Справа № 635/4692/24
Провадження № 1-кп/635/746/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року смт Покотилівка Харківський район Харківська область

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 (на відеозв`язку),

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 (на відеозв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Амбарів Одеської області Миколаївського району, громадянки України, яка має середню освіту, неодружена, офіційно не працевлаштована, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Суд визнає доведеним, що ОСОБА_4 зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкали за адресою: АДРЕСА_2 .

14.02.2024 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , перебуваючи в себе дома за вказаною адресою спільно вживали спиртні напої. Близько 12:30, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка, вході якої у ОСОБА_4 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин викликаних сваркою, виник раптовий злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_4 з метою реалізації свого раптового, злочинного умислу направленого на умисне заподіяння смерті ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_6 , та свідомо допускаючи їх настання, керуючись мотивом неприязного відношення, яке склалось незадовго до події, ОСОБА_4 схопила зі столу, за яким вживалися спиртні напої, кухонний ніж та утримуючи його в правій руці, умисно нанесла ОСОБА_6 цим ножем не менш трьох ударів в область тулуба та кінцівок, спричинивши йому згідно висновку судово-медичної експертизи № 10-12/450-ДМ/24 від 23.04.2024 та висновку судово-медичної експертизи № 10-14/7-ДМ/24/10-12/450-ДМ/24 від 24.04.2024 наступні тілесні ушкодження: кінцівок - одну наскрізну колото-різану рана лівого плеча, яка починається раною №2 проходить через м`язи лівого плеча та закінчується раною №3; тулуба - одне колото-різане поранення грудної клітки зліва по середньо-пахвовій лінії в проекції 6-го міжребер`я (№4), які носять ознаки легких тілесних ушкоджень та, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно п.1.5.1., п.2.3.2.а., п.2.3.3., п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995р.); тулуба - одне колото-різане поранення на передній поверхні грудної клітки ліворуч (№1), що проникає через шкіру, підшкірну жирову клітковину грудної клітки, з ушкодженням міжреберного м`язу та пристінкової плеври у 4 міжребер`ї ліворуч по навкологрудинній лінії, проникаючи в ліву плевральну порожнину, верхньої частки лівої легені, навколосерцевої сорочки та наскрізними ушкодженнями лівого шлуночка серця та сліпо закінчується у порожнині навколосерцевої сорочки зпереду, які носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (згідно п.2.1.1.а., п.2.1.2., п.2.1.3.й., п.2.1.3.о., п.4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995г.), що призвело до крововтрати, яка розвинулась в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, що супроводжувалось наскрізними ушкодженнями верхньої частки лівої легені, навколосерцевої сорочки та лівого шлуночка серця.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 помер на місці скоєння злочину. Безпосередньою причиною його смерті стала крововтрата, що розвинулася в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, нанесеного йому ОСОБА_4 , що супроводжувалось наскрізними ушкодженнями верхньої частки лівої легені, навколосерцевої сорочки та лівого шлуночка серця.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України - умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 винною себе в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала, та пояснила, що зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 проживає з 2020 року. 14.02.2024 вона разом із своїм співмешканцем ОСОБА_6 святкували «день Валентина » та вживали алкогольні напої. ОСОБА_6 почав висловлювати в її бік образи на підставі ревнощів. Накинувся на неї та почав душити, наносити тілесні ушкодження, зокрема у лоб, вона злякалася, хотіла втекти. Не мала прямого умислу на вбивство. В цей час вона різала огірок, в правій руці у неї був ніж, потерпілий сидів ліворуч, вона нанесла йому декілька ударів ножем в цілях оборони, куди саме не пам`ятає. Від отриманих ударів він помер.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що 14.02.2024 йому зателефонував його сусід ОСОБА_9 та попросив зайти до його дому, де на той час мешкав ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , подивитись чи все в порядку. Вони разом мешкали за адресою: АДРЕСА_2 , періодично вживали разом спиртні напої. Коли він зайшов у помешкання, то побачив, що на дивані лежав мертвий ОСОБА_6 . Поряд сиділа ОСОБА_4 та лежав ніж. У ОСОБА_6 на грудях була кров, побачив колоту рану посередині. ОСОБА_4 сказала, що ОСОБА_6 її бив, тому так сталося.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив, що свідком подій не був, проте зазначив, що ОСОБА_14 є його дядьком. Мешкали всі в одному дворі, він в будинку, а ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у літній кухні, які постійно вживали алкогольні напої. 14.02.2024 біля 12 год. 00 хв. почув крики з літньої кухні. Побачив ОСОБА_4 , вона була п`яна, сказала, що нібито вона вбила ОСОБА_6 . Він подзвонив сусіду ОСОБА_16 , коли він прийшов зайшли вдвох у літню кухню. Побачив ОСОБА_6 , який лежав поперек дивану, в районі серця у нього була кров, ОСОБА_4 сиділа на табуреті поряд, ніж лежав поряд на табуреті в крові. В кімнаті бардак, розкидані пляшки, стояла тарілка із закускою. В той день сварок між ними не чув.

