Справа № 357/8613/25
У Х В А Л А

23 вересня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференцзв`язку), захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши в залі суду № 2 у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 11 лютого 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозоватка, Криворізького району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не депутата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України,

у с т а н о в и в:

до Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 11 лютого 2025 року, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні зазначено, що Відповідно до інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як фізична особа підприємець 26.12.1996 року зареєстровано ТОВ «КОНКОРД-5», (), основним КВЕД 68.10 купівля та продаж власного нерухомого майна, засновником та керівником якого є ОСОБА_9 , юридична адреса: 73003, Херсонська обл., місто Херсон, вулиця Лютеранська, будинок 24.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 550 від 14.02.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , ТОВ «КОНКОРД-5» ( покупець) придбало у ТОВ « Український промисловий банк», , (продавець) нерухоме майно нежитлові приміщення № 13-1 та № 13-2, розташовані у буд. 11 по Леніна набережній імені у м. Ялта, АР Крим.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 05.03.2012 за ТОВ «КОНКОРД-5» зареєстровано вищевказане нерухоме майно.

Однак, в невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, однак не пізніше 16.05.2019 року у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виник злочинний умисел на протиправне заволодіння нежитловими приміщеннями № 13-1 та № 13-2, що розташовані у буд. 11 по набережній імені Леніна у м. Ялта, Автономна Республіка Крим.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, у невстановлені спосіб, дату та час, однак не пізніше 12.04.2019 отримав завідомо підроблений офіційний документ нотаріальну довіреність (НЕЕ 338714), посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , згідно якої ТОВ «КОНКОРД-5» уповноважує ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , подавати від імені Товариства заяви у відповідні установ бути моїм представником у компетентному бюро технічної інвентаризації, суб`єктах господарювання по питанню отримання технічного паспорта та необхідних інших довідок документів, а також в установах і організаціях, що уповноважені здійснювати незалежну експертну оцінку нерухомого майна та видавати у зв`язку з цим звіт про експертну оцінка представляти інтереси Товариства в будь-яких компетентних органах, в Державних фіскальних органах, фінансових органах і банківських установах, реєстраційній службі, центрі падання адміністративних послуг та інших органах, що здійснюють державну реєстрацію права власності, у відділі архітектури та будівництва, комунальних службах, всіх державних, муніципальних і приватних організаціях, органах і установах, в тому числі органах місцевого самоврядування, органах державної реєстрації прав на нерухоме майно угод з ними, в органах по обліку об`єктів нерухомого майна і технічної інвентаризації органах житлово-комунального господарства, податкових органах, органах нотаріату з будь яких питань, пов`язаних з виконанням повноважень наданих цією довіреністю, а також сплачувати від імені Товариства податки та всі необхідні платежі, включаючи державне мито; представляти інтереси Товариства у компетентних органах Держгеокадастру, по всі без винятку питаннях, що стосуються виконання повноважень, наданих цією довіреністю. тому числі по питанню отримання кадастрового номеру на земельну ділянку; розписуватись від імені Товариства, у тому числі підписувати договір купівлі-продажу нерухомого майна отримувати належні Товариству за продане нерухоме майно грошові кошти, а також виконати усі інші дії та формальності, пов`язані з цією довіреністю, що не відповідає дійсності, враховуючи, що згідно інформації Єдиного реєстру довіреностей ТОВ «КОНКОРД-5» жодного разу не надавалось нотаріально посвідчених довіреностей на особу ОСОБА_13 .

В подальшому, використовуючи завідомо підроблений офіційний документ нотаріальну довіреність (НЕЕ 338714), ОСОБА_6 уклав договір купівлі-продажу нежитлових приміщень № 13-1 та № № 13-2, розташовані у буд. 11 по набережній імені Леніна у м. Ялта, Автономна Республіка Крим від 16.05.2019, посвідчений нотаріусом Ялтинської міської ради Республіки Крим ОСОБА_14 .

