Справа № 946/481/26
Провадження № 1-кс/946/211/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Сектором дізнання Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000276 за ознаками кримінального поступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 14.10.2025 у період часу з 06:47 годин по 18:09 годин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи на ділянці річки Дунай 76-85км Ізмаїльського району Одеської області, на човні: бортовий реєстраційний номер ЯОД 10-21 з мотором «Parsun 13,5», не маючи дозволу на право здійснення любительського рибальства, в порушення «Правил любительського рибальства», затверджених наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700 з метою незаконного лову водних біоресурсів, прибули на річку Дунай76-85км Ізмаїльського району Одеської області, та всупереч вимогам Розділу IV ч. 1 п. 1 зазначених правил, згідно яких: «...забороняється лов водних живих ресурсів сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), за винятком раколовок конструкції «хапка», підсак та ручних драг, встановлених цими Правилами розмірів,...», умисно здійснювали лов водних біоресурсів забороненими знаряддями лову сітками, у кількості дві одиниці, внаслідок чого незаконно виловили наступні біоресурси: севрюга 1 одиниця; стерлядь 6 одиниць, які занесені до Червоної книги України, як зникаючі та вразливі, тобто незаконно займався рибним промислом, чим порушив п.п 1, ч. 1, п.п. 3 ч. 5 РозділуIV «Правил любительського рибальства», затверджених наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700.

Внаслідок незаконного добування водних біоресурсів на річці Дунай, завдано екологічної істотної шкоди навколишньому природному середовищу (державі) в особі Державної екологічної інспекції ПівденноЗахідного округу (Миколаївська та Одеська область) у розмірі 336 000 гривень.

Потерпілою стороною - Державної екологічної інспекції ПівденноЗахідного округу (Миколаївська та Одеська область) пред`явлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Ціна позову 336 000гривень.

14.01.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249 КК України, тобто незаконне зайняття рибним промислом, яке заподіяло істотну шкоду, за попередньою змовою групою осіб.

14.01.2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249 КК України, тобто незаконне зайняття рибним промислом, яке заподіяло істотну шкоду, за попередньою змовою групою осіб.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 має у власності:

-земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0135,площею 1, 1295га;

-житловий будинок, загальною площею 96,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , частка 1/1.

Згідно інформації ОСОБА_4 має у власності транспортний засіб марки «VOLKSWAGENCADDY», 2010 р., д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 .

Згідно інформації ОСОБА_5 має у власності транспортний засіб марки «ВАЗ 2107»,1987 р., д.н.з. НОМЕР_3 , vin - НОМЕР_4 .

Метою арешту майна є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (заявлено цивільний позов).

Таким чином, як зазначено в клопотанні дізнавача на теперішній час орган досудового розслідування обґрунтовано вважає, що невід`ємною процесуальною дією по вказаному кримінальному провадженню з метою забезпечення цивільного позову є накладення арешту на:

-земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0135,площею 1, 1295га;

- житловий будинок, загальною площею 96,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , частка 1/1;

-транспортний засіб марки «VOLKSWAGENCADDY», 2010 р., д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 ;

-транспортний засіб марки «ВАЗ 2107»,1987 р., д.н.з. НОМЕР_3 , vin - НОМЕР_4 ;

Згідно свідоцтва про право на спадщину вартість спадкового майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 384840 гривні;

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу марки «VOLKSWAGENCADDY», 2010 року випуску, державний номерний НОМЕР_5 , vin НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 - ціна транспортного засобу складає 60000 гривень.

Згідно Витягу № НВ-026 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4 , кадастровий номер :01:001:0135 складає 35516 гривень 82 копійки.

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу марки «ВАЗ 2107»,1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin - НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 - ціна транспортного засобу складає 30371 гривень.

Дізнавач та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, у клопотанні просили провести розгляд справи без їх участі.

Власники майна ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове засідання не викликались на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

З положень ст. 2 КПК України вбачається, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, ч. 2 ст. 9 КПК України передбачається, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000276 за ознаками кримінального поступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249 КК України.

14.01.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249 КК України, тобто незаконне зайняття рибним промислом, яке заподіяло істотну шкоду, за попередньою змовою групою осіб.

14.01.2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249 КК України, тобто незаконне зайняття рибним промислом, яке заподіяло істотну шкоду, за попередньою змовою групою осіб.

Потерпілою стороною - Державної екологічної інспекції ПівденноЗахідного округу (Миколаївська та Одеська область) пред`явлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Ціна позову 336 000гривень.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 має у власності:

-земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0135,площею 1, 1295га;

-житловий будинок, загальною площею 96,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , частка 1/1.

Згідно інформації ОСОБА_4 має у власності транспортний засіб марки «VOLKSWAGENCADDY», 2010 р., д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 .

Згідно інформації ОСОБА_5 має у власності транспортний засіб марки «ВАЗ 2107»,1987 р., д.н.з. НОМЕР_3 , vin - НОМЕР_4 .

Метою арешту вказаного майна є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно свідоцтва про право на спадщину вартість спадкового майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 384840 гривні;

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу марки «VOLKSWAGENCADDY», 2010 року випуску, державний номерний НОМЕР_5 , vin НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 - ціна транспортного засобу складає 60000 гривень.

Згідно Витягу № НВ-026 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4 , кадастровий номер :01:001:0135 складає 35516 гривень 82 копійки.

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу марки «ВАЗ 2107»,1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , vin - НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 - ціна транспортного засобу складає 30371 гривень.

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Також визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.2 , ч. 3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

На думку слідчого судді, клопотання підлягає задоволенню саме в частині накладення арешту на вказане майно із забороною розпорядження та відчуження (без заборони власнику або користувачу вказаного майна зберігати та використовувати його).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на все наявне майно, власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його розпорядження та заборони його відчуження, в тому числі на:

- земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0135,площею 1, 1295га;

- житловий будинок, загальною площею 96,8 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , частка 1/1;

-транспортний засіб марки «VOLKSWAGENCADDY», 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2

Накласти арешт на все наявне майно, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його розпорядження та заборони його відчуження, в тому числі на:

- транспортний засіб марки «ВАЗ 2107», 1987 р., д.н.з. НОМЕР_3 ,

vin - НОМЕР_4 ;

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1