Справа № 991/9018/25
Провадження 1-кп/991/107/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2024 року за №0000054, та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зменшення розміру застави і про зміну запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

І. Історія провадження

03.09.2025 до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000054 від 01.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.1 ст.14, ч.3 ст.369 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025 для розгляду вказаного кримінального провадження визначено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 18.09.2025 призначено судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово у відкритому судовому засіданні за участі прокурора, обвинуваченого, його захисника. Продовжено строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 строком на два місяці, до 18.11.2025 включно.

14.11.2025 до суду надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження дії встановлених ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.09.2025 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що спливає 18.11.2025, строком на два місяці.

17.11.2025 судовий розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 .

18.11.2025 судовий розгляд справи було відкладено через неявку обвинуваченого ОСОБА_4 , та у зв`язку із клопотанням захисника обвинуваченого ОСОБА_5 через його зайнятість в іншій справі.

Ухвалою суду 28.11.2025 у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовлено та задоволено клопотання прокурора про покладення процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, на обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 28.01.2026 включно.

26.01.2026 до суду надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці.

Того ж дня до суду надійшли клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , зокрема, про зменшення розміру застави, визначеного ухвалою Вищого антикорупційного суду від 21.05.2025 у справі №991/4540/25, та про зміну запобіжного заходу.

ІІ. Щодо поданих сторонами кримінального провадження клопотань відносно заходів забезпечення кримінального провадження

2.1. Обґрунтування заявленого прокурором клопотання про продовження покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що до ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.05.2025, залишеною без змін ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02.06.2025, застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 2 001 508 грн із покладенням низки обов`язків. Строк виконання обов`язків неодноразово продовжувався. У зв`язку із закінченням строку дії обов`язків, які не було продовжено, ухвалою суду від 28.11.2025 на ОСОБА_4 покладено строком до 28.01.2026 включно передбачені ч.5 ст.194 КПК України обов`язки. Відтак на теперішній час існує необхідність продовження дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, враховуючи продовження існування ризиків, які дають підстави вважати можливим переховування обвинуваченого від суду та здійснення ним незаконного впливу на свідків.

На переконання сторони обвинувачення, з огляду на тяжкість та невідворотність покарання за вчинення корупційних правопорушень, існує ризик переховування від суду, зокрема ймовірність виїзду ОСОБА_4 за кордон з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від суду, враховуючи його вік, доходи, наявність паспорта громадянина України для виїзду за кордон, наявність зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів а також зв`язків у СБУ.

Ризик впливу на свідків обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності може впливати, консультувати, координувати процесуальну поведінку свідків у кримінальному провадженні, узгоджувати тактику і стратегію захисту, створювати альтернативну версію подій тощо, зокрема впливати на суддів Львівського окружного адміністративного суду.

Враховуючи обставини кримінального провадження та наявність ризиків, покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 зазначених в клопотанні обов`язків найефективніше сприятиме забезпеченню належної процесуальної поведінки останнього та гарантуванню дотримання встановлених судом обмежень.

Метою продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , є забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також запобігання спробам переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

2.2. Обґрунтування заявлених захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 клопотань про зменшення розміру застави та про зміну запобіжного заходу

Захисник ОСОБА_5 у клопотанні про зменшення розміру застави зазначає, що на виконання ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.05.2025 про обрання запобіжного заходу, ОСОБА_6 , яка є дружиною ОСОБА_4 , було внесено заставу у розмірі 2 001 508 грн на депозитний рахунок ВАКС. Покладені на останнього обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, повністю виконувались. Зазначив про те, що суд повинен раціонально співставити розмір застави з доведеними у справі ризиками, щоб його можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Оскільки жоден із покладених обов`язків обвинуваченим не порушувався, то можна зробити висновок, що не існує ризиків, зазначених стороною обвинувачення. Вважає, що є достатні підстави для зменшення розміру визначеної застави до 20 прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб, що становить 60 560,00 грн. Посилається на те, що з боку ОСОБА_4 не було жодних дій, які б свідчили про намагання обвинуваченим чинити тиск на свідків у цьому кримінальному провадженні або ж знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зокрема, відсутні будь-які заяви, рапорти, повідомлення чи інші документи, що підтверджують такі обставини. Обвинувачений раніше не судимий, не має не зняту чи не погашену у встановленому порядку судимість. Окрім цього, в обвинуваченого є міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. Сторона обвинувачення посилалась виключно на абстрактну можливість ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, проте доказів такого ним не надано. Бездоганна процесуальна поведінка ОСОБА_4 під час досудового розслідування та в суді, свідчить про істотне зменшення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Обвинувачений ніяким чином не ухиляється від суду, не має наміру та не вчиняє спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта чи спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або ж вчинити інше кримінальне правопорушення чи будь-яким іншим чином перешкоджати встановленню істини у справі. На переконання сторони захисту, мінімальний розмір застави обвинуваченому у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб дозволить забезпечити виконання покладених на ОСОБА_4 обов`язків.