Відповідно до умов вказаного договору представник ТОВ «КОНКОРД-5» ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, уродженка м. Черкаси, Україна (продавець) продала, а ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин росії, уродженець с. Лозоватка, Криворіжського району, Дніпропетровської області (покупець) придбав нежитлові приміщення № 13-1 та № № 13-2, розташовані у буд. АДРЕСА_3 , що не відповідає дійсності.

В подальшому у невстановленому місці дату та час, однак не пізніше 29.01.2025 у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, шляхом отримання завдатку, як коштів за попереднім договором до основаного договору купівлі-продажу нерухомого майна нежитлових приміщень № 13-1 та № 13-2, розташованих на набережній ім. Леніна, буд. 11 у м. Ялта Тимчасово окупованої території України ( далі ТОТУ) Автономної Республіки Крим.

Реалізуючи вказаний злочинний намір, ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин звернувся до ріелтора із продажу нерухомості в ТОТУ Автономна Республіка Крим - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, з метою публічного розміщення інформації про продаж нерухомого майна, яка, в свою чергу, не будучи обізнаною про злочинний намір ОСОБА_6 , надала відомості про продаж вищевказаного майна ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянину російської федерації.

Так, 30.01.2025 року ОСОБА_16 , не будучи поінформованим про злочинні наміри ОСОБА_17 , зателефонував своєму знайомому ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянину України та повідомив, що йому відомо про комерційну пропозицію з придбання нежитлового приміщення на набережній в м. Ялта, Республіки Крим, а також те, що власник даного нерухомого майна, ОСОБА_6 проживає на території України та з ним можна зустрітись й обговорити деталі продажу.

З метою підготовки до укладення договору ОСОБА_16 , через засоби мобільного зв`язку надав інтернет-посилання ОСОБА_18 на оголошення про продаж нежитлових приміщень № 13-1 та № 13-2, розташованих на набережній АДРЕСА_3 , з кадастровим номером - 90:25:010107:157, загальною площею 68,3 кв. м., та в подальшому через інтернет месенджери надав ОСОБА_18 проект попереднього договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та копій правовстановлюючих документів на них, згідно яких вбачається, що власником описаної нерухомості є ОСОБА_6 .

Так, відповідно до усних домовленостей та умов попереднього договору, покупець має передати продавцю аванс у розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) доларів США, натомість загальна ціна продажу об`єктів нерухомості відповідно до умов попереднього договору становить 750 000 (сімсот п`ятдесят тисяч) доларів США. Подальші розрахунки із продавцем будуть узгоджені до підписання основного договору купівлі продажу нежитлових приміщень № 13-1 та № 13-2, які розташовані за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Ялта, Набережна ім. Леніна, буд. 11.

З метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на незаконне збагачення за рахунок чужого майна в особливо великих розмірах, 10.06.2025 року ОСОБА_6 зустрівся у заздалегідь узгодженому місці із ОСОБА_19 , а саме у ресторані «Євразія», що за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 84В, де ним було обумовлено основні умови укладення попереднього договору купівлі-продажу нежитлових приміщень № 13-1 та № 13-2, які розташовані за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Ялта, Набережна ім. Леніна, буд. 11.

В подальшому, 28.07.2025 ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: Київська область, м. Біла Церква, б-р. Олександрійський, 13А, в приміщенні ресторану «Кабаре Бельведер», реалізуючи вказаний злочинний намір, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна в особливо великих розмірах, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом обману, діючи з метою доведення злочину до кінця, завідомо розуміючи, що останній не є законним власником об`єктів нерухомості - нежитлових приміщень № 13-1 та № 13-2, які розташовані за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Ялта, Набережна ім. Леніна, буд. 11, уклав завідомо для нього підроблений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень № 13-1 та № 13-2, які розташовані за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Ялта, Набережна ім. Леніна, буд. 11, із ОСОБА_19 та отримав від нього кошти у сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, що станом на день вчинення злочину еквівалентно 1 253 472 грн., та перевищує 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, ОСОБА_6 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та реалізації єдиного злочинного умислу спрямованого на заволодіння майном ОСОБА_20 в особливо великих розмірах, кримінальне правопорушення не закінчив з причин, які не залежали від його волі, враховуючи, що його злочинні наміри було викрито та задокументовано правоохоронними органами та затримано уповноваженою службовою особою із коштами, отриманими від ОСОБА_20

28.07.2025 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_6 .

