У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 184/2796/25
Номер провадження 1-кс/184/814/25
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Орджонікідзе (Покров) Дніпропетровської області, має середню освіту, громадянин України, не працюючий, не одружений, дітей та інших осіб на утриманні не маючий, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-24.04.2025 Орджонікідзевським (Покровським) міським судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 2 роки;
-вироком Покровського міського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 засуджений за ч.3 ст. 389, ст.ст.71,72 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців.
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та додані до клопотання матеріали, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, -
В клопотанні слідчий зазначає про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 19.12.2025 року близько 10 години 00 хвилин, тобто в період дії воєнного стану, ОСОБА_4 перебував на центральному ринку, за адресою вул. Європейська 2, м. Покров Дніпропетровської області, де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , з яким почав спілкуватись. В ході спілкування ОСОБА_4 побачив у ОСОБА_6 в задній кишені штанів мобільний телефон марки Tecno Spark 10, після чого, у ОСОБА_4 із корисливих спонукань виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону, належного потерпілому ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний намір, в цей же день та час, знаходячись на центральному ринку, за адресою вул. Європейська 2, м. Покров Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння чужим майном, підійшов до потерпілого обійнявши його спереду, після чого, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи відкрито, витягнув мобільний телефон марки Tecno Spark 10, належний потерпілому ОСОБА_6 , після чого, з місця вчинення злочину зник, побігши у бік житлового будинку № 54 по вул. Торгова в місті Покров Дніпропетровської області.
З метою присікання злочину, вчиненого ОСОБА_4 та повернення свого мобільного телефону, потерпілий ОСОБА_6 побіг слідом за ОСОБА_4 . Наздогнавши останнього біля будинку № 54 по вул. Торгова в м. Покров Дніпропетровської області, ОСОБА_6 почав вимагати у ОСОБА_4 повернути належний йому мобільний телефон, на що останній з метою подолання волі до опору потерпілого ОСОБА_6 та доведення свого злочинного наміру до кінця, умисно кулаком правої руки наніс не менше 2 ударів в область обличчя ОСОБА_6 , тобто застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , разом з викраденим мобільним телефоном марки Tecno Spark 10, належний останньому зник у невідомому напрямку, та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 5000 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.
19 грудня 2025 року о 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.
20 грудня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення.
У своєму клопотанні слідчий посилається на наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризику щодо можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, ризику незаконно впливати на потерпілого і ризику можливості підозрюваного вчиняти інші кримінальні правопорушення перебуваючи на свободі.
Слідчий суддя, заслухавши висновок прокурора ОСОБА_3 , яка в повному обсязі підтримала клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заслухав пояснення підозрюваного ОСОБА_4 , який визнавши обґрунтованість підозри, разом з тим просив суд відмовити у задоволенні клопотання щодо взяття його під варту і разом із своїм захисником адвокатом ОСОБА_5 заявили клопотання про обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, а саме у виді цілодобового домашнього арешту, що буде достатнім для запобігання ризиків вказаних у клопотанні.
Відповідно до ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Відповідно до ч. 2 вказаної статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
З огляду на те, що термін «обґрунтована підозра» не визначений національним законодавством й зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слід врахувати позицію Європейського суду, відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» на стадії досудового розслідування означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»; від 28.10.1994 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» і інші). Тим більше, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок, бо питання доведеності вини є завданням вже судового провадження.
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу і підтверджується, зокрема, показами потерпілого, свідків, наявністю речового доказу по справі, при цьому остаточна оцінка доказів на належність і допустимість вирішується судом під час ухвалення судового рішення.
Наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України не знайшла свого підтвердження під час з`ясування обставин у даній справі, оскільки слідчому судді не надано достатніх і переконливих доказів того, що підозрюваний раніше вже вчиняв такі дії, або сам потерпілий у даному кримінальному провадженні вказав на підозрюваного ОСОБА_4 , як на особу, яка йому погрожує.
Разом з тим, беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 не має постійних засобів для існування, ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно, а також раніше будучі неодноразово судимим, в тому числі за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, і вчинив новий корисливий злочин, а також враховуючи те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, слідчий суддя вважає, що встановлені ризики передбачений п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також продовження підозрюваним вчинення інших кримінальних правопорушень, жодних доказів, які б спростовували зазначені ризики, підозрюваним та захисником до суду не надано, а тому їх клопотання про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не підлягає задоволенню.
Таким чином, оскільки прокурором у судовому засіданні доведено про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, які частково знайшли своє підтвердження, то слідчий суддя вважає за необхідне обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, які рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного, без встановлення розміру застави, що відповідає вимогам ст. 183 КПК.
Керуючись ст.ст. 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 задовольнити.
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою рахувати з 19 грудня 2025 року з 17 год. 30 хв. до 16 лютого 2026 року 17 год. 30 хв. включно.
Виконання даної ухвали покласти на СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області та Дніпропетровську установу виконання покарань №4 Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Слідчий суддя Покровського міського суду ОСОБА_1