1Справа № 335/2265/25 1-кс/335/3227/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2025 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
яке було вилучене у ОСОБА_4 17.04.2025 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- планшет Самсунг в корпусі блакитного кольору, серійний номер R52 W30BG1CV;
- мобільний телефон Iphone 12 Pro, моделі MGKC3LL/A у корпусі сірого кольору з сім-
- мобільний телефон Redmi Note Pro в корпусі білого кольору з чохлом чорного кольору з сім-карткою. Зобов`язати орган досудового розслідування повернути перелічене майно заявниці.
В обґрунтування вимог клопотання особа, що з ним звернулась, вказує на те, що, з урахуванням дати вилучення пристроїв, у органу досудового розслідування було більше ніж достатньо часу для отримання експертного висновку. Оскільки на день подання цього клопотання заявниці так і не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, слід дійти висновку про те, що у вилучених пристроях не виявлено будь-якої інформації, яка б свідчила про наявність в діях заявниці або інших осіб ознак кримінального правопорушення, а тому доказового значення ці речі натепер не мають.
Адвокат вважає, що подальше зберігання вилученого майна органом досудового розслідування є зайвим, не виправданим процесуально і таким, що порушує право власності заявниці, тому звертається до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту.
Адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимоги клопотання підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, зазначивши у заяві, що майно, про зняття з якого просить заявниця, необхідне для навчання дітей.
Слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, так як 30.09.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2 та ч. 5 ст. 190 КК України з ознаками організованої групи. Щодо майна на яке накладено арешт, зазначив, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, в його пам`яті зберіглась інформація щодо причетності останньої до скоєння інкримінованих їх злочинів. Крім того, ч. 5 ст. 190 та ч. 3 ст. 201-2 КК України передбачає у своїй санкції конфіскацію майна.
Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, письмові пояснення слідчого, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ч. 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2025, накладено арешт на майно, яке вилучене 17.04.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було виявлено та вилучено, в тому числі речі, арешт з яких просить скасувати заявник.
У зв`язку із тим, що вилучене майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою його збереження на нього було накладено арешт слідчим суддею.
З ухвали слідчого судді вбачається, що арешт на майно було накладено обґрунтовано, ухвалу слідчого судді про накладення вказаного арешту заявник не оскаржував в апеляційному порядку.
Разом з тим, що стосується подальшої необхідності дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя вважає обґрунтованим накладення арешту на планшет, ноутбук та мобільні телефони, адже вони містять у собі інформацію щодо обставин імовірного вчинення кримінальних правопорушень.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що до клопотання представника власника майна про скасування арешту майна не долучені докази, які б підтверджували те, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба, а слідчий заперечує проти зняття арешту з вилученого майна, яке визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, та яке зберігає в собі інформації щодо причетності ОСОБА_4 до скоєння інкримінованих їх злочинів за ч. 3 ст. 202-2 та ч. 5 ст. 191 КК України. Повідомлення про підозру ОСОБА_4 було вручено 30.09.2025.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що правових підстав для скасування арешту майна не має, а тому подане клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1