Разом з цим, захисник ОСОБА_5 у клопотанні про зміну запобіжного заходу просить відмовити у продовженні обов`язку носити електронний засіб контролю обвинуваченим ОСОБА_4 . Клопотання обґрунтовано тим, що всі зобов`язання, які покладені на ОСОБА_4 закріплені також заставою у розмірі 2 001 508 з основною метою - забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та унеможливлення спроби перешкоджати розслідуванню. Носіння електронного засобу контролю спричиняє ОСОБА_4 значні незручності та суттєво порушують нормальний уклад життя. Менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з носінням електронного засобу контролю, не може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження, у тому числі, щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. ОСОБА_4 здав на відповідальне зберігання свій закордонний паспорт, що унеможливлює його виїзд за кордон. ОСОБА_4 є особою пенсійного віку, якій виповнилось 65 років, має усталений спосіб життя, постійне місце проживання, нерухомість та інше майно в Україні, соціальні зв`язки та певний соціальний статус у суспільстві, а відтак у останнього немає мети ухилятись від органу досудового розслідування або суду. У ОСОБА_4 в Україні проживають та навчаються двоє неповнолітніх дітей, які перебувають на утриманні останнього. ОСОБА_4 є політично свідомим громадянином, який не залишав територію України на тривалий термін, не змінив постійного місця проживання у зв`язку із воєнним станом в країні, а відтак не має наміру цього робити в майбутньому. В 2011-2024 роках ОСОБА_4 , як незаконно звільнений суддя, боровся за відновлення справедливості та поновлення його на посаді судді, що свідчить також про правову свідомість обвинуваченого. Зазначив, що обов`язок носіння електронного браслету дискримінує права обвинуваченого, є принизливим для його честі та гідності, враховуючи його високий соціальний статус, визнаний авторитет серед органів правосуддя та юстиції, встановлюють непомірні обмеження, як для людини пенсійного віку, в якої наявний цілий ряд хронічних захворювань. Протягом часу перебування під контролем у ОСОБА_4 неодноразово виникала необхідність проведення медичних обстежень на медичному високоточному устаткуванні, проте, лікарями було відмовлено у їх проведенні через наявні засоби електронного контролю, які не дають можливості пройти відповідні обстеження і лікування обмежувались лише консультаціями. Вважає, що на даний час у справі є всі підстави для зміни ОСОБА_4 суворого запобіжного заходу у виді носіння електронного засобу контрою на більш м`який, оскільки застосування відносно ОСОБА_4 цього запобіжного заходу не відповідає у повній мірі вимогам кримінального-процесуального законодавства через відсутність наведених належних і достатніх мотивів стороною обвинувачення.

2.3. Позиції учасників щодо клопотання прокурора про продовження встановлених ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, та щодо клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зменшення розміру застави та зміну запобіжного заходу

У судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання про продовження встановлених обвинуваченому обов`язків з мотивів, викладених у ньому, послався на обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.1 ст.14, ч.3 ст.369 КК України, а також на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування ОСОБА_4 від суду та здійснення з його боку незаконного впливу на свідків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав подані ним письмові клопотання з підстав, викладених у них. Додатково заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії обов`язку своєму підзахисному в частині носіння електронного засобу контролю. Зазначив, що всі ті ризики, про які вказав прокурор, наразі відсутні. ОСОБА_4 не вчиняв спроб ані перетнути кордон, ані будь яким чином впливати на свідків. У ОСОБА_4 відсутня заборона вільно пересуватися територією України, та обов`язок не покидати місце проживання в певні години доби, а тому немає необхідності в продовженні носіння електронного засобу контролю. Вважає це додатковим психологічним тиском з боку сторони обвинувачення. Також захисник просив зменшити розмір застави своєму підзахисному з мотивів, викладених у відповідному клопотанні, які ґрунтуються на бездоганній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_4 та відсутності підстав вважати наявними зазначені прокурором ризики.

