Справа № 466/1829/23
Провадження № 1-кп/466/160/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000159 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коростів Сколівського району Львівської області, громадянина України, українця, одруженого, що має на утриманні трьох малолітніх дітей ; та повнолітнього сина, що продовжує навчання; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого , -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Російської Федерації, громадянина України, українця, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого , -

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України ,-

встановив :

Стороною обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 332 КК україни з наступним формулюванням:

ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою організації незаконного переправлення ОСОБА_9 через держаний кордон України та незаконного збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2І02-ІХ від 24.02.2022, із змінами, внесеними згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, у період з 07.05.2022 по 20.07.2022, розробив план незаконного переправлення ОСОБА_10 через держаний кордон України, відповідно до якого він повинен отримати від ОСОБА_9 наступні документи: копію паспорта громадянина України, копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, копію карти платника податків, передати зазначені документи ОСОБА_6 та іншим невстановленим органом досудового розслідування особам, матеріали стосовно яких виділено в окреме кримінальне провадження, які з їх використанням повинні виготовити неправдиві документи, на підставі яких ОСОБА_9 зможе здійснити незаконний перетин державного кордону України, після чого отримати від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 11000 доларів США та видати йому такі неправдиві документи.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного перетину кордону України ОСОБА_9 , ОСОБА_5 діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету власного незаконного збагачення, у період з 07.05.2022 не пізніше 20.06.2022, більш точніший час органом досудового розслідування не встановлено, залучив до такої протиправної діяльності ОСОБА_6 , котрий діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, матеріали стосовно яких виділено в окреме кримінальне провадження, мав сприяти ОСОБА_9 у незаконному перетині державного кордону України, шляхом надання останньому інформації щодо виду транспорту, котрим необхідно буде здійснювати незаконний перетин кордону, місце, час такого перетину, після чого отримати від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 11000 доларів США та видати йому завідомо неправдиві документи, на підставі яких ОСОБА_9 зможе здійснити незаконний перетин державного кордону України.

17.05.2022, близько 15:45 год., ОСОБА_5 , з метою реалізації розробленого ним злочинного плану, перебуваючи у приміщенні торгового павільйону, що розташований по АДРЕСА_4 , одержав від ОСОБА_9 документи, а саме копію паспорта громадянина України, копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон та копію картки платника податків, виданих на його ім`я, з метою подальшої передачі їх ОСОБА_6 та іншим невстановленим на даний час органом досудового розслідування особам, матеріали стосовно яких виділено в окреме кримінальне провадження, з якими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діяли за попередньою змовою групою осіб, для виготовлення завідомо неправдивих документів на ім`я ОСОБА_9 , на підставі яких, останній зможе здійснити незаконний перетин державного кордону України, узгодивши при цьому час та спосіб подальшого отримання ОСОБА_9 вказаних документів та здійснення оплати за них.

Після цього, 20.06.2022, близько 11:31 год., ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований па організацію незаконного перетину кордону України ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншими, невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, матеріали стосовно яких виділено в окреме кримінальне провадження, перебуваючи в приміщенні торгового павільйону, що розташований по вул. Монастирського у м. Львові, під час зустрічі з ОСОБА_9 познайомив його з ОСОБА_6 .

Цього ж дня, близько 11:33 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у автомобілі марки «Skoda» під його керуванням, неподалік вказаного торгового павільйону, у ході розмови з ОСОБА_9 повідомив, що сприятиме його незаконному переправленню, шляхом надання порад про спосіб перетину ним державного кордону, вид транспорту котрим необхідно буде здійснювати незаконний перетин кордону, місце, час такого перетину, також сприятиме, шляхом надання йому засобів, а саме: завідомо неправдивих документів , на підставі яких останній зможе незаконно перетнути державний кордон України, вказав про необхідність подальшої оплати за надані ними незаконні послуги , з зазначенням вартості таких в розмірі 11000 доларів США.

ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на організацію незаконного перетину кордону України ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, у період з 20.06.2022 до 20.07.2022, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, з метою реалізації вищевказаного розробленого ними плану, підшукали та залучили невстановлених органом досудового розслідування осіб, матеріали стосовно яких виділено в окреме кримінальне провадження, для безпосереднього виготовлення неправдивих документів про навчання останнього у навчальному закладі Республіки Польща, які останній зможе пред`явити службовим особам відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з метою отримання відстрочки від призову на військову службу, а також використати їх при перетині державного кордону України.

