В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 04 грудня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, заміжньою, яка має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованої, в силу ст. 89 КК України раніше несудимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20.11.2025 року приблизно о 17 годині 35 хвилин ОСОБА_3 , знаходилась в приміщенні магазину «Ласуня», що розташований за адресою: м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Сергія Параджанова, буд. 30, де купувала продукти харчування. В цей момент ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні вищевказаного магазину підійшла до мобільного терміналу «i-box», який розташований поруч з вхідними дверями, де здійснила операцію у вигляді поповнення своєї банківської карти, що емітована АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_1 , яка видана їй на підставі відкритого рахунку НОМЕР_2 . Після здійснення банківської операції через «i-box», ОСОБА_5 будучи заклопотаною, залишила вищевказану банківську карту поруч з мобільним терміналом «i-box», та повернулася на своє робоче місце для виконання функціональних обов`язків.

Того ж дня, приблизно о 17 годині 40 хвилин, одразу після проведення банківської операції ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , підійшла до «i-box», який розташований поблизу вхідних дверей магазину «Ласуня», за адресою: м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Сергія Параджанова, буд. 30, де побачила банківську карту, що емітована АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , та згідно з п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 1.27 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, який ініціює переказ грошей з відповідного рахунку, що зареєстрований на ОСОБА_5 .

Надалі у ОСОБА_3 , раптово виник протиправний умисел, спрямований на привласнення офіційного документу, а саме банківської картки, що емітована АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , з корисливих мотивів.

У подальшому ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не вжила заходів до повернення знайденої банківської картки законному власнику, а реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел, привласнила банківську картку АТ «Акцент Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , та зареєстрована на її ім`я, з метою подальшого використання в своїх корисливих інтересах, з місця скоєння кримінального правопорушення пішла, утримуючи при собі привласнений офіційний документ.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

До обвинувального акту при його направленні до суду, додано заяву ОСОБА_3 , складену у присутності захисника ОСОБА_6 , про беззаперечне визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. Також додано заяву потерпілої ОСОБА_5 про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, її заяву, у якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт може бути розглянутий у порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування розгляду за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Судом досліджені дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка в силу ст. 89 КК України раніше несудима, заміжня, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштована, за місцем проживання характеризується посередньо, за медичною допомогою до лікаря психіатра та лікаря нарколога не зверталася, на обліку не перебуває.

Обставиною, що у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставини, що у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Враховуючи дані про особу обвинуваченої, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, фактичні обставини та їх наслідки, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що покарання обвинуваченій ОСОБА_3 повинно бути призначено у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 301, 302, 368-374, 381, 382, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід не обирати.

Речові докази:

- оптичний диск DVD-R долучений до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови дізнавача від 10.12.2025 року, - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1