Обвинувачений ОСОБА_4 також заперечив проти задоволення клопотання прокурора в частині встановлення щодо нього обов`язку носіння електронного засобу контролю. Зазначив, що через постійні проблеми з електропостачанням заряджати електронний засіб контролю вчасно не виявляється можливим, що створює додатковий дискомфорт. Разом з цим, він не має повноцінного доступу до медичного обслуговування, через його наявність лікарі не призначають певні обстеження, тому відповідне документальне підтвердження цього відсутнє. Ризики, про які зазначає прокурор, відсутні, він дотримується належної процесуальної поведінки, виконуючи всі покладені на нього обов`язки. Наміру ухилятися від суду він не має, оскільки бажає довести свою невинуватість в інкримінованих злочинах. Також ОСОБА_4 підтримав клопотання про зменшення розміру застави, пояснив, що розміром застави у 2 001 508,00 грн він та його сім`я надмірно обтяжені. Він дисциплінована людина, має родину та трьох дітей, двоє з яких неповнолітні. Середній дохід сім`ї наразі невеликий, а тому просить зменшити розмір застави та повернути кошти.

Прокурор додатково заперечував проти задоволення клопотань сторони захисту про зменшення застави та про зміну запобіжного заходу шляхом скасування обов`язку носіння електронного засобу контролю, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними. Зазначив, що ризики, встановлені на стадії досудового розслідування та судового розгляду, не перестали існувати. ОСОБА_4 проживає в прикордонній області, воєнний стан не зобов`язує його залишатися на території України, та останній може будь коли безперешкодно покинути її. Будь яких доказів необхідності та неможливості проходження медичного обстеження ОСОБА_4 стороною захисту ані прокурору ані суду не було надано, перешкод у сприянні їх проходженню, за наявності належного підтвердження, сторона обвинувачення не вбачає. Щодо встановлення заборони спілкування із ОСОБА_7 зазначив про її доцільність, оскільки сторона захисту повідомила про можливість одночасного допиту останнього з іншими свідками. При цьому звернув увагу, що застосування запобіжного заходу та покладення певних обов`язків на обвинуваченого є запобіжником переховування останнього від суду та уникнення кримінальної відповідальності до постановлення вироку, ризики чого можуть зростати з наближенням до цієї стадії кримінального провадження.

2.4. Обставини, встановлені судом

Як вбачається з клопотання прокурора та матеріалів справи, 21.05.2025 слідчим суддею Вищого антикорупційного суду задоволено клопотання детектива та застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 2 001 508,00 грн та покладено такі обов`язки: не відлучатись за межі м. Києва та Київської області, без дозволу слідчого (детектива), прокурора або суду; повідомляти слідчого (детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади (Державної міграційної служби України) всі свої паспорти для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02.06.2025 ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.05.205 залишено без змін.

Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №1087067 від 26.05.2025 за ОСОБА_4 внесено заставу в розмірі 2 001 508,00 грн.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.07.2025 ОСОБА_4 продовжено строк дії обов`язків до 18.09.2025 включно, а саме: прибувати за кожною вимогою до детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, чи прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво, та/або суду; не відлучатись за межі України без дозволу детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, чи прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво; повідомляти детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, чи прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво, та/або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування щодо обставин цього кримінального провадження, викладених у чинному повідомленні про підозру, із такими свідками: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ; здати на зберігання до органу Державної міграційної служби України за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; носити електронний засіб контролю.

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 18.09.2025 продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , до 18.11.2025 включно, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі України без дозволу прокурора або суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування щодо обставин цього кримінального провадження, викладених у обвинувальному акті, із такими свідками: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ; здати на зберігання до органу Державної міграційної служби України за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (якщо такі не здано); носити електронний засіб контролю.

