінна площа, буд. 1А, 2, посилання причетності такого майна до кримінального провадження №0000031 від 19.09.2025, джерела походження вилучених грошових коштів, їх відповідності критеріям, передбаченим ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів.

Крім того, в даному клопотанні детектив зазначає, що вилучені під час обшуку електронні носії інформації мають доказове значення для даного злочину та мають значення для обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак останнім до клопотання не долучено документів щодо здійснення їх огляду.

Так, будь-яке обґрунтування, на підставі якого слідчий суддя міг би вирішити питання обґрунтованості вказаних доводів сторони обвинувачення, зокрема перевірити факт відповідності майна категоріям речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), дане клопотання не містить.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст.ст.171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого детектива відділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000031 від 19.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1