Номер провадження 1-в/205/7/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

Секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДВК№89 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває вищезазначене клопотання стосовно засудженого ОСОБА_5 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

У своєму клопотанні засуджений ОСОБА_5 просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що за час відбування покарання він зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. Крім того, зазначає, що важливим чинником його виправлення є збереження та зміцнення сімейних зв`язків, які слугують потужним стимулом для подальших позитивних змін, у зв`язку з чим, на його думку, до нього можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 своє клопотання підтримав, та просив суд звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_5 є неодноразово судимим, раніше до нього вже застосовувалися як звільнення від відбування покарання з випробуванням, так і умовно-дострокове звільнення, однак після цього він знову вчиняв умисні кримінальні правопорушення. На думку прокурора, це свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення та своєю поведінкою не довів стійкого виправлення.

В судовому засіданні представник ДВК №89 відніс розгляд клопотання засудженого на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника ДВК №89, думку самого засудженого, враховуючи думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом статті 81КК України є правом, а не обов`язком суду.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень пункту 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо долучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як убачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 є неодноразово судимим. На даний час він відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду від 23.12.2021 року та остаточно призначено 4 роки позбавлення волі.

Початок строку: 10.06.2022 року Кінець строку: 10.06.2026 року

Засуджений ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі перебуває з 10.06.2022 року. Під час утримання у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» порушень режиму відбування покарання не допускав, дисциплінарних стягнень не мав, заохочення не застосовувалися. З 25.07.2022 року відбуває покарання у Державній установі «Дніпровська виправна колонія (№ 89)», де характеризується посередньо. На виробництві установи не працевлаштований, водночас бере участь у роботах з благоустрою установи. Режим відбування покарання порушував, у зв`язку з чим має одне дисциплінарне стягнення. Разом з тим, за зразкову поведінку та виконання робіт з благоустрою установи має два заохочення, застосовані правами начальника установи. На заходи виховного характеру реагує, як правило, своєчасно. Серед інших засуджених неконфліктний, підтримує рівні взаємовідносини, адекватно реагує на зауваження та критику. У відносинах з представниками адміністрації намагається дотримуватися тактовної та ввічливої поведінки, вимог законодавства не ігнорує. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті й порядку, має охайний зовнішній вигляд. До майна установи ставиться дбайливо, предмети, які використовує під час виконання доручень, застосовує за призначенням. Вимоги персоналу установи, передбачені законом, виконує сумлінно. Порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці не допускає. Відповідно до ст.ст. 110113 КВК України підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує передачі. Згідно зі ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу за напрямом «Правова просвіта», заняття відвідує не завжди. Відповідно до ст. 127 КВК України участь у роботі самодіяльних організацій бере, однак вираженої соціально корисної активності не проявляє. За характером спокійний, товариський, наполегливий.

11.01.2023 року засудженому було відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України.

12.06.2024 року відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України.

10.02.2025 року відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України.

За результатами оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, проведеної відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 4121/5 від 27.11.2020 року, засудженому встановлено середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення. Під час відбування покарання ОСОБА_5 на обліку як особа, схильна до суїциду або самоушкодження, не перебуває.

Водночас суд звертає увагу, що дотримання засудженим вимог режиму відбування покарання, виконання трудових обов`язків, належна поведінка у відносинах з персоналом установи та іншими засудженими є обов`язком кожного засудженого відповідно до вимог ст. 9 КВК України, а не винятковими обставинами, які самі по собі свідчать про досягнення мети покарання та виправлення особи.

Така поведінка є необхідною, однак недостатньою умовою для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення.

Отже, той факт, що засуджений на даний час виконує покладені на нього обов`язки та не має претензій з боку адміністрації установи виконання покарань, свідчить лише про виконання ним вимог закону, що є обов`язковим для всіх засуджених. При цьому умовно-дострокове звільнення є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, яка застосовується лише за наявності переконливих доказів того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а не лише формально дотримується встановлених правил.

Суд враховує, що певні позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце, однак вони не є достатніми та стійкими для висновку про досягнення мети покарання. Наявність дисциплінарного стягнення, відсутність постійного працевлаштування, несистемна участь у виховних програмах, середній рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, а також неодноразовий рецидив злочинної поведінки після попереднього застосування до нього пільгових інститутів кримінального права свідчать про те, що виправлення засудженого не є остаточним.

Суд також бере до уваги, що раніше до ОСОБА_5 неодноразово застосовувалися більш м`які заходи кримінально-правового впливу, у тому числі звільнення від відбування покарання з випробуванням та умовно-дострокове звільнення, однак такі заходи не запобігли вчиненню ним нових умисних злочинів, що свідчить про їх неефективність у конкретному випадку.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом усього періоду відбування ним покарання, а їх зміст не дає підстав вважати, що мети покарання було досягнуто у більш короткий строк, ніж це визначено вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2022 року.

За таких обставин, оцінивши у сукупності досліджені докази, суд доходить висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, у зв`язку з чим підстави для задоволення його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відсутні.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6