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 28.11.2025 на обвинуваченого ОСОБА_4 покладено строком на два місяці, до 28.01.2026 включно, такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою досуду; не відлучатися за межі України без дозволу прокурора або суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування щодо обставин цього кримінального провадження, викладених у обвинувальному акті, із такими свідками: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ; здати на зберігання до органу Державної міграційної служби України за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (якщо такі не здано); носити електронний засіб контролю.

2.5. Оцінка судом доводів сторони обвинувачення щодо клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України

Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п.9 ч.2 ст.131 КПК України).

Зі змісту ч.6 ст. 82 КПК України слідує, що підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Оцінюючи доводи прокурора, зазначені у поданому клопотанні, суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням особливостей, визначених ч.7 ст.194 КПК України, відповідно до яких обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, визначених положеннями цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Враховуючи положення ч.3, 4, 5 ст.199 КПК України, а також стадію кримінального провадження, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, та встановити, чи існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують покладення на особу певних обов`язків.

Водночас, в силу положень ч.2 ст.42 КПК України, ОСОБА_4 наразі перебуває у статусі обвинуваченого, тому судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі визначені у ч.1 ст.177 КПК України ризики: - ризик переховування від суду; - ризик впливу на свідків.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, для констатації існування ризику має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

2.5.1. Ризик переховування обвинуваченого від суду

В обґрунтування наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду прокурор послався на тяжкість злочину, у вчинені якого він обвинувачується, та невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі. Також зазначив, що у обвинуваченого ОСОБА_4 наявні сталі зв`язки із працівниками органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, які також можуть бути використані ним з метою переховування від суду. Ураховуючи вік ОСОБА_4 та наявність паспорту для виїзду за кордон, яким він може скористатися в будь-який момент та залишити територію України з огляду на військову агресію зі сторони рф. Розмір наявних у ОСОБА_4 доходів дозволяють йому залишити територію України та проживати за кордоном протягом тривалого часу. Крім того, багатьма державами надається захист на матеріальна допомога громадянам України, чим може скористатися ОСОБА_4 для тривалого проживання за кордоном.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.1 ст.14, ч.3 ст.369 КК України, які відповідно до класифікації злочинів за ступенем тяжкості, закріпленої у ст.12 КК України, належать до тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Також суд враховує, що з огляду на положення ст.45 КК України цей злочин належить до категорії корупційних, що виключає можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, а також призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України.

Отже, існування ризику переховування підтверджується ймовірністю для обвинуваченого бути засудженим на тривалий строк з можливим примусовим відчуженням всього належного йому майна.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна констатувати, виходячи виключно з суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (п. 33 рішення у справі «W v.Switzerland», заява № 14379/88, 26.01.1993).

З цього слідує, що саме по собі обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину не є беззаперечним свідченням того, що в обвинуваченого існує бажання переховуватись від суду, а тому така обставина має значення лише у випадку встановлення інших релевантних факторів.

Такими факторами у цьому кримінальному провадженні є, зокрема, сталі зв`язки обвинуваченого ОСОБА_4 із працівниками правоохоронних органів та інших органів державної влади, використовуючи які він може реалізувати ризик втечі та ухилення від суду; можливість накопичення фінансових ресурсів за попередній час.

Також варто враховувати, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який відповідними Указами Президента України продовжено, та він діє дотепер.

Водночас у ОСОБА_4 відсутні обмеження щодо перетину державного кордону, оскільки він є особою пенсійного віку.

Ураховуючи, що кримінальне провадження не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки обвинуваченого, співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді можливого ув`язнення у майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі, робить цей ризик достатньо високим.

Зазначені обставини, на думку суду, дають підстави вважати обґрунтованою позицію прокурора про те, що тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та наведені вище особливості закону про кримінальну відповідальність, є вагомим доводом, що підтверджує існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

2.5.2. Ризик незаконного впливу на свідків

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст.95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Наразі триває допит свідків, у зв`язку з цим на даному етапі кримінального провадження визначальним є створення умов, за яких показання свідків під час судового розгляду будуть повними, всебічними та достовірними. Враховуючи обізнаність обвинуваченого ОСОБА_4 про те, які особи є свідками в межах цього кримінального провадження, про зміст їх показань та їхні персональні дані, суд приходить до висновку, що ризик впливу обвинуваченого на свідків є реальним та продовжує існувати. Крім того, суд враховує передбачену КПК України можливість повторного та одночасного допиту вже допитаних судом свідків.