28.07.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України.

За таких обставин, ОСОБА_6 підозрюється у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене в особливо великих розмірах, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України. Письмове повідомлення про підозру вручено ОСОБА_6 25.07.2025.

Відомості про особу підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Лозоватка, Криворізького району, Дніпропетровської області, громадянин України, паспорт НОМЕР_1 , виданий Євпаторійським МВ ГУ ДМС України в АР Крим від 26.12.2013, водночас громадянин російської федерації, паспорт НОМЕР_2 , виданий 21.11.2014 відділом УФМС росії по Республіці Крим в м. Євпаторія, код підрозділу 910-005, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1.Заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_18 ;

2.Показаннями потерпілого ОСОБА_18 від 20.02.2025, відповідно до яких останній повідомив, що в період часу з 2010 по 2013 рік він спільно зі своїми знайомими займалися бізнесом пов`язаним з нерухомістю на території АР Крим. Але через деякий час вказана діяльність припинилася у зв`язку із окупацією вказаного півострова. Йому, стало відомо, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: с. Лозоватка, Криворіжського району, Дніпропетровської області, здійснює діяльність спрямовану на матеріальне та фінансове забезпечення зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та захоплення державної влади. Вищезазначена діяльність полягає у тому, що ОСОБА_6 , будучи громадянином України та власником нежитлового приміщення № 13-1 та № 13-2, розташованого на Набережній ім. Леніна, буд. 11 у м. Ялта Автономної Республіки Крим, яка на даний час тимчасово окупована росією, здає дане приміщення в оренду та з отриманого прибутку сплачує податки на користь росії. Тож, у діях ОСОБА_6 вбачаються дії передбачені ч. 4 ст. 110-2 КК України. 30.01.2025 року до нього зателефонував ОСОБА_16 ( НОМЕР_3 ), з яким вони знайомі з 2012 року та останній проживає в м. Ялта, Автономної Республіки Крим. ОСОБА_16 повідомив йому, що є цікава пропозиція з придбання нежитлового приміщення під здачу в оренду на набережній в м. Ялта тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим та, що власник даного нерухомого майна, ОСОБА_6 проживає на території України та з ним можна зустрітись обговорити деталі. ОСОБА_16 також повідомив, що ОСОБА_6 здає дане приміщення в оренду та на даний час там знаходиться магазин одягу «GEORDANO», який буде продовжувати договір оренди із новим власником приміщення. У разі якщо потерпілого зацікавить дана пропозиція, то він може зустрітись із продавцем ОСОБА_6 , підписати із ним попередній договір купівлі-продажу та передати продавцю аванс. Останній скинув оголошення про продаж даного нежитлового приміщення, проект попереднього договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та правовстановлюючі документи на дане нежитлове приміщення. Відповідно до умов попереднього договору об`єктом продажу є нежитлове приміщення № 13-1 та № 13-2, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , з кадастровим номером - 90:25:010107:157, загальною площею 68,3 кв.м. Як потерпілому стало відомо власником та продавцем вищевказаного нежитлового приміщення, відповідно до умов попереднього договору купівлі-продажу є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: с. Лозоватка, Криворіжського району, Дніпропетровської області, громадянство: російська федерація, паспорт НОМЕР_2 , виданий 21.11.2014 відділом УФМС росії по Республіці Крим в м. Євпаторія, код підрозділу 910-005, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Оскільки пропозиція придбання нежитлового приміщення потерпілого зацікавила, як для пошуку покупця або для інвестування без подальшої здачі в оренду то він розпочав перевіряти походження вказаної нерухомості та продавця. Із загальних джерел йому стало відомо, що ОСОБА_6 на даний час проживає на підконтрольній Україні території та є громадянином України, а не росії. Оскільки, ОСОБА_16 скинув усі наявні у нього документи по нежитловому приміщенні № 13-1 та № 13-2, які розташовані за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Ялта, Набережна ім. Леніна, буд. 11, заявник вирішив перевірити відомості про ці об`єкти в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно України. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вищезазначене нерухоме майно належить ТОВ «Кондор-5», , та зареєстроване в реєстрі за № 19, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 265 від 03.02.2025 року. ТОВ «Кондор-5», відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є українською компанією, засновником та керівником якого є ОСОБА_9 , юридична адреса: АДРЕСА_5 , що підтверджується витягом від 31.01.2025 року.;

3.Копіями документів наданих в порядку ст. 93 КПК України потерпілим ОСОБА_18 ;

4.Показаннями потерпілого ОСОБА_18 , від 06.06.2025 відповідно до яких ОСОБА_21 надав контактний номер телефону ОСОБА_6 та повідомив про суму грошових коштів, яку необхідно передати після підписання попереднього договору купівлі продажу;

5.Копіями документів які долучено потерпілим ОСОБА_18 , в порядку ст. 93 КПК України, а саме скріншоти листування потерпілого та ОСОБА_22 та копія попереднього договору купівлі продажу нежитлових приміщень;

6.Показаннями свідка ОСОБА_23 від 16.06.2025, який повідомив, що нежитлові приміщення №13-1 та №13-2, що знаходяться в місті Ялта, набережна імені Леніна шляхом незаконних нотаріальних операцій перереєстровано на гр. ОСОБА_6 ;

7. Копіями документів, які додано до матеріалів кримінального провадження свідком ОСОБА_23 ;

8.Оглядом документів, а саме відеозапису подій які мали місце 10.06.2025 о 17.18 год. в приміщенні кафе «Євразія» що розташоване в м. Київ по проспекту Берестейському на якому встановлено зустріч потерпілого ОСОБА_18 та ОСОБА_6 ;

9.Проведенням негласної слідчо-розшукової дії аудіо-відео контроль особи;

10.Показаннями потерпілого ОСОБА_18 , від 03.07.2025 відповідно до яких останній повідомляє про зустріч з ОСОБА_6 , яка відбулася 10.06.2025 в приміщенні кафе «Євразія»;

11.Оглядом грошових коштів в сумі 30 000 доларів США;

12.Речовими доказами - коштами в сумі 30 000 доларів США, купюрами по 100 доларів США;

13.Тимчасовим доступом до речей та документів від 22.07.2025, а саме: копій матеріалів кримінального провадження № 0000394 від 06.03.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, які фактично перебувають у володінні слідчого відділу СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі відповідно до яких отримано встановлено наявність протоколів допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , потерпілої ОСОБА_24 , копій документів(паспортів, довіреностей, інших документів), заяв про вчинення кримінальних правопорушень від ОСОБА_24 . ОСОБА_6 , копії протоколів допиту нотаріуса Потапова, а також заяви в яких останній повідомляє про те, що будь які довіреності не видавав на не посвідчував, з представниками ТОВ «Кондор -5» не зустрічався та довіреності представництва не посвідчував;

