Справа № 594/1292/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Борщеві, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 грудня 2018 року за №0000362 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у судовому засіданні оголосив та підтримав письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 на 2 місяці, яке долучено до матеріалів кримінального провадження. У клопотанні прокурор посилається на те, що строк застосування даного запобіжного заходу закінчується 25 грудня 2025 року, і метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисникобвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні в задоволенні клопотання прокурора просить відмовити, оскільки строк застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту на дан6ий час закінчився, тому прокурор мав звернутися з клопотанням про обрання запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 в задоволенні клопотання прокурора просить відмовити.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до переконання про доцільність зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 31.01.2025 задоволено клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 та запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 замінено на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням ряду обов`язків на строк до 31 березня 2025 року.

Строк дії даного запобіжного заходу неодноразово продовжувався, зокрема, останньою ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року за клопотанням прокурора запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту продовжено на строк до 25 грудня 2025 року.

Обираючи та продовжуючи в подальшому відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням ряду обов`язків, судом було враховано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Згідно ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Прокурор у своєму клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 вказує на наявність ризиків, які продовжують існувати, а саме: обвинувачений зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний (обвинувачений) може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним (обвинуваченим) зазначених дій.

При цьому КПК Українине вимагає доказів того, що підозрюваний (обвинувачений) обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту "с" пункту 1статті 5 Європейської конвенції з прав людини(пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії", "Лавентс проти Латвії").

Відповідно дост.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, її вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Обґрунтовуючи наявність ризиків, що визначають доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку цілодобового домашнього арешту, прокурор обмежився тільки переліком обставин, на які він вже посилався в попередніх клопотаннях, зазначивши також і інформацію, яка на час розгляду справи в суді вже втратила актуальність, а саме, що ОСОБА_4 документований паспортом для виїзду за кордон, який дійсний до 06.01.2025, і яким він скористався під час перетину кордону України 24.12.2018, що може незаконно впливати на свідків та потерпілих, хоча свідки вже допитані в судовому засіданні, а потерпіла по справі клопотала розглядати справу за її відсутності і не була очевидцем ДТП.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що прокурором не доведено виняткових обставин, які б виправдовували продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В той же час судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину, проте, лише сама тяжкість вчиненого кримінального правопорушення хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризиків, які продовжують існувати, не може бути достатньою і самостійною підставою для законності цілодобового домашнього арешту.

Суд враховує, що продовжує існувати ризик того, що обвинувачений зможе переховуватися від суду, однак існування зазначеного ризику не виправдовує подальше застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки в судовому засіданні прокурор не довів, що запобігти вказаному ризику зможе лише цей запобіжний захід.

Зважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону, відповідно до якої обвинувачується ОСОБА_4 , суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості обвинуваченого, тому під час розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу, судом допускається можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, які продовжують існувати.

Крім того, судом враховано фактичний тривалий строк перебування під цілодобовим домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_4 та його право-слухняну поведінку, виконання процесуальних обов`язків, покладених на нього судом.

Зваживши всі обставини у їх сукупності, а також те, що обвинувачений тривалий час дотримується умов застосування запобіжного заходу і факти порушень обраного запобіжного заходу та покладених на обвинуваченого обов`язків відсутні, зважаючи на наявність в обвинуваченого місця постійного проживання - АДРЕСА_1 , суд приходить до переконання, що запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 можливо шляхом зміни раніше обраного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно відмовити, та змінити раніше застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 179, 178, 181, 183, 194, 196, 202, 331, 369, 372 КПК України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту відмовити.

Змінити застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання .

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання і покласти на нього на строк два місяці до 09 лютого 2026 року наступні обов`язки:

-прибувати до Борщівського районного суду Тернопільської області за першою вимогою;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками в цьому кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали становить 2 (два) місяці та обчислюється з 10 грудня 2025 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору для виконання та контролю за поведінкою обвинуваченого, а також направити для відома та виконання у відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1