Свідок ОСОБА_17 відмовилася давати покази відповідно до ст.63 Конституції України.

Від допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , прокурор відмовилася, оскільки вважала за недоцільне їх допитувати у судовому засіданні, вони не були прямими свідками злочину, це сусіди, які побічно обізнані про події злочину, їх покази не були спростовані або суперечать іншим доказам, зібраним у рамках цієї справи.

Крім того, винність ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, підтверджується:

-рапортом про прийняття заяви ОСОБА_17 , яка повідомила, що її мати ОСОБА_4 , 1970 р.н., 14.02.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , нанесла тілесні ушкодження ножем своєму співмешканцю ОСОБА_6 , куди саме не відомо;

-протоколом огляду місця події від 14.02.2024, згідно якого під час огляду було виявлено труп ОСОБА_6 та проводились дії щодо фіксації обставин події. До вказаного протоколу долучено фототаблиці;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.02.2024, ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , в якому зазначила, що вину визнає, клопотань та заяв не має;

-протоколом огляду трупа від 15.02.2024 ОСОБА_6 , проведеного слідчим СВ ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_30 , в присутності понятих ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , за участі спеціаліста судово-медичних експертиз КЗОЗ ХОБСМЕ ОСОБА_33 ;

-листом лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи ОСОБА_34 , в якому зазначено, що 15.02.2024 було проведено судово-медичну експертизу трупа гр-на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , труп якого був доставлений 14.02.2024 з адреси: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за номером АДРЕСА_3 , в ході якого, встановлено причину смерті: крововтрата. Проникаючі колото-різані поранення грудної клітки. Алкогольне сп`яніння, (згідно лікарського свідоцтва про смерть №10-12/450-ДМ/24, лікар судово- медичний експерт ОСОБА_35 );

-висновком експерта № 09-216/2024 від 15.02.2024, в підсумках якого зазначено, шо на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_4 та у відповідь на поставлені питання, експерт дійшов висновків, що на момент огляду у ОСОБА_4 будь-яких наявних тілесних ушкоджень, або їх слідів, встановлено не було;

-висновком експерта № 14/355-Дм/24 зразків крові ОСОБА_4 , відповідно до якого кров ОСОБА_4 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В;

-висновком експерта № СЕ-19/121-24/4962-БД від 02.04.2024 за результатами молекулярно-генетичної експертизи, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_4 ;

-висновком експерта № 14/378-Дм/24 (почата 21.02.2024 - закінчена 29.02.2024), за результатами якого встановлено, що кров від трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до групи О з ізогемаглютиніном анти-А та анти-В. Кров ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На ковдрі (об`єкт № 4), вилученій під час огляду місця події, знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н. Таким чином, можна вважати, що кров в даному об`єкті відносить до групи О з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_6 не виключається. Від підозрюваної ОСОБА_4 ця кров походити не може. На ковдрі, в об`єктах № 1,3, наявність крові не встановлена;

-висновком експерта № 14/379-Дм/24 (почата 22.02.2024 - закінчена 07.03.2024), за результатами якого встановлено, що кров від трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Кров підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На джинсових брюках (об`єкти №№2,7), вилучених в ході особистого обшуку у підозрюваної ОСОБА_4 , знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н. Таким чином, можна вважати, що кров в даних об`єктах відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_6 не виключається. Від підозрюваної ОСОБА_4 ця кров походити не може. На цих же брюках (об`єкти №№1,3-6,8-16) наявність крові не встановлена;

