Провадження № 1-кс/591/3408/25
У Х В А Л А

Іменем України

01 жовтня 2025 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Сумської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві про вчинення кримінального правопорушення від 20.09.2025,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою на бездіяльність службових осіб Сумської обласної прокуратури щодо розгляду заяви про вчинення кримінального правопорушення та невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань звернувся ОСОБА_3 , яку він мотивував тим, що подав до Сумської обласної прокуратури заяву про скоєння кримінального правопорушення від 20.09.2025 про вчинення кримінального правопорушення, однак відомості по наведеній заяві до ЄРДР внесені не були, а тому просив слідчого суддю зобов`язати відповідних службових осіб внести відомості по зазначеній заяві про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

В судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги через її безпідставність.

Дослідивши подану скаргу та матеріали до неї слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 подав до Сумської обласної прокуратури заяву від 20.09.2025 про вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.161 КК України прокурорами та керівництвом СІЗО-25 м.Суми.

Зі змісту поданої скаржником заяви про вчинення кримінальних правопорушень вбачається, що 18.09.2025 року він звернувся з письмовою заявою на ім`я начальника Сумського СІЗО на телефонні переговори: а) з адвокатом ОСОБА_6 та б) гарячою лінією СБУ, з метою повідомлення СБУ про тримання його в рабстві шляхом вчинення дій, які мають ознаки державної зради службовцями і посадовцями прокуратури та виконавчої влади в Сумській області. 18.09.2025 до обіду йому надали можливість телефонної розмови з адвокатом, заборонивши дзвінок на гарячу лінію СБУ, пояснивши, що начальник не підписав заяву на дзвінок до СБУ. Вважає, що гаряча лінія СБУ- для всіх громадян України і кожен може зателефонувати та зробити заяву або повідомлення, а заборона- це дискримінація, тому просив внести відомості з даної заяви про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками ч.3 ст.161 КК України, вчинені організованою групою: керівництвом Сумського СІЗО-25 під наглядом та вказівками прокурорів Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 та Вакули ненадання (заборона) йому дозволу телефонного дзвінка на гарячу лінію до СБУ з метою захисту своїх прав 18.09.2025 до обіду.

Відомості до ЄРДР по заяві ОСОБА_8 внесені не були, про що свідчить відповідний лист прокурора.

Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 розділу І, пп. 2 п. 1 розділу ІІ Положення «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

За змістом цих норм відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на її думку злочин.

З дослідженого судом звернення ОСОБА_8 вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.161 КК України. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності осіб, що могли б свідчити про вчинення ними злочину.

Заява носить узагальнений характер, викладена в формі припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях щодо зазначених у ній фактів, які стосуються вказаних обставин, власної оцінки дій та рішень наведених осіб та власного тлумачення КК України, не містить наведення об`єктивної сторони діяння, посилання на тяжкі наслідки, оскільки ч.3 ст.161 КК України є злочином з матеріальним складом.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду прокуратурою області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_8 не були внесені відомості до ЄРДР.

Інші обставини, наведені в судовому засіданні не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

Таким чином, з поданої скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 та в постанові від 30 вересня 2021 року в справі справа № 556/450/18.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_8 на бездіяльність Сумської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 20 вересня 2025 року.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1