Єдиний унікальний номер справи 181/2643/25
Провадження № 1-кп/185/1359/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 15 травня 2025 року, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має середньо-технічну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (дистанційно)

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 429579002 від 02 червня 2025 року з деталізованою інформацією щодо реєстрації прав власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0140 встановлено, що 15.06.2017 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 35773037 від 20.06.2017 на зазначену земельну ділянку зареєстровано право власності за гр. ОСОБА_6 . Відповідно до інформації щодо наявності об`єктів культурної спадщини на земельній ділянці :02:002:0140 знаходяться пам`ятка археології з наземними ознаками, яка повинна перебувати у державній власності і охороняються законом, а саме: Курган 8344/3 - висотою 0,9 м, діаметром 20 м, площею 0,1236 га. Вищевказана земельна ділянка, на підставі договору оренди землі б/н від : 16.2017, перебуває в користуванні в СФГ «Яна» (), директором якого є ОСОБА_7 .Так, ОСОБА_8 за усною домовленістю з директором СФГ «Яна», здійснював обробіток земельної ділянки з кадастровим номером 222655100:02:002:0140. ОСОБА_3 був обізнаним, що на зазначеній земельній ділянці розташована пам`ятка культурної спадщини - кургани №8344/3, а також про: заборону ведення на ньому будь-яких земельних робіт, у тому числі його обробітку, тік як на території цієї земельної ділянки розташований об`єкт культурної спадщини. Проте, ОСОБА_3 навесні 2025 року (дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), у вечірній час доби, використовуючи сільськогосподарську техніку, а саме: трактор МТЗ-81 д/з НОМЕР_1 , який належав ГФГ «Яна», та оснащення до техніки, здійснив обробіток, а саме: дискування земель: сільськогосподарського призначення, які перебувають в користуванні на умовах оренди у вищезазначеного фермерського господарства, у тому числі обробіток земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0140. При цьому ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, в порушення вимог ст. ст. 23, 32, 43 Закону України «Про охорону культурної спадщини», самовільно зайняв земельну ділянку з охоронюваних зонах, шляхом подрібнення поверхневого суцільного шару ґрунту, за якій розташований об`єкт археології - курган №8344/3 - висотою 0,9 м, діаметром 20 м, площею 0,1236 га, в результаті чого пошкодив межі вказаного об`єкту культурної спадщини, а саме: площею 0,4433 га.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

31 липня 2025 року між прокурором Межівського відділу Шахтарської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди, обвинувачений ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався визнати її у судовому засіданні.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 197-1 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці, із звільненням ОСОБА_3 від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор просив затвердити угоду в підготовчому судовому засіданні і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Представник потерпілого до суду не з`явився, надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості та заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, претензій до обвинуваченого не має.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні, в тому числі, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що укладена угода відповідає вимогам КПК України та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Межівського відділу Шахтарської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 від 31 липня 2025 року і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці, із звільненням ОСОБА_3 від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирається.

Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 липня 2025 року укладену між прокурором Межівського відділу Шахтарської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо протягом іспитового строку 1 (одного) року він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1