-висновком експерта № 14/380-Дм/24 (почата 21.02.2024 - закінчена 23.02.2024), за результатами якого встановлено, що в результаті проведення судово-медичної експертизи двох марлевих тампонів-змивів з обох рук ОСОБА_4 (об`єкти №№1,2) сліди крові не знайдені;

-висновком експерта № 15-12/149-Дм/24 (почата 11.03.2024 - закінчена 18.03.2024), за результатами якого встановлено, що групова приналежність крові підозрюваної громадянки ОСОБА_4 - А (II) з ізогемаглютиніном анти-В (згідно «Висновку експерта 14-12№355-ДМ/24» від 15.02.2024, проведеного у відділенні судово-медичної імунології Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи). Групова приналежність крові від трупа громадянина ОСОБА_6 ) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В (згідно «Висновку експерта 14-12№356-ДМ/24» від 21.02.2024, проведеного у відділенні судово-медичної імунології Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи). В результаті проведення судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту з обох рук від трупа громадянина ОСОБА_6 (об`єкти №№1,2) встановлено наступне: в піднігтьовому вмісті лівої руки (об`єкт №2) знайдені сліди крові людини. Статева приналежність крові не встановлена, у зв`язку з відсутністю в препаратах клітинних елементів її, необхідних для даного типу дослідження. При цитологічному дослідженні знайдені епітеліальні клітини чоловічої генетичної статі, які по цитоморфологічним ознакам можна віднести до клітин багатошарового плаского епітелію. При серологічному дослідженні в слідах крові та в клітинах виявлений антиген Н, властивий для групи крові О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. Таким чином, враховуючи результати досліджень, можна припустити походження слідів крові в даному об`єкті від будь-якої особи, а епітеліальних клітин від чоловіка, з груповою приналежністю крові О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, в тому числі від самого потерпілого громадянина ОСОБА_6 . Від підозрюваної громадянки ОСОБА_4 дані сліди крові та епітеліальні клітини відбутися не могли; в піднігтьовому вмісті правої руки (об`єкт №1) сліди крові не знайдені. При цитологічному дослідженні знайдені епітеліальні клітини, встановити статеву приналежність яких не виявилося можливим, у зв`язку з непридатністю ядер їх для даного типу дослідження. При серологічному дослідженні в даних клітинах виявлений антиген Н, властивий для групи крові О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. Таким чином, враховуючи результати досліджень, можна припустити походження епітеліальних клітин в даному об`єкті від самого потерпілого громадянина ОСОБА_6 . Від підозрюваної громадянки ОСОБА_4 епітеліальні клітини відбутися не могли;

-висновком експерта № 15-12/148-Дм/24 (почата 11.03.2024 - закінчена 18.03.2024), за результатами якого встановлено, що групова приналежність крові підозрюваної громадянки ОСОБА_4 - А (II) з ізогемаглютиніном анти-В (згідно «Висновку експерта 14-12№355-ДМ/24» від 15.02.2024, проведеного у відділенні судово-медично імунології Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи). Групова приналежність крові від трупа громадянина ОСОБА_6 ) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В (згідно «Висновку експерта 14-12№356-ДМ/24» від 21.02.2024, проведеного у відділенні судово-медичної імунології Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи). В результаті проведення судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту з обох рук підозрюваної громадянки ОСОБА_4 (об`єкти №№1,2) встановлено наступне: в піднігтьовому вмісті лівої руки (об`єкт №2) знайдені сліди крові людини. Статева приналежність крові не встановлена, у зв`язку з відсутністю в препараті клітинних елементів її, необхідних для даного типу дослідження. При серологічному дослідженні виявлений тільки антиген Н, властивий для групи крові О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. Таким чином, враховуючи результати досліджень, можна припустити походження слідів крові, в даному об`єкті, від будь-якої людини з груповою приналежністю крові О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, в тому числі від потерпілого громадянина ОСОБА_6 . Від підозрюваної громадянки ОСОБА_4 дані сліди крові відбутися не могли; в піднігтьовому вмісті правої руки (об`єкт №1) сліди крові не знайдені. Клітини, що містять ядра, в піднігтьовому вмісті (об`єкти №№1,2), не знайдені;