У подальшому, 19.07.2022, близько 14.00 год., ОСОБА_11 , перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванні місці, у ході телефонної розмови з ОСОБА_9 повідомив йому, що документи для виїзду за кордон будуть готові 20.07.2022, узгодив із ним час та місце зустрічі на вказаний день.

Також, 19.07.2022 , близько 16:00 год. , ОСОБА_5 , перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванні місці, у ході телефонної розмови з ОСОБА_9 повідомив йому, що документи для його виїзду за кордон готові та вказав надати йому обумовлену суму грошових коштів за надані ним, ОСОБА_6 та іншим невстановленим органом досудового розслідування особам, матеріали стосовно яких виділено в окреме кримінальне провадження, з якими ОСОБА_5 діяв за попередньою змовою групою осіб, послуги та узгодив із ОСОБА_9 час та місце зустрічі на 20.07.2022.

Так, 20.07.2022, близько 09:40 год., ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, матеріали стосовно яких виділено в окреме кримінальне провадження, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету протиправного збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, перебуваючи в автомобілі марки «Маzda», моделі «СХ-5» під керуванням ОСОБА_12 , поблизу церкви Святої Анни, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 32, разом із ОСОБА_6 , під час зустрічі із ОСОБА_9 передали останньому завідомо неправдиві документи про навчання ОСОБА_9 в навчальному закладі « Вища економічна школа », що знаходився в м. Стальова Воля, Республіка Польща, повідомивши, що у подальшому нададуть йому студентський квиток, а відтак дані документи останній зможе пред`явити службовим особам відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання відстрочки від призову на військову службу, а також використати їх при перетині державного кордону України.

У подальшому, цього ж дня, близько 10:04 год., ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, матеріали стосовно яких виділено в окреме кримінальне провадження, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, перебуваючи в автомобілі марки «Маzda», моделі «СХ-5» під керуванням ОСОБА_12 , неподалік Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні, що знаходиться за адресою: вул. Кульпарківська, 95, у м. Львові, передали ОСОБА_9 завідомо неправдивий студентський квиток про навчання ОСОБА_9 в навчальному закладі « Вища економічна школа », що знаходиться в м. Стальова Воля, Республіка Польща.