14.Іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить той факт, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти власності, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. За таких обставин, у разі доведення винуватості ОСОБА_6 йому загрожує безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного ОСОБА_6 змінювати своє місце перебування та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_6 на даний час ніде офіційно не працює, міцних соціальних зав`язків за місцем фактичного проживання не має, а ті які є не стали на заваді його переховуванні від органу досудового розслідування, є не місцевим жителем, зареєстрований у м. Черкаси, має подвійне громадянство (України та російської федерації), що свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_6 може ухилятися від слідства та в подальшому від явки до суду та на даному етапі унеможливить здійснення належного контролю органу досудового розслідування за поведінкою ОСОБА_6 у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Про наявність ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить той факт, що ОСОБА_6 , має офіційні документи, які підтверджують його право власності нежитлових приміщень, а також підтверджують надання їх в оренду, за що сплачуються податки в дохід держави агресора, зокрема приміщень № 13-1 та № № 13-2, розташовані у буд. 11 по набережній імені Леніна у м. Ялта, Автономна Республіка Крим. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного ОСОБА_6 сховати, знищити чи спотворити вказані документи для ухилення від кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить той факт, що ОСОБА_6 з метою ухилення від покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на потерпілого, свідків експертів та понятих, яким відомі обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення умовлянням, підкупом чи погрозами, примушуючи змінити свідчення та надати завідомо неправдиві висновки.

Про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить той факт, що оскільки підозрюваний ОСОБА_6 проігнорувавши встановлені законом норми поведінки в суспільстві, вчинив умисний особливо тяжкий злочин, що свідчить про відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо вчинення протиправної поведінки, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому наявні передумови для вчинення останнім інших злочинів. В світлі наявності зазначеного ризику необхідно враховувати період початку злочинного шляху ОСОБА_6 . Так, останній достовірно знаючи про воєнний стан на території України, неспровоковану військову агресію проти українського народу з боку російської федерації, усвідомлюючи надзвичайно складний період в житті української нації, протиставив себе державі, суспільному порядку та моральності. Без будь-яких докорів сумління та співчуття вирішив збагатитись за рахунок чужого майна, задовольняючи при цьому свої корисливі інтереси. Характер вчиненого кримінального правопорушення, поведінка ОСОБА_6 , вказує на його зверхність по відношенню до оточуючих та відсутність у нього загальноприйнятих норм моралі, поведінки в побуті та у суспільстві в цілому, а відтак наявність у нього морального бажання та схильності до вчинення інших кримінальних правопорушень, в тому числі майнових.

Беручи до уваги вищевикладене, зважаючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 доведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість злочину та особу підозрюваного, застосування жодного більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та запобігти виникненням ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене вище в органу досудового розслідування є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , а тому останньому необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що необхідно для виконання завдання кримінального судочинства, передбаченого ст. 2 КПК України для виконання якого орган досудового розслідування звертається із клопотанням до слідчого судді.

Вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, та його доводи на переконання слідчого судді у необхідності задоволення клопотання, підозрюваного та захисників, які заперечували проти задоволення клопотання, дослідивши приєднані до клопотання документи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до частини 3 статті 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зі змісту ст. 197 КПК України вбачається, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Практика застосування рішень Європейського суду з прав людини вказує, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

За змістом статті 199 КПК України передумовою продовження строку тримання під вартою є встановлення обставин, які свідчать про те, що заявлений при обранні запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2025 року відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказаний запобіжний захід був застосований відносно підозрюваного з метою запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження стосовно ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначенихст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання під вартою відносно ОСОБА_6 спливає 25 вересня 2025 року, однак, до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою досудове розслідування завершити неможливо.

Окрім цього слідчим суддею встановлено що строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 28 жовтня 2025 року.

Відповідно до ст.ст. 177, 178, 183, 193,194 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зазначені у п.п.1-11 цієї статті.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання знайшли своє підтвердження, прокурором доведені обставини передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обгрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України; 2) наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; 3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання, ризикам, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Обставинами, що дають підстави слідчому судді визнати наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України, наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є докази досліджені судом.

У судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що він вказаний злочин не вчиняв та просить суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_6 має бути продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому, що слідчим у клопотанні та доданими документами, прокурором у судовому засіданні, доведені обставини передбачені ст. 194 ч.1 п.п.1-3 КПК України.

При продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 слідчий суддя також враховує, передбачені ст. 178 ч.1 КПК України, обставини а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі його визнання винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України; що він офіційно не працює.

Слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя зазначає, що ні прокурором, ні стороною захисту не надано документи про наявність у ОСОБА_6 тяжких захворювань, які перешкоджають його триманню під вартою.

Слідчий суддя вважає, що існує, відповідно до повідомлення про підозру вчинення злочину із застосуванням насильства, підстава, передбачена п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, а тому слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Наведені обставини свідчать, що заявлений ризик та суспільна небезпека особи підозрюваного не зменшились і виправдовують продовження його тримання під вартою. Не надано доказів про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Слідчий обґрунтовано звернувся з клопотанням про продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставини, зазначені у клопотанні, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Не існує передумов у застосуванні підозрюваному менш суворого виду запобіжного заходу. Не зменшились і ризики неналежної процесуальної поведінки з боку підозрюваного, враховуючи зміст пред`явленої йому підозри, а також тяжкість кримінального правопорушення, суспільну важливість об`єктів посягання, характер та обставини протиправних дій, в яких він підозрюється.

Через необхідність проведення великого обсягу слідчих дій, отримання висновків по проведеним спеціальним дослідженням, необхідності забезпечення сторони захисту у відкритті матеріалів досудового розслідування, слідчий обґрунтовано ініціював розгляд поданого ним клопотання про доцільність продовження тримання підозрюваного під вартою в межах існуючого строку досудового розслідування в означеному кримінальному провадженню. Таким чином, існують законні підстави та виправдані потреби для задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Дія ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2025 року, про застосування запобіжного заходу, закінчується 25 вересня 2025 року. З цього часу починається обчислення продовженого строку запобіжного заходу, в межах граничного строку досудового розслідування, тобто до 28 жовтня 2025 року .

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Між тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Крім того, суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

а змістом приписів ч. 4 ст. 182 КПК України при визначенні розміру застави слідчий суддя зобов`язаний врахувати:

-обставини кримінального правопорушення;

-майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу;

-встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України;

-можливість достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків;

-те, що такий розмір не може бути завідомо непомірним для підозрюваного.

Тобто розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності підозрюваного, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя приймає до уваги також практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, у рішенні "Мангурас проти Іспанії" від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. При цьому ЄСПЛ також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні прокурора, слідчий суддя вважає, що наведені обставини свідчать про високий ступінь наявних ризиків того, що ОСОБА_25 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, й при цьому слідчим суддею оцінена наявність обставин, які за статтею 178 КПК повинні враховуватись при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, зокрема міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, тощо.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, корисливий мотив, матеріальне становище підозрюваного ОСОБА_6 тяжкість правопорушення, у якому він обвинувачується, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198480 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст. ст. 178, 182, 183 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: не відлучатися із місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 6 ст. 194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

Відповідно до ст. 197 ч.1 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави до підозрюваного ОСОБА_6 , з урахуванням наявних ризиків, слідчий суддя вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж застава, зокрема і особисте зобовязання, не зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, нівелювати наявні ризики та не забезпечить дієвості кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 11 лютого 2025 року, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який визначити в межах строку досудового розслідування до 28 жовтня 2025 року включно, утримуючи його у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».

Перебіг строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто з 28 липня 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 (нуль) копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: (Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області; код отримувача (ЄДРПОУ) 26268119; рахунок отримувача UА0018661; призначення застава за … (П.І.Б., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду) від … (дата ухвали) по справі № …, кримінальне провадження № …, внесені (П.І.Б. особи, що вносить заставу), згідно квитанції від … (дата та № квитанції).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі внесення застави у визначеному розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у випадку внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися з місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування із свідками, потерпілим щодо обставин, які стосуються кримінального провадження.

Визначити двох місячний строк дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з дня внесення застави, але в межах строку досудового розслідування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з - під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що з моменту звільнення з - під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду, а для підозрюваного з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 29 вересня 2025 року .

Слідчий суддя ОСОБА_26