-висновком експерта № 15-12/150-Дм/24 (почата 11.03.2024 - закінчена 20.03.2024), за результатами якого встановлено, що групова приналежність крові підозрюваної громадянки ОСОБА_4 - А (II) з ізогемаглютиніном анти-В (згідно «Висновку експерта 14-12№355-ДМ/24» від 15.02.2024, проведеного у відділенні судово-медичної імунології Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи). Згідно результату дослідження в її крові міститься супутній антиген ОСОБА_36 приналежність крові від трупа громадянина ОСОБА_6 ) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В (згідно «Висновку експерта 14-12№356-ДМ/24» від 21.02.2024, проведеного у відділенні судово-медичної імунології Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи). В результаті проведення судово-медичної експертизи кухонного ножа (об`єкти №№1,2), вилученого в ході огляду місця події (як зазначено в постанові) встановлено наступне: на клинку ножа (об`єкт №1) знайдені сліди крові людини групи О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти- ОСОБА_37 приналежність крові не встановлена, у зв`язку з відсутністю в препараті клітинних елементів її, необхідних для даного виду дослідження. Таким чином, враховуючи результати досліджень, можна вважати, що сліди крові в даному об`єкті могли відбутися від будь-якої людини з вищезазначеною груповою приналежністю крові, в тому числі від потерпілого громадянина ОСОБА_6 . Від підозрюваної громадянки ОСОБА_4 дані сліди крові відбутися не могли. Сліди потожирових виділень на клинку ножа (об`єкт №1) не знайдені. На рукоятці ножа (об`єкт №2) знайдені сліди потожирових виділень. При серологічному дослідженні в даних слідах виявлені антигени А та Н. Таким чином, враховуючи результати досліджень, можна припустити походження слідів потожирових виділень в даному об`єкті від будь-якої людини з груповою приналежністю крові А (II) з ізогемаглютиніном анти-В, що містить супутній антиген Н, в тому числі від підозрюваної громадянки ОСОБА_4 . Проте, антиген Н, також, властивий для групи крові О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В і, враховуючи це, неможливо виключити домішку слідів потожирових виділень, в даному об`єкті від будь-якої особи з вищезазначеною груповою приналежністю крові, в тому числі від потерпілого громадянина ОСОБА_6 . Клітини, що містять ядра, на кухонному ножі (об`єкти №№1,2) не знайдені;

-проколом проведення слідчого експерименту від 06.03.2024, стенограмою, відеозаписом до нього за участі підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , експерта ХОБСМЕ ОСОБА_33 , спеціаліста ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_38 , в якому відтворено події 14.02.2024, при яких ОСОБА_4 нанесла тілесні ушкодження співмешканцю ОСОБА_6 ;

