Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4759/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/853/25
Категорія ст.537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2025 року відмовлено начальнику ДУ «Коростенська виправна колонія №71» у задоволенні клопотання про приведення вироку суду щодо ОСОБА_7 до вимог кримінального законодавства.

Суд своє рішення обґрунтував тим, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 у 2019 році, становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1921 грн. (567 та 4060 грн.) станом на 1 січня звітного року, а тому є кримінально-караними й на теперішній час.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за епізодом крадіжки 25.03.2019 року на суму 567 грн.

На переконання прокурора суд повинен був окремо рахувати вартість викрадено майна по епізодах та за одним звільнити.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2019 року становить 1921 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2019 рік становив 960,50 грн., а 2 неоподаткованих мінімумів становить 1921 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначає, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_7 вчинив викрадення чужого майна (крадіжки), за що стосовно нього винесено вирок, по якому він відбуває покарання.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 серпня 2025 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 липня 2014 року за ч.1, ст.121, ст.71, КК України і остаточне покарання ОСОБА_7 призначено у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Згідно вироку ОСОБА_7 вчинив крадіжки майна 25.03.2019 року о 14-год. у потерпілої ОСОБА_8 - 567 грн., 25.03.2019 року о 15-год. у потерпілого ОСОБА_9 - 4060 грн.

На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги прокурора заслуговують на увагу з таких підстав.

Як вбачається з вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 серпня 2025 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України.

Однин з епізодів крадіжки майна, а саме 25.03.2019 року у потерпілої ОСОБА_8 , вчинений засудженим ОСОБА_7 на суму 567 грн., що менше за 1921 грн., а тому враховуючи вимоги закону, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за цим епізодом.

Щодо крадіжки вчиненої ОСОБА_7 25.03.2019 року, то він потерпілому ОСОБА_9 завдав матеріальну шкоду на суму 4060 грн., що більше ніж 2 неоподаткованих мінімумів станом на 2019 рік, а тому за вказаним епізодом крадіжки ОСОБА_7 не підлягає звільненню від покарання.

Декриміналізація окремого епізоду крадіжки, в даному випадку, не впливає на міру призначеного покарання вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 серпня 2025 року.

За таких обставин, враховуючи вимоги закону апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 серпня 2025 року за ч.3 ст.185 КК України за епізодом крадіжки майна 25.03.2019 року у потерпілої ОСОБА_10 на суму 567 грн., у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженим вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 серпня 2025 року за ч.3 ст.185 КК України (за епізодом крадіжки у потерпілого ОСОБА_9 25.03.2019 року на суму 4060 грн.) до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 липня 2014 року за ч.1, ст.121, ч.4 ст.71 КК України до остаточного покарання 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: