Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7446/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/25/26
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючої судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність уповноваженої особи Житомирської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР

встановила:

До Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшла скарга ОСОБА_5 , в якій він просив зобов`язати Житомирську окружну прокуратуру внести відомості про вчинення суддями Корольовського районного суду м. Житомира: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , керівником обласної прокуратури, керівником п`ятого слідчого відділу м.Чернівці, слідчим ОСОБА_14 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.28, 33, 111, 161, 255, 256, 364, 366, 374, 382, 396 КК України.

16.12.2025 року слідчою суддею була винесена ухвала згідно якої у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Житомирської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відмовлено. Слідча суддя зазначила, що до матеріалів скарги не додано доказів належного направлення та отримання Житомирською окружною прокуратурою заяви або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, заява не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, доводи заяви є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на фактичних даних.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу.

Вказує, що слідчий суддя не наділений повноваженнями надавати оцінку змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Зазначає, що скарга розглянута у його відсутність.

Вказує на порушення вимог ст.22 КПК України.

В судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, про час та місце розгляду скарги був повідомлений. Подав заяву про проведення судового засідання за його відсутності.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_5 ..

В свою чергу, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду провадження, прокурор не з`явився, про поважні причини свого неприбуття не повідомив, відсутні клопотання про перенесення чи відкладення розгляду провадження. Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Виходячи з положень ч.4 ст.107, ст.406 КПК України апеляційний суд вважає за можливе розглянути вказане судове провадження в письмовому порядку. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення. Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Разом з тим зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України. Як правильно зазначила слідча суддя, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини мають бути достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР. Згідно ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Відтак, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України). Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення, окрім наведення тієї чи іншої статті кримінального закону, є обов`язкова наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Отже, певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані (а не суто гіпотетичні, надумані чи уявні), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. При цьому, навіть якщо заявник прямо назве певне діяння кримінальним правопорушенням, то це не означатиме автоматично, що подія кримінального правопорушення насправді мала місце, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів. Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. На переконання апеляційного суду вищевказаних даних, які в свідчили про реальність події кримінального правопорушення і були б достатніми для висновку про їх вчинення за викладених заявником обставин, в заяві ОСОБА_5 від 31.05.2025 не вбачається, а тому вона за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин. Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_5 слідча суддя, на думку колегії суддів вірно встановила та зазначила, що заяви про злочин із доказами її отримання Житомирською окружною прокуратурою ОСОБА_5 до скарги не долучив. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про кримінальне правопорушення є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, а ненадання ОСОБА_5 доказів належного направлення та отримання Житомирською окружною прокуратурою заяви або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не давало слідчий судді можливості встановити протиправність уповноважених осіб вказаної прокуратури на внесення відомостей до ЄРДР. Твердження ОСОБА_5 , що слідчий суддя не наділений повноваженнями надавати оцінку змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення є помилковим, оскільки відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду слідчий суддя з`ясовує наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР. На переконання колегії суддів, слідча суддя діяла в межах своїх повноважень та прийняла законне та обґрунтоване рішення, з чим погоджується і колегія суддів. Натомість заява ОСОБА_5 відомостей, які можна розцінювати як заяву про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.28, 33, 111, 161, 255, 256, 364, 366,374, 382, 396 КК України не містить, а у ній містяться відомості про незгоду ОСОБА_5 із процесуальною діяльністю посадових осіб органів прокуратури, які не можна розцінювати як інформацію про обставини події, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень. Доводи ОСОБА_5 про те, що розгляд справи було проведено без його особистої участі чим було порушено норми КПК, на думку колегії суддів є неспроможними, оскільки ОСОБА_5 неодноразово повідомлявся про розгляд його скарги та до суду не з`являвся (а.с. 215, 220), а тому враховуючи процесуальні строки розгляду скарги, слідча суддя прийшла до обґрунтованого висновку про можливість розгляду скарги за відсутності ОСОБА_5 .. За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчої судді відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчої судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність уповноваженої особи Житомирської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4