Надалі, цього ж дня, близько 11:48 год. , ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, матеріали стосовно яких виділено в окреме кримінальне провадження, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету протиправного збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, перебуваючи в автомобілі марки «Маzdа», моделі «СХ-5» під керуванням ОСОБА_5 , неподалік будинку № 1, що знаходиться за адресою: вул. Леонтовича, м. Львів, разом із ОСОБА_6 одержав від ОСОБА_9 кошти в розмірі 11000 доларів США, що згідно курсу НБУ, станом на 20.07.2022, становило 321 803,9 гривень, за організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України за вищевказаних обставин, після чого протиправна діяльність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була припинена правоохоронними органами, а зазначені грошові кошти були вилучені.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечив свою причетність до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Пояснив, що у вересні 2021 році мав розмову зі своїм знайомим , ОСОБА_13 , брата якого він знав понад 10 років та повністю йому довіряв. ОСОБА_14 проживає поряд з магазином, де працює обвинувачений як ФОП, та здійснює торгівлю сантехнікою. Вони часто спілкувались та він розповів знайомому, що має намір відправити свого сина, що на той час був вступного віку, для продовження навчання до Польщі, де він міг би здобути вищу освіту. Також повідомив, що аналогічно його товариш ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ) також прийшов до висновку, що його син повинен отримати вищу освіту за кордоном, у ОСОБА_17 познайомився з громадянами вказаної країни, які можуть посприяти у вступі до навчального закладу Польщі громадян України . Їм необхідно лише скерувати копії всіх необхідних документів, перелік яких визначає навчальний заклад та в подальшому, через банк Польщі провести оплату за навчання. Вступних іспитів при цьому немає. Зазначив, що послуги вказаних осіб не є безкоштовними, проте є гарантія, що діти будуть навчатись за кордоном. ОСОБА_14 зацікавився такою можливістю, сказав, що у нього є добрий знайомий, який має бізнес у Польщі , в зв`язку з чим йому необхідно постійно там проживати, проте дозволу на таке тривале перебування він не має. Тому, в разі поступлення на стаціонарне навчання він буде мати всі підстави для тривалого проживання у Польщі. Тому просив вияснити у ОСОБА_18 , чи можна домовитись ще за одну людину щодо вступу на навчання ще у 2021 році. Після того, як при спілкуванні ОСОБА_6 підтвердив таку можливість, ОСОБА_5 зателефонував до свого знайомого ОСОБА_14 , повідомив йому про ці обставини та уточнив, що крім оплати за навчання згідно договору, треба буде ще заплатити за послуги полякам, які будуть займатись цим питанням та їм з ОСОБА_6 , як посередникам. Через деякий час ОСОБА_14 зателефонував та повідомив, що його товариш згідний на всі запропоновані умови, проте на даний час у від`їзді, його не буде деякий час у Львові, тому кошти він зможе передати пізніше. ОСОБА_14 передав копії документів особи, яка пристала на їх пропозицію та ним виявився ОСОБА_9 . Ці копії ОСОБА_19 надіслав своїм знайомим у Польщу та згодом, у жовтні 2021 р., ім надійшли копія договору , документи про зарахування ОСОБА_9 до навчального закладу, та всі реквізити для оплати за навчання . Він повідомив ОСОБА_14 , що необхідно передати кошти, проте той просив відтермінувати оплату, бо його товариш ще не повернувся до Львова. Відтак, вони з ОСОБА_20 прийняли спільне рішення, що не будуть говорити ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_14 про те, що у них вже є підтвердження про прийняття його на навчання, внесуть свої кошти по договору з навчальним закладом за ОСОБА_9 , а останній в подальшому поверне їм як ці витрати, так і вартість за їх послуги та за послуги поляків, що сприяли в оформленні документів про вступ на навчання. Відтак, у жовтні 2021 року вони перерахували гроші згаданим знайомим у Польщу, оскільки кошти на рахунок навчального закладу мали бути перераховані через будь-який польський банк. Після цього він неодноразово телефонував до ОСОБА_9 з питання повернення грошей, проте він то відтерміновував зустрічі, вигадуючи різні причини, то взагалі не виходив на зв`язок, як і ОСОБА_14 . Так як вони ще мали звертатись до знайомих, які займались оформленням документів в Польщі, з метою вступу до навчального закладу своїх дітей, вони змушені були перерахували кошти і за їх послуги. Час йшов і вони зрозуміли, що натрапили на непорядних людей і тому не повертались більше до цієї теми.