-висновком експерта № 10-12/450-Дм/24 (почата 15.02.2024 - закінчена 23.04.2024), за результатами якого встановлено, що при судово-медичній експертизі трупа гр-на ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: тулуба - одне колото-різане поранення на передній поверхні грудної клітки ліворуч (№1), що проникає через шкіру, підшкірну жирову клітковину грудної клітки, з ушкодженням міжреберного м`язу та пристінкової плеври у 4 міжребер`ї ліворуч по навкологрудинній лінії, проникаючи в ліву плевральну порожнину, верхньої частки лівої легені, навколосерцевої сорочки та наскрізними ушкодженнями лівого шлуночка серця та еліпс закінчується у порожнині навколосерцевої сорочки з переду; одне колото-різане поранення грудної клітки зліва по середньо-пахвовій лінії в проекції 6-го міжребер`я (№4), Кінцівок: одна наскрізна колото-різана рана лівого плеча яка починається раною №2 проходить через м`язи лівого плеча та закінчується раною №3; Колото-різані рани утворились прижиттєво, у строк, орієнтовно незадовго (не більше, ніж перші десятки хвилин - перші години) до настання смерті. Колото-різані рани утворились від неодноразової (не менш, ніж 3) дії предметів (предмета), що мають (має) колюче-ріжучі властивості, із «П»-подібним поперечним січенням обушка. Згідно даних судово-медико-криміналістичної експертизи: «...рани утворились від дії клинка (клинків) колючо-ріжучого знаряддя, який був плаский, гострокінцевий, мав з одного боку ріжучий край (лезо), а з іншого - тонкий обушок з «П» -подібним поперечним перерізом та вираженими ребрами». Причиною смерті гр-на ОСОБА_6 стала крововтрата, що розвинулась в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, що супроводжувалось наскрізними ушкодженнями верхньої частки лівої легені, навколосерцевої сорочки та лівого шлуночка серця. Про це свідчать: наявність вищевказаних ушкоджень, наявність рідкої крові та згортків крові в лівій плевральній порожнині та підтверджується результатами судово-гістологічної експертизи. Колото-різане поранення на передній поверхні грудної клітки ліворуч, з ушкодженням міжреберного м`язу та пристінкової плеври у 4 міжребер`ї ліворуч по навкологрудинній лінії, що проникає в ліву плевральну порожнину, з наскрізними ушкодженнями верхньої частки лівої легені, навколосерцевої сорочки та лівого шлуночка серця (№1) носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (згідно п.2.1.1.а., п.2.1.2., П.2.І.З.Й., п.2.1.3.о., п.4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995г.). Колото-різане поранення грудної клітки зліва (№4) та колото-різані поранення лівого плеча (№2 та №3) носять ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно п. 1.5.1., п.2.3.2.а., п.2.3.3., п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01,1995р.). Оцінюючи динаміку розвитку трупних явищ, а саме трупного охолодження (згідно наданій копії протоколу огляду місця події від 14.02.2024р.): «...Температура виміряна електронним термометром у прямій кишці склала +35,7 °С, при температурі повітря +20 °С 16:21...»), з використанням методики встановлення давності настання смерті за допомогою номограм Хенсге (Henssge), можна вважати, що смерть гр-на ОСОБА_6 могла настати в період часу за 3 години ± 2,8 годин до огляду трупу на місці події. У гр-на ОСОБА_6 виявлені патоморфологічні ознаки алкогольної кардіоміопатія у вигляді збільшення маси і розмірів серця, розширення його порожнин, в`ялість і тьмяність серцевого м`яза, помірно вираженого кардіосклероза, дистрофічні зміни міокарда, вогнищевий жировий гепатоз (внаслідок тривалої алкогольної інтоксикації). При судово-медичній експертизі крові та сечі трупа гр-на ОСОБА_6 , виявлено етиловий спирт в кількості: в крові - 3,21%о, в сечі - 2,94%о, така концентрація за офіційною таблицею відповідає його вмісту у живих осіб при сильному ступені алкогольного сп`яніння. При судово -імунологічній експертизі кров від трупа ОСОБА_6 відноситься до групи О (І);

-висновком експерта № 17-54-МК/450-Дм/24 (почата 20.02.2024 - закінчена 27.02.2024), за результатами якого встановлено, що при проведені судово-медичної експертизи шкірного клаптя №1 з раною з передньої поверхні грудної клітки зліва та шкірного клаптя №2 з раною з зовнішньої поверхні лівого плеча від трупа гр-на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 («Висновок експерта» №450-ДМ/24 від 15.02.2024) встановлені колото-різані рани, про що свідчить: - в рані з передньої поверхні грудної клітки зліва (шкірний клапоть №1), - наскрізна щілиноподібна форма, вісь якої спрямована майже зверху вниз та декілька зліва направо, при зіставлені країв - має прямолінійну форму, рівні краї, а стінки гладкі, майже прямовисні, де вбачається незначна скошеність стінки по лівому краю та підритість - по правому краю; верхній кінець рани- гострокутний, а нижній «П»-подібної форми; - в рані з зовнішньої поверхні лівого плеча (шкірний клапоть №2) - наскрізна щілиноподібна форма, наближена до дугоподібної, випуклість якої спрямована вліво, основна вісь рани спрямована зверху вниз та зліва направо, рівні, добре зіставні краї, а стінки гладкі, де відмічається скошеність стінки по лівому краю та підритість по правому; верхній кінець рани гострокутний , а нижній - наближений до «М»-подібної форми з незначним осадненням епідермісу. Ці рани утворились від дії клинка (клинків) колючо-ріжучого знаряддя, який був плаский, гострокінцевий, мав з одного боку ріжучий край (лезо), а з іншого - тонкий обушок з «П»-подібним поперечним перерізом та вираженими ребрами. Не можна виключити, що ці дві рани були утворені від дії одного клинка колючо-ріжучого знаряддя;

