ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3452/25 Справа № 229/2568/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24 жовтня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24 жовтня 2025 року обвинуваченому за ч. 2 ст. 114-2 КК України ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів, тобто до 22 грудня 2025 року включно.

Цією ж ухвалою визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави обвинуваченому ОСОБА_8 в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 121 120 грн.

Покладено на обвинуваченого, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Кривий Ріг без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_8 , в якій просить скасувати ухвалу Покровського районного суду м. Кривого Рогу від 24 жовтня 2025 року щодо продовження тримання під вартою ОСОБА_8 . Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржена ухвала є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що під час судового розгляду не доведено існування заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, судом не враховано дані про особу обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків.

Суд дійшов помилкового висновку про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду, посилаючись виключно на тяжкість інкримінованого йому злочину.

Звертає увагу, що визначений розмір застави є непомірним для її підзахисного, не відповідає його майновому стану.

Зазначає, що прокурором до клопотання не було долучено матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження запобіжного заходу, і такі матеріали не були вручені стороні захисту, що суперечить вимогам п. 1 ч. 3 ст. 184 КПК України.

Звертає увагу, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом.

Вважає, що подальше тримання під вартою ОСОБА_8 є необґрунтованим, враховуючи тривалість утримання обвинуваченого під вартою, його особу та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 ставить питання про скасування ухвали Покровського районного суду м. Кривого Рогу від 24 жовтня 2025 року щодо продовження тримання його під вартою. Просить звільнити його з-під варти в залі суду відповідно до вимог ч. 3 ст. 278 КПК України. Крім того, просить допитати трьох свідків, а також ухвалити окреме судове рішення щодо клопотань сторони захисту, відповідно до вимог ст. ст. 350, 370 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що прокурором було порушено вимоги ст. ст. 184, 193 КПК України при поданні клопотання про продовження йому запобіжного заходу тримання під вартою. Суд мав перевірити дотримання вимог ст. 184 КПК України, та відмовити у його задоволенні. Тому, вважає, що суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Звертає увагу, що суддя ОСОБА_1 безпідставно не врахував клопотання сторони захисту, подані в порядку ст. ст. 87, 89 КПК України від 13.10.2025 р., а також в порядку ст. ст. 29, 62 Конституції України. Не враховано суддею і клопотання-заперечення на клопотання прокурора про продовження тримання під вартою щодо нього від 24.10.2025 року. Вважає, що суддя допустив неповноту судового розгляду.

Вважає, що суддя ОСОБА_1 є упередженим, зацікавленим та несправедливим при розгляді даної справи. Так, суддя не з`ясував під час судового розгляду, чому відсутні відповідні медичні документи, після надання стороною захисту довідки з ІТТ №1 м. Дніпра про виявлення слідів побоїв на лиці 16.07.2022р.

Наголошує, що стороною захисту подані клопотання не для затягування судового процесу.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просили їх апеляційні скарги задовольнити з підстав, наведених в них.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, ухвалу суду 1-ї інстанції просив залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до наданих матеріалів, ОСОБА_8 бвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, а саме: у поширенні інформації про рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчиненому в умовах воєнного стану.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24 жовтня 2025 року обвинуваченому за ч. 2 ст. 114-2 КК України ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів, тобто до 22 грудня 2025 року включно, з визначенням застави в розмірі 121 120 грн., та покладенням на обвинуваченого, у разі внесення застави, певних обов`язків.

Суд першої інстанції встановив, що обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою, який спливає, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, ступеню суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_8 кримінально протиправного діяння, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; дані про особу обвинуваченого, факту введення в Україні воєнного стану, що суттєво обмежує можливість виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, суд прийшов до висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_8 , що не були спростовані апелянтом.

Судом враховано положення ч. 6 ст. 176 КПК України, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 114-2 КК України, за наявності ризиків, зазначених в статті 177 цього Кодексу, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, тобто тримання під вартою. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не спроможне запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що судом 1-ї інстанції обгрунтовано встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Отже, тяжкість ймовірного покарання за вироком суду підвищують ризик переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Також продовжує існувати ризик можливого незаконного впливу ОСОБА_8 на свідків у кримінальному провадженні, які ще не були допитані.

На думку колегії суддів, обраний та продовжений щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та їх існування на час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні прокурора з їх обґрунтуванням та встановлені судом під час судового розгляду, наведені в ухвалі суду 1-ї інстанції.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що судом 1-ї інстанції правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Оскільки ОСОБА_8 обвинувачується за ч. 2 ст. 114-2 КПК України, колегія суддів зауважує, що до нього, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, застосовується виключно запобіжний захід тримання під вартою.

Колегія суддів вважає правильним застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, враховуючи що ОСОБА_8 утримується під вартою вже понад три роки та три місяці, з 16 липня 2022 року, тому на підставі положень ч. 3 ст. 183 КПК України обвинуваченому суд обґрунтовано вважав доцільним визначати розмір застави.

З врахуванням положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, суд 1-ї інстанції обґрунтовано визначив розмір застави не в максимальній межі, а саме в розмірі сорока прожиткових мінімумов для працездатних осіб, тобто в сумі 121 120 грн., внесення якої зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, з одночасним визначенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, в разі внесення застави.

Тож, розмір застави судом 1-ї інстанції визначений в межах, встановлених вимогами ст. 182 КПК України, та під час апеляційного розгляду не встановлено непомірності розміру такого альтернативного запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, а також факт того, що обставини, які були підставою для взяття ОСОБА_8 під варту на даний час не змінилися, та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо недоведеності стороною обвинувачення підозри та складу інкримінованого йому злочину, не виклику та / або недопиту свідків, колегія суддів залишає без розгляду, оскільки такі не є предметом розгляду в розумінні положень ст. 422-1 КПК України. Питанням доведеності обвинувачення суд 1-ї інстанції має дати оцінку при ухваленні рішення по суті.

Під час апеляційного розгляду не було встановлено порушень порядку, визначеного КПК України, щодо складання, направлення клопотання про продовження запобіжного заходу під час судового розгляду обвинуваченому.

Не розгляд судом 1-ї інстанції будь-яких інших клопотань, що не стосуються питання розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_8 , колегія суддів апеляційної інстанції не вважає порушенням норм КПК України.

Крім того, під час апеляційного розгляду не було встановлено упередженого ставлення головуючого судді ОСОБА_1 щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , як і неповноти судового розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Так, з інформаційної довідки суду вбачається, що ухвалами Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24 жовтня 2025 року залишено без розгляду клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід захисника ОСОБА_7 , а також про відвід головуючого судді ОСОБА_1 .

Колегія суддів не вбачає на даний час надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою, оскільки приймає до уваги тяжкість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення з сукупністю ризиків, які продовжують існувати. Тому, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу колегія суддів вважає таким, що не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Суд не відхиляє доводів апелянта на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24 жовтня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4