Проте після початку повномаштабного вторгнення російської федерації, весною 2022 року, до нього зателефонував ОСОБА_14 . Він сказав, що до нього знову звернувся його знайомий , ОСОБА_9 , який хоче вияснити, чи можуть вони ще посприяти в оформленні його навчання за кордоном. Поспілкувавшись з ОСОБА_6 вони вирішили, що так як ОСОБА_9 поступив з ними не порядно восени 2021 р. , то йому не можна повідомляти про те, що у них на руках є документи, що підтверджують його право на стаціонарне навчання у Польщі , що надає йому можливість безперешкодно виїхати за межі України. Вони ж вирішили, що вигадають для нього байку , щоб мати можливість не лише повернути ті кошти, які вони особисто заплатили як по умовах договору, так і полякам, які сприяли у вступі ОСОБА_21 до навчального закладу Польщі , а й отримати значно більшу суму, як компенсацію за його непорядку поведінку в минулому. Незважаючи на те, що у них немає жодних знайомих ні в ТЦК, ні в прикордонних військах, достеменно знаючи про законне право ОСОБА_21 на перетин кордону по документах, що були в них у наявності, вони при особистому спілкуванні розповідали йому історії про контроль з їх боку за перетином ним кордону . Проте, їх єдиною метою було отримати кошти : повернути ті , які вони передали полякам у жовтні 2021 року на оплату їх послуг та оплату навчання ОСОБА_9 по договору та й отримати прибуток . У період з квітня по липень 2022 року вони неодноразово спілкувались з ОСОБА_21 , проте він відмовлявся передавати кошти , мотивуючи тим, що спершу вони мають віддати йому документи. Проте, вони пам`ятаючи його непорядку поведінку у 2021 році, відмовились віддавати документи, так як розуміли, що він хитрує та може після отримання таких без жодних перепон виїхати за межі України та офіційно жити за займатись бізнесом у Польщі . При цьому жодних коштів він їм не заплатить. Тому вони і вигадували різні історії, щоб змусити його віддати кошти. З цією метою вони 20.07.22 приїхали з ОСОБА_9 до приміщення райвоєнкомату, де на загальних підставах йому фактично надали консультацію , які саме документи та якого взірця необхідні для того, щоб він як студент стаціонару в Польщі, міг безперешкодно , на законних підставах перетнути кордон. Відтак, своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України не визнає. Не заперечує, що шляхом шахрайський дій мав намір заволодіти грошовими коштами ОСОБА_9 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 також не визнав свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні. Пояснив, що багато років його сім`я товаришує з сім`єю ОСОБА_5 . Їх сини є одного віку , закінчували навчання в школі і родини, порадившись, вирішили, що діти мають здобувати вищу освіту в Польщі. Він через знайомих почав спілкуватись з громадянами Польщі, які за винагороду сприяли у поступленні громадян України до вищих навчальних закладів цієї країни. У вересні 2021 р. ОСОБА_22 сказав, що його знайомий ОСОБА_14 просить дізнатись, чи можна посприяти його приятелю у поступленні на навчання у Польщі. Пояснив, що у того бізнес у Польщі, який потребує особистої присутності. Між тим, із-за діючого законодавства, він не має права постійно жити у Польщі. У разі ж стаціонарного навчання, його проблема буде вирішена. Коли обвинувачений зв`язався зі знайомими в Польщі, ті погодились на тих же умовах допомогти. Сказали передати їм копії документів , а після підтвердження факту поступлення, мали надати рахунки для оплати по договору з навчальним закладом та їм за послугу. Крім цих коштів, які мав заплатити ОСОБА_23 , вони з ОСОБА_24 вирішили заробити на даній домовленості . Спершу на «Messenger» ОСОБА_9 скинув копію свого паспорта, ідентифікаційного коду, фотографію. Згодом з Польщі прийшло підтвердження, що вказана особа зарахована на стаціонарне навчання в м. Стальова Воля , копія договору за яким треба було оплатити це навчання. Проте, коли ОСОБА_24 намагався зв`язатись з ОСОБА_14 або ОСОБА_25 , ті затягували час пояснюючи тим, що останній у від`їзді і не має змоги передати кошти. Тому вони з ОСОБА_24 прийняли рішення внести свої кошти по договору, щоб він не втратив дію, бо було обумовлені терміни внесення коштів. Поляки пояснили, що кошти повинні бути внесені в будь-який банк Польщі. Тому вони перерахували кошти полякам, а ті вже на території Польщі внесли кошти в банк від імені ОСОБА_9 . Проте проходив час, а останній так і не повернув їм гроші. З Польщі їм прислали всі документи про поступлення ОСОБА_9 на стаціонарне навчання і якщо б тоді він їм віддав обумовлену суму , то міг би вже з 2021 року виїхати і проживати у Польщі. Згодом вони змирились, що ОСОБА_23 їх фактично обдурив, витрачені ними кошти безрезультатно втрачені. До цього моменту обвинувачений взагалі не був знайомий з ОСОБА_25 , а про всі перемовини з ним з приводу навчання знав лише зі слів ОСОБА_26 . Але після початку війни ОСОБА_24 повідомив, що до нього знову почали видзвонювати то ОСОБА_14 , то ОСОБА_23 , який цікавиться, чи можна повернутись до теми навчання у Польщі, що давало б йому змогу виїхати за межі України. Обвинувачені точно знаючи , що у них є документи про поступлення ОСОБА_9 на стаціонарне навчання у м. Стальова Воля з 2021 року, вирішили безкоштовно не віддавати їх останньому. При цьому вони керувались тим, що він вже одного разу поступив з ними непорядно тому розуміли, що він хоче скориставшись документами виїхати, проте з ними не розрахуватись. Вони ж тепер хотіли не тільки повернути ті гроші, які стратили у 2021 році, а й заробити більшу суму. Відтак, вони вигадували різні байки, щоб змусити ОСОБА_9 думати, що вони мають важливі зв`язки . Проте це була лише театральна вистава щоб заробити гроші. Якби у них були будь-які знайомства з особами, що могли сприяти у незаконному перетині кордону, це б було відображено у записах НСРД, оскільки тривалий час, як виявилось, за ними велось спостереження та їх прослуховували. Проте таких відомостей немає і не могло бути. Відтак, обвинувачений не визнає себе винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні , проте не заперечує , що вони з ОСОБА_27 намагались шляхом обману заволодіти грошовими коштами ОСОБА_9 .