- висновком експерта № 10-14/7-Дм/24/10-12/450-Дм/24 (почата 22.04.2024 - закінчена 24.04.2024), за результатами якого встановлено, що на підставі даних судово-медичної експертизи трупу гр-на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , беручи до уваги результати лабораторних експертиз у відповідь на поставленні запитання, експерт прийшов до наступних висновків: 1. 2. 3. 5. 6. При судово-медичній експертизі трупа гр-на ОСОБА_6 , виявлені наступні тілесні ушкодження: тулуба - одне колото-різане поранення на передній поверхні грудної клітки ліворуч (№1), що проникає через шкіру, підшкірну жирову клітковину грудної клітки, з ушкодженням міжреберного м`язу та пристінкової плеври у 4 міжребер`ї ліворуч по навкологрудинній лінії, проникаючи в ліву плевральну порожнину, верхньої частки лівої легені, навколосерцевої сорочки та наскрізними ушкодженнями лівого шлуночка серця та сліпо закінчується у порожнині навколосерцевої сорочки з переду, одне колото-різане поранення грудної клітки зліва по середньо-пахвовій лінії в проекції 6-го міжребер`я (№4; кінцівок - одна наскрізна колото-різана рана лівого плеча яка починається раною №2 проходить через м`язи лівого плеча та закінчується раною №3. Колото-різані рани утворились прижиттєво, у строк, орієнтовно незадовго (не більше, ніж перші десятки хвилин - перші години) до настання смерті. Колото-різані рани утворились від неодноразової (не менш, ніж 3) дії предметів (предмета), що мають (має) колюче-ріжучі властивості, із «П»-подібним поперечним січенням обушка. Згідно даних судово-медико-криміналістичної експертизи: «...рани утворились від дії клинка (клинків) колючо-ріжучого знаряддя, який був плаский, гострокінцевий, мав з одного боку ріжучий край (лезо), а з іншого - тонкий обушок з «П» -подібним поперечним перерізом та вираженими ребрами». Таким предметом міг бути ніж, наданий на експертизу чи будь-який інший предмет, що має описані вище властивості. Причиною смерті гр-на ОСОБА_6 стала крововтрата, що розвинулась в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, що супроводжувалось наскрізними ушкодженнями верхньої частки лівої легені, навколосерцевої сорочки та лівого шлуночка серця. Про це свідчать: наявність вищевказаних ушкоджень, наявність рідкої крові та згортків крові в лівій плевральній порожнині та підтверджується результатами судово-гістологічної експертизи. Колото-різане поранення на передній поверхні грудної клітки ліворуч, з ушкодженням міжреберного м`язу та пристінкової плеври у 4 міжребер`ї ліворуч по навкологрудинній лінії, що проникає в ліву плевральну порожнину, з наскрізними ушкодженнями верхньої частки лівої легені, навколосерцевої сорочки та лівого шлуночка серця (№1) носять ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (згідно п.2.1.1.а., п.2.1.2., П.2.1.З.Й., п.2.1.3.о., п.4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995г.). Колото-різане поранення грудної клітки зліва (№4) та колото-різані поранення лівого плеча (№2 та №3) носять ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно п.1.5.1., п.2.3.2.а., п.2.3.3і, п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01,1995р.). Оцінюючи динаміку розвитку трупних явищ, а саме трупного охолодження (згідно наданій копії протоколу огляду місця події від 14.02.2024р.): «...Температура виміряна електронним термометром у прямій кишці склала +35,7 °С, при температурі повітря +20 °С 16:21...»), з використанням методики встановлення давності настання смерті за допомогою номограм Хенсге (Henssge), можна вважати, що смерть гр-на ОСОБА_6 могла настати в період часу за 3 години ± 2,8 годин до огляду трупу на місці події. При судово-медичній експертизі крові та сечі трупа гр-на ОСОБА_6 , виявлено етиловий спирт в кількості: в крові - 3,21%, в сечі - 2,94%, така концентрація за офіційною таблицею відповідає його вмісту у живих осіб при сильному ступені алкогольного сп`яніння. При судово - імунологічній експертизі кров від трупа гр-на ОСОБА_6 відноситься до групи О (І). Покази підозрюваної ОСОБА_4 , на які вона посилається у «Протоколі проведення слідчого експерименту» в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, отриманим при судово-медичній експертизі трупа гр-на ОСОБА_6 , у частині способу спричинення колото-різаних поранень грудної клітки та лівого плеча гр-на ОСОБА_6 , (зі слів підозрюваної ОСОБА_4 , в ході проведення слідчого експерименту) - « ….тримаючи вказаний ніж у правій руці неодноразово питалась його відштовхнути…»;