2.6. Оцінка судом доводів сторони захисту щодо клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зменшення розміру застави та про зміну запобіжного заходу

Згідно вимог ст.182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу.

З моменту внесення застави на обвинуваченого покладаються обов`язки, визначені ухвалою суду, строком на два місяці. Закінчення строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не є підставою або умовою повернення внесеної застави.

Таким чином, застава у відповідному розмірі продовжує забезпечувати виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та є засобом запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відсутність з боку обвинуваченого будь-яких порушень чи створення перешкод для кримінального провадження, за умови застосування до нього запобіжного заходу, сумлінне виконання ним покладених на нього обов`язків, не є достатньою підставою для твердження про відсутність того чи іншого ризику, а навпаки може вказувати на дієвість застосованого запобіжного заходу.

У цьому контексті суд також звертає увагу на суперечливість позиції сторони захисту, оскільки повна відсутність ризиків вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на що посилається сторона захисту у своєму клопотанні, відповідно до положень ст. 194 КПК України виключає можливість застосування запобіжного заходу як такого. Всупереч цьому сторона захисту погоджується на продовження застосування застави, але наполягає на зменшенні її розміру, що з урахуванням вищевикладених висновків суду має свідчити про зменшення ступеня ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не їх повну відсутність.

Не є обґрунтованими доводи сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що саме застосування електронного засобу контролю та його технічні особливості спричиняють обвинуваченому незручності у його носінні та перешкоджає доступу до медичного обслуговування.

Суд не враховує ці доводи сторони захисту, оскільки для обвинуваченого ОСОБА_4 такі незручності не є суттєвими у розумінні ч. 4 ст. 195 КПК України, тобто такими, що суттєво порушують нормальний уклад життя особи, спричиняють значні незручності у їх носінні або можуть становити небезпеку для життя та здоров`я особи, яка їх використовує.

Окрім того, на переконання суду, стороною захисту не повідомлено про вжиття всіх наявних засобів для усунення цих незручностей та не доведено відповідними документами.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 не обмежений у пересуванні територією України, за місцем реєстрації не проживає, має декілька місць фактичного проживання в областях, які є прикордонними.

Суд не враховує доводи сторони захисту щодо сумлінного виконання обвинуваченим ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків, оскільки їх виконання свідчить про дієвість застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу та не є підставою для пом`якшення обов`язків, про які просить прокурор, у тому числі носіння електронного засобу контролю.

За наведених обставин, судом не встановлено обставин, які б обумовили необхідність зміни застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави та/або скасування обов`язку носіння електронного засобу контролю.

ІІІ. Висновки суду

Оцінюючи співмірність обов`язків, про продовження строку дії яких обвинуваченому прокурор заявив клопотання, з встановленими судом ризиками переховування від суду та впливу на свідків, суд дійшов таких висновків.

Покладення зазначених у клопотанні обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_4 становитиме мінімальне втручання у його права, а тому є співмірним меті застосування запобіжного заходу та здатне запобігти ризику його переховування від суду та впливу на свідків, а отже, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Разом з цим, встановлені ухвалою суду ризики, а саме переховування ОСОБА_4 від суду та незаконний вплив на свідків не втратили свою актуальність та продовжують існувати, а стороною захисту не надано належних доказів на їх спростування чи зменшення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відсутність обставин, які б давали підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, у тому числі, зміни розміру застави та скасування обов`язку носіння електронного засобу контролю у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотань захисника обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2024 року за №0000054, - задовольнити.

Продовжити на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі України без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування щодо обставин цього кримінального провадження, викладених у обвинувальному акті, із такими свідками: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ;

- здати на зберігання до органу Державної міграційної служби України за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (якщо такі не здано);

- носити електронний засіб контролю.

Встановити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , до 26.03.2026 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури з групи прокурорів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2024 року за №0000054.

У задоволенні клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зменшення розміру застави і про зміну запобіжного заходу, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий суддя ОСОБА_1