Справа № 144/1883/25
Провадження №11-сс/801/1058/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора в режимі відеоконференції ОСОБА_6

представника третьої особи, на майно

якої накладено арешт ПП «АгроНіка»

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт «АгроНіка» - ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від 11 грудня 2025 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від 11 грудня 2025 року задоволено погоджене із прокурором клопотання начальника СВ відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000146, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України арешту майна.

Накладено арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження на вилучені 11 грудня 2025 року під час огляду місця події - лісової посадки на дорозі сполученням село Розкошівка Теплицької ТГ Гайсинського району у напрямку залізничного переїзду станції Розкошівка Гайсинського району:

-навантажувач «JCB» без державного номерного знаку із серійним номером JCB5AAJGK71422624;

-вантажний автомобіль «КрАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ПП «АгроНіка» (смт. Теплик Гайсинського району Вінницької області, вулиця Незалежності, будинок 32), директор ОСОБА_8 ;

-деревину близько 4 метрів кубічних породи «ясен», «клен».

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що вилучені під час огляду місця події транспортні засоби та деревина є відповідно знаряддям та безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, визнані речовими доказами та невжиття заходів забезпечення кримінального провадження може мати наслідком знищення речових доказів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт Приватного підприємства «АгроНіка» - директора ОСОБА_8 ставиться питання про часткове скасування ухвали слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від 11 грудня 2025 року, а саме в частині накладеного обтяження у виді заборони користування транспортними засобами - навантажувачем «JCB» без державного номерного знаку із серійним номером JCB5AAJGK71422624, а також вантажним автомобілем «КрАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що накладення арешту на зазначені транспортні засоби є безпідставним, оскільки очолюване ним підприємство надало транспортні засоби у безоплатне користування військовослужбовцям та не знало про імовірне протиправне використання цих транспортних засобів іншим особами. При цьому накладене обтяження у виді користування транспортними засобами значно ускладнює здійснення господарської діяльності підприємства з обслуговування тваринної ферми.

Позиції учасників судового провадження.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт Приватного підприємства «АгроНіка» - адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній та просила задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги представника третьої особи (власника майна), вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга третьої особи (власника майна) підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Висновки слідчого судді про необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є обґрунтованими, натомість вид застосованих обтяжень у зв`язку із арештом майна є надто суворим та не є необхідним для завдань кримінального судочинства.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК) є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

За нормативним визначенням, що міститься у ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. При цьому завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Кримінальний процесуальний закон виділяє чотири підстави, з метою забезпечення яких можливо накладення арешту в рамках кримінального провадження (ч. 2 ст. 170 КПК):

-збереження речових доказів;

-спеціальна конфіскація;

-конфіскація майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

-відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частинами третьою - шостою статті 170 КПК України окреслено коло осіб, щодо майна яких може бути застосовано арешт, в залежності до мети такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, у випадку збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З метою забезпечення спеціальної конфіскації (п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК) арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

З метою забезпечення конфіскації майна (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК) арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Насамкінець з метою забезпечення відшкодування шкоди (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК) допускається накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Установлено, що слідчим СВ відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області 11.12.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 246 КК України за фактом незаконної порубки дерев невідомими військовослужбовцями у лісопосадці на автодорозі поблизу села Розкошівка Тееплицької територіальної громади Гайсинського району, що мало місце 11.12.2025.

Цього ж дня у ході огляду місця події слідчим вилучено навантажувач «JCB» без державного номерного знаку із серійним номером JCB5AAJGK71422624; вантажний автомобіль «КрАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ПП «АгроНіка» (смт. Теплик Гайсинського району Вінницької області, вулиця Незалежності, будинок 32), директор ОСОБА_8 ; деревину близько 4 метрів кубічних породи «ясен», «клен».

Постановою слідчого від 11.12.2025 вилучені транспортні засоби та деревина визнані речовими доказами.

Критерії речових доказів вкладені у ч. 1 ст. 98 КПК України та зазначено, що під речовими доказами необхідно розуміти матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, вирішуючи питання про те, чи відповідає майно критеріям речового доказу, визначеними ч. 1 ст. 98 КПК України, насамперед необхідно з`ясувати, чи є такі об`єкти знаряддям злочину, чи містять сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Суд наголошує, що об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України є встановлений порядок охорони об`єктів рослинного світу, а предметом злочину лісові масиви, зелені насадження навколо населених пунктів, уздовж залізниць, стерня, сухі дикоростучі трави, рослинність та її залишки на землях сільськогосподарського призначення.

Очевидно, що вилучені транспортні засоби (навантажувач та вантажний автомобіль) можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а вилучена деревина безпосереднім предметом цього злочину, а відтак у розумінні ст. 98 КПК України є речовими доказами, на які в силу п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладено арешт, та цим обставинам слідчий суддя надав належну оцінку задовольнивши клопотання слідчого.

Водночас за змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, з-поміж іншого, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Окрім того відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

За приписами частини другої статті 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування концепції втручання держави у право власності з точки зору його відповідності статті 1 Протоколу № 1 акцентує увагу на критеріях правомірного втручання у право власності та зазначає, що для того, щоб дійти висновку про правомірність і допустимість втручання держави у право власності, потрібно з`ясувати чи є таке втручання законним; чи переслідує таке втручання легітимну мету в суспільних інтересах; чи є таке втручання пропорційним (чи забезпечується «справедливий баланс» інтересів.

Як уже зазначалось вище, перші два критерії правомірного та допустимого втручання у право власності (законність втручання та його мета) у даному провадженні дотримані з огляду на забезпечення кримінального провадження та необхідністю збереження речових доказів.

Стосовно ж критерію пропорційності втручання у право власності під час арешту майна, суд виходить з того, що практика ЄСПЛ дозволяє стверджувати, що недотримання «справедливого балансу» є найбільш поширеною підставою констатації Судом порушення права власності. Як було вказано Судом у п. 89 рішення у справі «Сьорінг проти Великобританії», Конвенції притаманний пошук справедливого балансу між потребами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Саме дотримання такого балансу у кожній справі власне і перевіряє ЄСПЛ. У п. 78 рішення у справі «Брумареску проти Румунії» ЄСПЛ виснував, що необхідну рівновагу інтересів не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий та надмірний тягар»

Окрім того, у справі «Боржонов проти Росії» Суд, констатуючи порушення ст.1 Протоколу № 1 внаслідок арешту автобуса заявника, виходив, з-поміж іншого, із неврахування органами влади альтернативних варіантів, наприклад обмеження лише права розпорядження. З цього питання ЄСПЛ відмітив, що хоча доступність альтернативних рішень сама по собі не означає необґрунтованість втручання у право заявника, але вона являє собою важливий фактор при встановленні, чи могли обрані заходи вважатись розумними і доречними для досягнення законної переслідуваної цілі (п. 61 рішення).

Повертаючись до обставин, які є предметом апеляційного перегляду, суд зазначає, що із матеріалів цього провадження убачається, що навантажувач «JCB» без державного номерного знаку із серійним номером JCB5AAJGK71422624, а також вантажний автомобіль «КрАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , належать Приватному підприємству «АгроНіка» (смт. Теплик Гайсинського району Вінницької області, вулиця Незалежності, будинок 32), та використовуються у здійсненні щоденної господарської діяльності, зокрема з обслуговування тваринної ферми.

Таким чином обмеження у виді позбавлення права користування законним володільцем майном, на яке накладено арешт, внаслідок неможливості використання такого майна у здійсненні законної господарської діяльності, становитиме надмірний тягар та буде явно непропорційним для забезпечення завдань кримінального провадження.

Натомість обтяження у виді заборони відчуження арештованого майна із передачею його на зберігання законному володільцю із можливістю використання у господарській діяльності, цілком здатне забезпечити схоронність цього майна, як речового доказу.

За наведених обставин ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 170, 173, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт Приватного підприємства «АгроНіка» - директора ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від 11 грудня 2025 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000146, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України арешту майна скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання начальника СВ відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000146, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України арешту майна задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження на вилучені 11 грудня 2025 року під час огляду місця події - лісової посадки на дорозі сполученням село Розкошівка Теплицької ТГ Гайсинського району у напрямку залізничного переїзду станції Розкошівка Гайсинського району:

-навантажувач «JCB» без державного номерного знаку із серійним номером JCB5AAJGK71422624;

-вантажний автомобіль «КрАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ПП «АгроНіка» (смт. Теплик Гайсинського району Вінницької області, вулиця Незалежності, будинок 32);

-деревину близько 4 метрів кубічних породи «ясен», «клен».

Навантажувач «JCB» без державного номерного знаку із серійним номером JCB5AAJGK71422624, а також вантажний автомобіль «КрАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , передати на зберігання представнику Приватного підприємства «АгроНіка» (смт. Теплик Гайсинського району Вінницької області, вулиця Незалежності, будинок 32).

Ухвала є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: