Вирок

Іменем України

30 грудня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000410 від 26.11.2025 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, який проходить військову службу на посаді стрілець 2 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 22 грудня 2017 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням впродовж 2 років,

- 27 березня 2019 року Житомирським апеляційним судом за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

- 29 серпня 2022 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Житомирського апеляційного суду від 27.03.2019 року в розмірі 1 місяця та за сукупністю вироків остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років 1 місяця,

- 22.05.2024 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області звільнений умовно-достроково на підставі ст. 81-1 КК України для проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 (невідбутий строк 3 роки 22 дні),

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

установив:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 26.11.2025 приблизно о 00 год 30 хв ОСОБА_3 , перебував на відкритій ділянці місцевості за адресою: вул. Кибальчича, 1, м. Житомир, знайшов поліетиленовий пакет, в середині якого подрібнена рослинна маса зеленого кольору.

Усвідомлюючи, що дана речовина містить наркотичну речовину, обіг якої обмежено канабіс, у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети її збуту.

В подальшому, у цей же час, день, місці та за вказаних обставин, продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, підняв з поверхні землі поліетиленовий пакет, в середині якого подрібнена рослинна маса зеленого кольору та помістив його до лівої кишені куртки, таким чином незаконно придбав та розпочав зберігати при собі у зазначеному місці наркотичну речовину, обіг якої обмежено-канабіс, загальною масою 18,059 г, поки не був зупинений працівниками управління патрульної поліції в Житомирській області.

Після чого, 26.11.2025, у 02 год 40 хв, під час затримання ОСОБА_3 , проведеного працівниками Житомирського районного управління поліції № 2 ГУНП в Житомирській області на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Житомир, площа Польова, 10, у останнього виявлено та вилучено з лівої кишені куртки, поліетиленовий пакет, в середині якого подрібнена рослинна маса зеленого кольору, який містить у своєму складі наркотичну речовину, обіг якої обмежено-канабіс, загальною масою 18,059 грам, яку ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав при собі для власних потреб без мети збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, письмовою заявою підозрюваного, складеною в присутності захисника, та матеріалами досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Зі змісту заяви підозрюваного ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , слідує, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме в незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, суд дійшов висновку щодо відсутності сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого та можливістю розгляду обвинувального акта в порядку, визначеному статтями 381, 382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого є рецедив злочинів.

Санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає альтернативні покарання у виді штрафу, виправних робіт, пробаційного нагляду, обмеження волі.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.1постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, тяжкі наслідки від його неправомірних дій не настали.

З урахуванням викладеного, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Також суд звертає увагу, що коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення призначається за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 25, п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 вiд 24.10.2003, за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 72 КК основні покарання у виді основного покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2022 року, суд призначає йому остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, які необхідно виконувати самостійно.

Враховуючи належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На думку суду, саме таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Кримінальним правопорушенням шкоди (матеріальної) не спричинено.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його застосування відсутні. Арешт на майно не накладався.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави 2228 грн 50 коп витрат на залучення експерта під час проведення судової експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2022 року та визначити остаточне покарання у виді у виді 3 (трь`ох) років позбавлення воліта штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України обидва покарання виконувати самостійно.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк призначеного основного покарання, строк його попереднього ув`язнення 26 листопада 2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання для доставлення в установу відбування покарань.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази: канабіс, загальною масою 18,059 г, знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта під час проведення судової експертизи матеріалів речовин і виробів в сумі 2 228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 50 копійок (одержувач ГУК у Житомир/ТГ м. Житомир, код ЄДРПОУ - 37976485, код класифікатор доходів - 24060300, рахунок -UA0006797).

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1