Обвинувачені та їх захисники просили суд вирішити питання про перекваліфікацію дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з ч. 3 ст. 332 КК України на ст. 190 КК України.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що в ході розгляду справи достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочин, передбачений ч.3 ст.332 КК України, вчинено останніми, кваліфікацію органом досудового розслідування здійснено правильно, яку доведено в судовому засіданні наданими суду доказами.

У ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тягар доказування лежить на стороні обвинувачення.

У п. 45 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпції щодо фактів.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, що врегульовано ст. 84 КПК України.

З досліджених в ході судового розгляду письмових та речових доказів, що зазначені стороною обвинувачення як такі , що підтверджують винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 332 КК України , вбачається наступне.

11.05.22 до ЄРДР були внесені відомості про те, що особа організовує незаконне переправлення осіб призовного віку через державний кордон України з корисливих мотивів. Відомості внесені за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 332 КК України , а підставою стали матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи перевірки до вчинення кримінальних правопорушень. Наведені обставини вбачаються з витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000159 ( т. 2 а.с. 109). Між тим, реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 Глави 2 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17липня 2012 року, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів. Крім того, в дослідженому витягу не міститься жодної інформації щодо вчинення будь-яких протиправних дій саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та того, що з заявником про вчинення щодо нього кримінального правопорушення є ОСОБА_9 .

У процесі дослідження письмових доказів , згідно встановленого обсягу їх дослідження , заявленого прокурором, стороною захисту було поставлено під сумнів повноваження слідчих, що здійснювали проведення ряду слідчих дій у даному провадженні та повідомлення особи, залученої до проведення слідчих дій про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування .

Зокрема, захист зазначав, що відповідно до вимог ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, у тому числі шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Тобто здійснення досудового розслідування неуповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.

Частиною 1 ст. 216 КПК України врегульовано, що слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування .

Статтею 214 КПК України врегульовано, що якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Крім того, за приписами статей 39, 110, ч. 1 ст. 214 КПК України рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати передбаченим кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови. Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою.

Такий висновок зробила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду. Як зазначила ОП, системне тлумачення пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК України свідчить про те, що законодавець у своїй термінографічній практиці застосовує словосполучення «визначати слідчого» та «призначати слідчого» як синонімічного змісту терміни, що мають тотожне семантичне значення стосовно визначення обсягу, форми та змісту дій, які вони характеризують.

Статтею 110 КПК України установлено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова приймається у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Така специфічна процесуальна форма рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть відповідні повноваження у конкретному кримінальному провадженні, як постанова, випливає із тлумачення положень ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 цього Кодексу.

Процесуальне рішення керівника відповідного органу досудового розслідування про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України. При цьому з огляду на вимоги ч. 6 вказаної статті, таке рішення повинно бути виготовлене на офіційному бланку та підписане службовою особою, яка його прийняла.

Відтак, в ході судового розгляду було збільшено обсяг дослідження доказів, заявлених первинно стороною обвинувачення та досліджені також : постанова про створення слідчої групи від 11.05.22 ; постанова про зміну слідчої групи від 25.06.22 ; постанова про зміну слідчої групи від 19.77.22 та протокол попередження про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування та роз`яснення прав особи, залученої до проведення слідчих від 11.05.22 , що містяться у т. 2 а.с. 139-146. Суд приймає до уваги вказані документи лише як підтвердження відповідності окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону, тому за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для встановлення винуватості обвинувачених. Наведене стосується і постанов прокурора про проведення освідування особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 20.07.22 ( т. 2 а.с. 172-173 , 184-185 ) , що також були предметом дослідження суду.

Ще одним доказом , дослідженим за клопотанням прокурора є заява від імені ОСОБА_9 на ім.»я Начальника ГУНП у Львівській області , без зазначення дати її написання та відомостей щодо реєстрації в установі, якій така адресована ( т. 2 а.с. 112 ). Зі змісту власноручної заяви вбачається, що ОСОБА_9 просить прийняти міри до ОСОБА_5 , який 07.05.22, за допомогою невідомих осіб , запропонував йому організувати переправлення через державний кордон України за 11 тис. дол. США . На підставі рапорту про вчинення кримінального правопорушення ( т. 2 а.с. 111) і були внесені відомості до ЄРДР . Між тим, відомості про ОСОБА_9 , як заявника у витягу з ЄРДР відсутні. Не зазначено статус вказаної особи за матеріалами провадження і як викривача, натомість його було допитано в подальшому лише в якості свідка.

