Провадження № 1-кп/359/791/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши в залі суду у відкритому підготовчому судовому засіданні з технічною фіксацією кримінальне провадження № 0000296, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2025, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

У С Т А Н О В И В:

25.07.2025 близько 15 год. 20 хв., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (17 років), разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (12 років), прийшли купатися на пірс на водойми, сполучної з річкою Дніпро, який розташований поблизу будинку АДРЕСА_3 . У цей час до пірсу підійшов мешканець вказаного будинку ОСОБА_5 та виказав на адресу ОСОБА_6 і ОСОБА_8 незадоволення тим, що останні використовують для свого дозвілля цей пірс, мотивуючи це тим, що пірс побудований ним. Одночасно з цим, ОСОБА_5 , у зв`язку з раптово виниклими з цих причин неприязними відносинами до дітей, підійшов на пірсі впритул до ОСОБА_6 , і вирішив спричинити їй тілесні ушкодження, бажаючи тим самим примусити дітей піти з пірсу. Реалізуючи свій кримінально протиправний намір ОСОБА_5 , знаходячись на пірсі, схопив ОСОБА_6 за тулуб, із силою стискаючи його обома руками, і зіштовхнув з пірсу у воду. Одразу після цього, ОСОБА_6 вилізла з води на пірс, і виказала на адресу ОСОБА_5 незадоволення його протиправними діями. Однак ОСОБА_5 , не припиняючи своїх кримінально протиправних намірів, діючи умисно, знову застосовуючи до ОСОБА_6 фізичне насильство, схопив її обома руками за тулуб і руки, та вдруге штовхнув з пірсу у воду, спричинивши останній, за наслідками своїх кримінально протиправних дій, подряпини лівого плечового суглобу, грудної клітини ліворуч та правого передпліччя, забій лівого плечового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними протиправними діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

09 жовтня 2025 року під час судового провадження, відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між потерпілою - неповнолітньою ОСОБА_6 , її законним представником - ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про примирення.

За умовами цієї угоди сторони, остаточно примирилися і дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин. ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість за ч. 1 ст. 125 КК України у зазначеному діянні. Обвинувачений, підписуючи угоду, підтвердив факт щирого розкаяння та приніс свої публічні вибачення потерпілій за свої дії. Потерпіла, у свою чергу, прийняла вибачення обвинуваченого. Обвинувачений зобов`язався виплатити грошову компенсацію за завдану моральну шкоду потерпілій в розмірі - 75000 грн протягом 5 робочих днів після затвердження цієї Угоди судом. Потерпіла, підписавши цю мирову угоду, підтвердила, що після отримання грошової компенсації за моральну шкоду, визначену у пункті 6 цієї угоди, не матиме жодних подальших претензій до іншої сторони. Також цією угодою визначено покарання, яке має понести обвинувачений ОСОБА_5 , у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, і наслідки її невиконання.

У судовому засіданні сторони просили затвердити угоду.

Прокурор проти затвердження угоди не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про примирення, характеру висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки ухвалення вироку на підставі угоди про примирення, з`ясувавши у потерпілої розуміння наслідків затвердження угоди, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення. Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Окрім того, судом також з`ясовано, що потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України. Узгоджена міра покарання, визначена в межах, передбачених санкцією ч.1 ст. 125 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою - неповнолітньою ОСОБА_6 , її законним представником - ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Підстав для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Процесуальні витрати і речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішується судом, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 09 жовтня 2025 року, укладену між потерпілою - неповнолітньою ОСОБА_6 , її законним представником - ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1