Справа № 289/761/25
Номер провадження 1-кс/289/228/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 304 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000070, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Радомишльського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000070 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 304 КК України. Підготовче засідання у вказаній справі призначено на 04.11.2025 року.

26.09.2025 до суду надійшло клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Житомирської обласної прокуратури про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки строк його тримання під вартою спливає 03 жовтня 2025 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 05.05.2025 близько 20 год. 00 хв. та неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходилися на відкритій ділянці місцевості з координатами 50.548644,29.366377, поблизу с. Чудин Радомишьської ТГ Житомирського району Житомирської області, з неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реалізуючи спільний злочинний умисел, порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняють дії сексуального характеру щодо неповнолітньої особи, якій виповнилось лише 16 років, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, застосували фізичне насильство до ОСОБА_7 , не реагуючи на її прохання та вмовляння припинити зазначені протиправні дії, подолавши її опір, кожен окремо здійснили вагінальне проникнення в тіло неповнолітньої ОСОБА_7 з використанням своїх геніталій, без добровільної згоди потерпілої, внаслідок чого принизили її гідність та спричинили фізичний біль і моральні страждання. Надалі, ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_6 на автомобілі марки VOLKSWAGEN PASAT реєстраційний номер НОМЕР_1 залишили місце вчинення кримінального правопорушення. За вказані дії, які виразилися у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, (зґвалтуванні), вчиненого щодо неповнолітньої ОСОБА_7 , ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152 КК України, а також за втягнення неповнолітнього у протиправну діяльність за ч. 1 ст. 304 КК України.

06.05.2025 ОСОБА_4 був затриманий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 07.05.2025 йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомир було продовжено до 06.09.2025.

Ухвалою слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області було продовжено до 03.10.2025.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що обвинувачений ОСОБА_4 може ухилитись від покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання.

За час тримання під вартою ОСОБА_4 вказані ризики не зменшились, судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, а тому вищевказані обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 199 КК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просить його задовольнити, посилаючись на доводи, вказані у ньому, а також враховуючи те, що станом на дату розгляду даного клопотання обсяг обвинувачення збільшився, а ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати. Просить продовжити обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та не визначати розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив, просить замінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Зазначив, що заявлені прокурором ризики не обґрунтовані та не підтверджені доказами, інкриміновані йому злочини він не вчиняв, докази на їх вчинення відсутні, від слідства він не переховувався, співпрацював із слідчим, надавав покази. Переховуватися від суду він не має підстав, так як бажає довести свою невинуватість, як і не має наміру впливати на свідків, потерпілу та іншого обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 також заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що його підзахисний сам приїхав до слідчого, надавав пояснення, співпрацював зі слідством. Ризики є надуманими, та не підтвердженні жодними доказами. Тому просить застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а у разі все ж таки продовження тримання під вартою, визначити розмір застави.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 199 КК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При продовженні запобіжного заходу, суд враховує наявні матеріали кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в кримінальному провадженні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 304 КК України.

Вказаний злочин за ч. 1 ст. 304 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, а злочин за ч. 3 ст. 152 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

Ухвалою слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 07.05.2025 йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомир було продовжено до 06.09.2025, без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області було продовжено до 03.10.2025, без визначення застави.

Однак, станом на 01.10.2025 року підготовче засідання не проведено, судовий розгляд кримінального провадження не розпочатий, не досліджені докази, не допитані потерпіла і свідки.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину та умисного особливо тяжкого злочину, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, а зважаючи, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії судового розгляду, існують ризики того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому, у зв`язку з викладеним, суд вважає доведеними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

Неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів обумовлена, тим що жоден інший запобіжний захід не забезпечить попередження вказаним ризикам, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, спробам обвинуваченого уникнути відповідальності.

Вказані ризики враховані під час обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на теперішній час не втратили своєї актуальності.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В частині 4 цієї статті вказано, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , за ч. 3 ст. 152 КК України, є особливо тяжким злочином, вчиненим із застосуванням насильства щодо неповнолітньої особи, тому суд не визначає йому розмір застави.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам, отже, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК України, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000070, строком на 60 днів, а саме до 29 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 02 жовтня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_9