ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа№629/4550/25 Головуючий I інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1754/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 липня 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова Харківської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, пенсіонера, фізичну особу підприємця, маючого інвалідність ІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження щодо нього закрито.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке кваліфікується як кримінальний проступок, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, відповідно до обвинувального висновку (так суд написал), збитки у даному кримінальному провадженню відсутні.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування ухвали суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Указав, що відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди є однією із складових дійового каяття, а відсутність хоча б однієї із складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України є проступком із матеріальним складом, отже шкода здоров`ю, яка настала внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень є обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони. Натомість судом не встановленого того, що заподіяна протиправними діями ОСОБА_8 фізична шкода у виді легких тілесних ушкоджень усунена або відшкодовані збитки, завдані її заподіянням, що на думку прокурора свідчить про необґрунтоване звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України. Просить призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.284 і ч.1 ст.285 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Імперативний припис у ст.45 КК України про те, що особа «звільняється від кримінальної відповідальності» означає, що закон передбачає обов`язкове і безумовне звільнення особи від кримінальної відповідальності.

При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе за наявності передумови - вчинення особою вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, крім корупційних злочинів; а також підстави - дійового каяття, яке полягає у щирому розкаянні особи у вчиненому правопорушенні, активному сприянні нею у розкритті цього правопорушення та повному відшкодуванні завданих збитків або усуненні заподіяної шкоди.

Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України. Виняток становлять лише ті випадки вчинення кримінального правопорушення, готування чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитків.

Наслідки кримінального правопорушення поділяються на наслідки матеріального і нематеріального характеру.

До матеріальних наслідків належить шкода, що має особистий (фізичний) характер, тобто шкода здоров`ю або життю, особистій недоторканості, а також майнова шкода, яка може виявлятися у позитивній формі, або бути упущеною вигодою.

Окремим суспільно-небезпечним наслідком кримінальний закон визначає реальну небезпеку (загрозу) заподіяння наслідків матеріального характеру.

Нематеріальними наслідками є такі негативні зміни в об`єкті кримінально-правової охорони, які зазвичай виявляються у заподіянні шкоди основам національної чи громадської безпеки; трудовим, політичним, соціальним чи іншим, гарантованим законом правам і свободам людини і громадянина; шкода організаційного характеру; моральна шкода та інші види, подібні до вказаних.

У матеріальних складах кримінальних правопорушень наслідки передбачені в диспозиції кримінально-правової норми як обов`язкова ознака складу кримінального правопорушення, а в усічених та формальних - знаходяться поза межами складу кримінального правопорушення і в диспозиції не зазначаються.

Колегія суддів звертає увагу, що в приписах ст.45 КК України йдеться про повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, а не лише тих суспільно-небезпечних наслідків, які передбачені як обов`язкова ознака об`єктивної сторони відповідного кримінального правопорушення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , є проступком із матеріальним складом, отже, шкода здоров`ю, яка настала внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень (суспільно небезпечні наслідки), є обов`язковою (конститутивною) ознакою його об`єктивної сторони.

З огляду на це колегія суддів не вважає обґрунтованими посилання суду першої інстанції на формулювання обвинувального акта про відсутність збитків у провадженні, оскільки для цілей застосування ст.45 КК України вирішальним є факт заподіяння фізичної шкоди як конститутивної ознаки складу проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та перевірка факту її усунення або повного відшкодування, а не наявність чи відсутність заявлених майнових претензій з боку потерпілого.

Оскільки встановлено факт заподіяння потерпілому фізичної шкоди, при вирішенні питання про можливість застосування ст.45 КК України суд зобов`язаний перевірити й на підставі доказів встановити, що цю шкоду усунуто або повністю відшкодовано збитки, завдані її заподіянням, зокрема витрати на лікування, інші майнові втрати, а також компенсовано моральну шкоду.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_9 у суді першої інстанції подав цивільний позов (а.с.100).

Згідно з наданими апеляційному суду поясненнями потерпілого ОСОБА_9 від 11.12.2025, незважаючи на заявлений ним у суді першої інстанції цивільний позов, його не вирішено, а завдана кримінальним правопорушенням матеріальна та моральна шкода обвинуваченим не відшкодована.

Натомість суд першої інстанції не встановив, що заподіяна протиправними діями ОСОБА_8 фізична шкода у виді легких тілесних ушкоджень усунена або відшкодовані збитки, завдані її заподіянням, що свідчить про передчасне та необґрунтоване звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, відображеній у постанові від 05 вересня 2024 року у справі №166/37/24.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону, оскільки відповідних клопотань в апеляційних скаргах та при апеляційному розгляді учасниками судового провадження не заявлено, а також в апеляційних скаргах ставиться питання про призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому, виходячи із передбаченої п.2 ч.1 ст.7 КПК України загальної засади кримінального провадження щодо законності, постановлена ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду необхідно вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 липня 2025 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: