печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.02.2025 року, у справі № 757/8003/25-к, в рамках кримінального провадження №0001575 від 31.07.2024 року,

В С Т А Н О В И В :

04.07.2025 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.02.2025 року, у справі № 757/8003/25-к, в рамках кримінального провадження №0001575 від 31.07.2024 року.

Просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від від 19.02.2025 року, у справі № 757/8003/25-к, на майно, а саме: корпоративні права ТОВ «МАКСКАР» у розмірі 2500000грн., що становить 100%статутного капіталу та належать ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що ТОВ «МАКСКАР» зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 19.04.2019, основним видом діяльності якого є «торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами». Вважає ухвалу слідчого судді про накладення арешту такою, що постановлена необґрунтовано, без будь-яких обґрунтувань причетності до кримінального правопорушення. Наведене призвело до вкрай негативних наслідків - блокування господарської діяльності ТОВ «Макскар», оскільки заходи забезпечення кримінального провадження позбавляють можливості здійснювати господарську діяльність, розпоряджатись власними коштами та належно виконувати свої зобов`язання за договорами із іншими суб`єктами господарювання.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про поважність причин не явки 17.09.2025 суд не повідомив. Судове засідання призначене на 08.08.2025 було відкладено за заявою представника, через сімейні обставини. Наведене за переконанням суду, доводить обізнаність власника майна і його представника про час та місце розгляду справи, тому проводить розгляд справи за їх відсутності.

Прокурор офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 у судове засідання надав письмові заперечення за змістом яких проти скасування заперечував, вказуючи, що досудове слідство у кримінальному проваджені триває, встановлюються фактичні обставини правопорушення. Обсяг отриманих доказів на даному етапі розслідування не дозволяє оголосити підозру. Стверджує про відповідність арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України, та процесуальну необхідність збереження арешту майна.

З`ясувавши правову позицію сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження долученні сторонами до матеріалів скарги, слідчий суддя, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 00002263 від 07.12.2023.

У рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.02.2025 року, у справі № 757/8003/25-к, накладено арешт в тому числі на корпоративні права ТОВ «МАКСКАР» (), адреса знаходження: 33024, Рівненська обл, Рівненський район, м. Рівне, вул. Млинівська, буд. 18, у розмірі 2500000 грн., що становить 100% (сто відсотків) статутного капіталу та належать ОСОБА_4 .

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому є підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A № 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, вважає, що доводи клопотання про скасування арешту є необґрунтованими, оскільки на час винесення ухвали про накладення арешту на майно, існували підстави для такого арешту, крім того слідчим суддею не встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Вжити заходи забезпечення кримінального провадження на цьому етапі виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї або іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, слідчий суддя вважає накладений арешт на майно є обґрунтованим, з урахуванням наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 303, 305-307 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001575 від 31.07.2024, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6