Предметом дослідження в ході судового розгляду були також письмові пояснення від імені ОСОБА_9 ( у друкованому вигляді ), що містяться у т. 2 а.с. 113-144) . Зі змісту вказаних пояснень ОСОБА_9 вбачається, що з метою заробітку коштів у нього виникла необхідність у придбанні спецтехніки за межами України. Для організації купівлі техніки в Польщі на його ім.»я відкрите підприємство . Після 24.02.24 він шукав особу, яка б від його імені могла б здійснювати закупівлю техніки в Польщі. Під час цього від чоловіка на ім.»я» ОСОБА_14 » , з яким заявник спілкувався по телефону по додатку «Ватсап» , він дізнався про те, що ОСОБА_28 може офіційно допомогти у перетині кордону і що це буде законним і не пов`язаним з криміналом. Проте, при подальшому спілкуванні з ОСОБА_24 він зрозумів, що запропоновані два варіанти перетину кордону з оплатою за послуги : 7 тис дол. США - при одноразовому перетині кордону та 11 тис. дол. США - в разі багаторазового перетину кордону в зв`язку зі здійсненням волонтерської діяльності, є порушенням законодавства. Тому він вирішив звернутись до правоохоронних органів. 11.05.22 ОСОБА_9 було підписано заяву про згоду на проведення негласних слідчих розшукових дій відносно нього ( т. 2 а.с. 115) та письмова згода на залучення до конфіденційного співробітництва ( т. 2 а.с. 116), на підставі якої була винесена постанова від 11.05.22 ( т. 2 а.с. 117-118).

Згідно заяви від 20.07.22 ОСОБА_9 добровільно надав свої особисті кошти в сумі 100 дол. США , серії МА 53615607 А , для проведення негласних слідчих розшукових дій у даному кримінальному провадженні ( т. 2 а.с. 119) .

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що по спеціальності його діяльність пов`язана з автоспецтехнікою. Його приватна фірма по роботі часто користувалась послугами поляків, він вільно володіє польською мовою та до війни часто їздив до Польщі з метою придбання спецтехніки. Дозволу на проживання на території Польщі він не мав , тому , дотримуючись законодавства, починен був у визначений строк повертатись на територію України. З 24.02.2022 він не мав законних підстав для перетину державного кордону, тому шукав спосіб для періодичного виїзду до Польщі, з метою придбання екскаваторів та іншої спецтехніки, що значно дешевша за межами України. Дистанційно придбати таке майно він не може, оскільки як механік, повинен особисто її оглянути перед купівлею. Між тим наміру взагалі залишати територію України в нього ніколи не було. Він одружений, має двох малолітніх дітей , його сім`я проживає в Україні. На даний час не пам`ятає хто саме порекомендував йому звернутись до ОСОБА_29 , як до особи, яка може посприяти в отриманні документів на перетин кордону. Первинно саме він зателефонував до обвинуваченого та попросив про зустріч. Вперше вони зустрілись весною 2022 року та при спілкуванні ОСОБА_30 йому пояснив два реальних варіанти неодноразового перетину кордону. Зокрема, повідомив про можливість оформлення документів для волонтерської діяльності , що буде коштувати 7 тис. дол. США . Це надавало б свідкові право безперешкодно їздити через кордон. Крім того пояснив, що може оформити документи про навчання свідка у одному з ВУЗів Польщі. Сказав, що ця послуга буде коштувати вже 11 тис. дол. США, проте це кращий варіант для безперешкодного неодноразового перетину кордону та можливості проживання на території Польщі. Також ОСОБА_5 повідомив, який перелік документів потрібно йому надати , запевнив , що співпрацює з такими людьми, які гарантовано та швидко оформлять всі необхідні дозволи для неодноразового перетину державного кордону України. Свідок після спілкування з ОСОБА_31 зрозумів, що останній займається незаконною діяльністю, тому звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою. Точної дати він не пам`ятає, проте він прийшов до ГУНП у Львівській області та на вході повідомив чергового, що має бажання подати заяву про вчинення кримінального правопорушення. Черговий повідомив про його звернення та до нього вийшов працівник , який завів його до свого кабінету. Там свідок написав заяву про злочин, йому роз`яснили права, він надав згоду на проведення з ним слідчих дій. В подальшому , після неодноразового спілкування з ОСОБА_31 протягом двох-трьох місяців та його вимогою про передачу коштів за отримання підроблених документів, він надав працівнику поліції свої 100 дол. США, які в його присутності та у присутності ще двох свідків були перекопійовані та посипані спеціальним порошком. Документи, які йому при останній зустрічі передали обвинувачені вважає підробленими, так як не мав наміру навчатись у Польщі, не подавав туди жодні документи про зарахування його в якості студента, не оплачував кошти за таке навчання. В день затримання обвинувачені підвозили його до райвійськомату, де його прийняв в своєму службовому кабінеті невідомий йому чоловік , перевірив його документи та роз`яснив, що в нього військовий квиток старого зразка, йому необхідно подати нові фотокартки та пройти ВЛК. В процесі спілкування з обвинуваченими , останні наполягали на передачі їм коштів та роз`яснювали йому всю процедуру перетину кордону з наданими ними документами. Запевняли, що з ним буде супроводжуюча особа, яка вирішить всі можливі проблеми. Крім того переконували , що і на кордоні є люди, яким відомо про таку схему виїзду за межі України. Відтак, свідок був впевнений, що дії обвинувачених є незаконними. Згодом, у грудні 2022 року, свідок був призваний на військову службу і наданий час є військовослужбовцем ЗСУ. Крім того , відповідаючи на запитання сторони захисту свідок зазначив, що йому не відомий чоловік з іменем « ОСОБА_14 » .

