Справа № 297/2821/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегове кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чернухине, Перевальського району, Луганської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого, неодруженого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що 22 березня 2025 року близько 13 годин, перебуваючи за місцем свого працевлаштування, у приміщенні салону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , власницею якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, таємно викрав портативну зарядну станцію (електростанцію) марки «Allpowers» потужністю 2000 ВТ, яка знаходилась у підсобному приміщенні салону, та вартість якої згідно з висновком експерта від 30.05.2025 року становить 39 000, 00 гривень. Після чого зник з місця події з викраденим майном та розпоряджався ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, визнав повністю з підстав викладених у обвинувальному акті та пояснив, що 22 березня 2025 року він зайшов в салон та дійсно викрав зарядну станцію, хотів здати її в ломбард, оскільки потрібно було заплатити за аренду квартити, а потім викупити та повернути назад. У вчиненому розкаюється, завдані збитки відшкодував в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась. При цьому, згідно поданої заяви просила розглянути справу без її участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Суд, обираючи покарання, керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Положеннями ст. 50 КК України, визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, щиро розкаюється, позитивно характеризується за місце свого проживання, кримінальне правопорушення вчинив вперше, згідно довідки КНП «ВИНОГРАДІВСЬКА РАЙОННА ЛІКАРНЯ» ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, та повністю відшкодував потерпілій завдані збитки, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавленні волі, що передбачене санкцією статті та остаточно призначивши покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто із звільненням від відбування призначеного судом покарання із випробуванням та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України, обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти останніх про зміну місця проживання.

Таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень та принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Підстави застосування заходів кримінально-виховного характеру щодо юридичної особи у даному кримінальному провадженні відсутні.

Викривач у кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік та з покладенням відповідно ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України, обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти останніх про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити в вигляді особистого зобов`язання, із покладенням обов`язку прибувати до суду за першою вимогою.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України. Копію вироку суду не пізніше наступного для після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_6