- висновку судово-психіатричного експерта № 151 від 04.03.2024, згідно якого ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними, (в тому числі відповідь на питання № 4, № 5 постанови). У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 виявляла ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебувала в стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ним. На теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Інші досліджені судом та долучені до матеріалів справи документи з матеріалів кримінального провадження (постанови, листи, доручення, ухвали слідчих суддів, супровідні листи, та інші), підтверджують та не спростовують винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, та підтверджують дотримання кримінального процесуального законодавства при проведенні досудового розслідування та допустимість отриманих в ході його проведення доказів.

Відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, покази свідків не містять суттєвих протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, отриманий в установленому законом порядку.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 зазначала, що вона так вчинила, бо в неї не було іншого виходу, вона перебувала у стані необхідної оборони.

З цього приводу суд зауважує, що за вимогами ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

За наведених обставин співвідношення дій потерпілого та протидій обвинуваченої не можуть бути визнані відповідними захисту від небезпечності посягання, оскільки не були спрямовані на його відвернення та захист. ОСОБА_4 мала змогу уникнути сутички з ОСОБА_6 шляхом втечі, що не виключалося умовами подій.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього підстави. Така підстава відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України характеризується двома елементами: вчиненням особою суспільно небезпечного посягання та необхідністю його негайного відвернення або припинення.

Перший елемент підстави необхідної оборони - це наявність суспільно небезпечного посягання. При цьому об`єктом суспільно небезпечного посягання можуть бути також охоронювані законом права та інтереси іншої особи, тобто особи, яка хоч і була піддана посяганню, але сама їх не захищає і на захист стала інша особа. Істотною характеристикою суспільно небезпечного посягання є його наявність, тобто тривалість у часі, протягом якого тільки і можлива необхідна оборона.

Другий елемент, що характеризує підставу необхідної оборони, - це наявність у того, хто захищається, потреби в негайному відверненні чи припиненні наявного суспільно небезпечного посягання.

Існування підстави для необхідної оборони свідчить про те, що особа перебуває у стані необхідної оборони, тобто у неї виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом завдання шкоди тому, хто посягає. Таке право існує у особи лише протягом часу, коли вона перебуває в стані необхідної оборони. У разі якщо такий стан закінчився, то право на необхідну оборону припиняється. Якщо не зважаючи на це, особа все ж таки завдає шкоди особі, що здійснювала суспільно небезпечне посягання, то вона підлягає кримінальній відповідальності за завдану шкоду на загальних підставах.

Водночас за нормативним визначенням умисне вбивство ч. 1 ст. 115 КК України з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді протиправного посягання на життя іншої людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини, коли особа усвідомлює, що у результаті її дій потерпілий помре, і бажає настання смерті або свідомо припускає настання таких наслідків.

Спрямованість умислу необхідно встановлювати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема потрібно враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Під тяжкою шкодою при перевищенні меж необхідної оборони слід розуміти смерть особи або заподіяння їй тяжкого тілесного ушкодження. Невідповідність тяжкої шкоди, заподіяної тому, хто посягає, небезпечності посягання або обстановці захисту слід визнавати явною тоді, коли це з урахуванням обставин справи є очевидним для кожної людини, а отже і для того, хто обороняється.

На відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Аналізуючи події кримінального правопорушення, суд не вбачає підстав для кваліфікації дій ОСОБА_39 за ст. 118 КК України.

Із матеріалів цього кримінального провадження та із показань обвинуваченої ОСОБА_4 вбачається, що у день події потерпілий ОСОБА_6 застосував до неї фізичне насильство, заподіявши тілесних ушкоджень, проте вказані пошкодження не були зафіксовані при медичному огляді обвинуваченої. Як зазначила обвинувачена вона, захищаючись, маючи в руках ніж, спричинила поранення, від якого він помер.

Під час розгляду справи обвинувачена та її захисник наполягали, що обвинувачена наміру вбивати не мала, діяла виключно для самооборони від посягань потерпілого, що могли спричинити шкоду обвинуваченій.

Проте суд зазначає, що злочини, передбачені статтею 118 КК України, є умисними, а тому наявність умислу на спричинення шкоди особі, що посягає, у тому числі - умислу на її вбивство, не виключає перебування особи, що захищається, в стані оборони.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 243/9755/20, від 2 липня 2019 року у справі № 524/113/15-к, від 20 жовтня 2020 року у справі № 201/10870/16, від 19 вересня 2023 року у справі № 204/647/20.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд, дослідивши запропоновані учасниками докази, дійшов висновку, що вони, у відповідності до вимог ст. 85 КПК України, є належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Європейський Суд з прав людини вказує, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд, але вона не встановлює будь-яких правил допустимості доказів як таких, це завдання внутрішнього права.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 26.09.2002 у справі «Перрі проти Сполученого Королівства» (Perry v United Kingdom), зазначив, що важливо, щоб була справедлива процедура розгляду питання про прийнятність та перевірку надійності спірних доказів.

Невизнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому діяння суд розцінює, як спосіб свого захисту з метою уникнути покарання.

Склад злочину, передбачений частиною першою статті 115 КК України, належить до особливих тяжких злочинів.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду за наслідками всебічного повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий як стороною обвинувачення так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України знайшло своє підтвердження.

На думку суду, комплекс зібраних у справі доказів є належними та допустимими, оскільки відомостей, що вони були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україною суду не надано.

Таким чином, оцінюючи в комплексі зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні смерті ОСОБА_6 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , згідно ч. 2 ст. 66 КК України, судом визнається активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_4 міри покарання, суд, відповідно до ст. 50, 65 КК України, враховує, що остання вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, суд звертає увагу на ставлення обвинуваченої до вчиненого правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченої, зокрема, те, що обвинувачена на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувала, раніше не судима, за місцем мешкання характеризується посередньо.

З огляду на наведене, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, всебічно дослідивши відомості про особу винної, не лише під час вчинення кримінального правопорушення, але й інші дані, які характеризують особу останньої, дотримуючись загальних засад призначення покарання, з метою реалізації принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає правильним обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. При цьому, суд не вбачає підстав для призначення покарання із застосуванням ст. 69, 75, 76 КК України. Разом з тим, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання не в максимальних межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою - залишити раніше обраний.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта в сумі 1079,60 грн за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/121-24/4962-БД від 02.04.2024, які підтверджені відповідними довідками експертної установи.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 23.02.2024 на вилучене майно слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на 8 (вісім) років.

Початком строку відбування покарання ОСОБА_4 вважати дату фактичного затримання - 14.02.2024.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, залишити раніше обраний - тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного ОСОБА_4 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченої у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 14.02.2024 до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 23.02.2024 на вилучене майно.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/121-24/4962-БД від 02.04.2024 у розмірі 1079,60 грн.

Речові докази: кухонний ніж з рукояткою чорного кольору, на поверхні якого мається нашарування речовини бурого кольору, який поміщено до картонного пакунку, опечатано паперовою биркою та скріплено підписами понятих; ковдра чорного кольору, на поверхні якої мається нашарування речовини бурого кольору, яку поміщено до картонного коробка, опечатано паперовою биркою та скріплено підписами понятих, які згідно постанови слідчого ВП №3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_40 визнані речовими доказами 14.02.2024, джинсові брюки, які були вилучені у ОСОБА_4 , поміщено до картонної коробки та скріплено біркою «Національна поліція України» із підписами учасників слідчої дії, згідно постанови слідчого ВП №3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_41 визнані речовими доказами 24.04.2024; зразки крові та букального епітелію ОСОБА_4 , які перебувають в експертних конвертах, відповідно до висновку експерта 14-355-Дм/24, згідно постанови слідчого ВП №3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_41 визнані речовими доказами 22.04.2024, зразки нігтів з рук ОСОБА_4 , які згідно постанови слідчого ВП №3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_41 визнані речовими доказами 24.04.2024; волосся з 6-ти ділянок голови, рубашка різнокольорова, брюки чоловічі чорного кольору, брюки постільні чорного кольору, вилучені 15.02.2024 в ході огляду трупу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які згідно постанови слідчого ВП №3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_42 визнані речовими доказами 15.02.2024, які знаходяться в камері зберігання речових доказів, після набрання вироком законної сили - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до судової палати з кримінальних справ Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1