Справа № 190/2080/25
Провадження №1-кп/190/166/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, освіта базова середня, не одружений, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, мешканця АДРЕСА_1 , не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 за № 340 посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Відповідно до примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 КК України слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. Таким чином посвідчення водія є офіційним документом.

Так на початку літа 2020 року ОСОБА_4 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час у нього виник умисел, направлений на придбання підробленого документу, а саме посвідчення тракториста- машиніста, з правом керування транспортними засобами категорії «А» та «В».

В подальшому, ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого умислу, на початку літа 2020 року, через всесвітню мережу інтернет замовив за грошову винагороду, у невстановленої особи, офіційний документ - посвідчення тракториста-машиніста, з правом керування транспортними засобами категорії «А» та «В», з метою подальшого його використання.

Після чого, ОСОБА_4 реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, під час спілкування з невстановленою особою, через соціальну мережу «Ватсап» надав свій фотознімок та свої анкетні дані, для їх подальшого внесення до посвідчення тракториста-машиніста з серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому, невстановлена особа, отримавши персональні дані ОСОБА_4 , використовуючи фотознімок ОСОБА_4 та надані ним анкетні дані, підробила офіційний документ - а саме: посвідчення тракториста-машиніста із серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_4 , виданого 20.12.2007, яке не відповідає за способами друку та наявністю спеціальних елементів захисту бланкам посвідчень тракториста-машиніста встановленого зразка, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Фонові зображення, серія, номер, друкований текст бланку, вихідні типографські дані, а також внесені персональні дані (друкований текст) в посвідченні отримані за допомогою кольорового знакодрукуючого пристрою зі струменевим способом нанесення зображень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України як пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

Крім того, в подальшому ОСОБА_4 19 вересня 2025 року приблизно о 15 год. 35 хв. реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, рухаючись на транспортному засобі (тракторі МТЗ 892) по дорозі в напрямку с. Яковлівка Кам`янського району Дніпропетровської області, був зупинений екіпажом «Крупа 142» СРПП ВП № 7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, де при перевірці документів, ОСОБА_4 достовірно знаючи та усвідомлюючи, що він не проходив в установленому порядку процедуру отримання посвідчення тракториста-машиніста, пред`явив працівникам поліції посвідчення тракториста-машиніста із серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з його особистою фотокарткою та підписом, яке надає останньому право на керування транспортними засобами категорії «А» та «В», тим самим умисно, використав завідомо підроблений документ, яким неправдиво підтвердив право керування транспортним засобом.

Бланк посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 не відповідає за способами друку та наявністю спеціальних елементів захисту бланкам посвідчень тракториста-машиніста встановленого зразка, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Фонові зображення, серія, номер, друкований текст бланку, вихідні типографські дані, а також внесені персональні дані (друкований текст) в посвідченні отримані за допомогою кольорового знакодрукуючого пристрою зі струменевим способом нанесення зображень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

25 вересня 2025 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Також, при укладенні угоди між сторонами, останні погодилися на призначення покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді ОДНОГО року обмеження волі, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупність злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді ОДНОГО року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України пропонують звільнити обвинуваченого від відбування покарання з встановленням іспитового строку, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив суд затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у скоєнні злочину повністю визнав, а також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення угоди про визнання винуватості згідно ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні останньої.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між його підзахисним та прокурором, на умовах, визначених у ній.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди відбулося добровільно, умови, які б ускладнювали виконання угоди обвинуваченим, не встановлено. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є також добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 25 вересня 2025 року між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред"явленому обвинувачені за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України - ОДИН рік обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України штраф у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 ОДИН рік обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку ОДИН рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов"язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово технічної експертизи № СЕ-19/104-25/37493-ДД від 23.09.2025 року в розмірі 3565,60 грн..

Речовий доказ посвідчення тракториста-машиніста з серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться в камері схову ВП № 7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція №391 знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в П"ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1