За клопотанням сторони обвинувачення в ході судового розгляду було досліджено також протокол огляду, ідентифікації, копіювання, помічення та вручення грошових коштів від 20.07.22 ( т. 2 а.с. 120- 125) . Із змісту вказаного процесуального документу вбачається, що слідча дія була проведена 20.07.22 р. , у період часу з 08 год. 39 хв. до 09 год., в присутності ОСОБА_9 , двох понятих - ОСОБА_32 та ОСОБА_33 . Зокрема, учасниками було оглянуто купюру номіналом 100 дол. США , серії МА 53615607 А, яку надав ОСОБА_9 , та 109 купюр імітаційних грошових засобів номіналом 100 дол. США кожна серії LG 04727792. Вказані кошти та імітаційні грошові засоби були відкопійовані, оброблені спецхімприпаратом « Промінь-1» та в подальшому після огляду, передані ОСОБА_9 для подальшого використання під час проведення заходів для підтвердження даних про вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні сторона захисту заявила клопотання про визнання вказаного доказу недопустимим з тих підстав, що така слідча дія була проведена формально, у відсутності двох понятих одночасно . Як на підставу для задоволення вказаного клопотання захисники посилаються на копії журналів , що були витребувані за їх клопотанням ухвалою суду від 17.10.24 ( т. 3 а.с. 212) , з яких вбачається ( т. 3 а.с. 230-235 ) , що 20.07.22 ОСОБА_9 зайшов в приміщення ГУНП у Львівській області о 08 год. 15 хв. ; ОСОБА_34 - о 08 год. 30 хв., а ОСОБА_35 о 08 год. 43 хв. Між тим, згідно протоколу ідентифікації коштів вбачається, що вказана слідча дія розпочата о 08 год.39 хв. Крім того , у записах журналу помітні виправлення як дати, так і годин прибуття вказаних осіб . Крім того, часу, зазначеного в протоколі для провдення всіх дій, які зафіксовані в ньому, явно недостатньо.

Вирішуючи вказане клопотання сторони захисту, суд приходить до наступного висновку.

За змістом статей 86-87 КПК України, ключовою умовою визнання доказів недопустимими є встановлення факту їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При цьому, зібрані таким шляхом докази не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і на них не може посилатись суд при ухваленні судового рішення, оскільки це порушує право особи на справедливий судовий розгляд.

Перевірка доказів на їх допустимість є однією з найважливіших гарантій забезпечення прав і свобод людини в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. З огляду на це, суд має детально аналізувати надані сторонами докази на предмет їх допустимості. Відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відпорної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Положення КПК не містять вимоги про обов`язкове залучення понятих під час ідентифікації грошових коштів чи вручення особі заздалегідь ідентифікованих грошових коштів.

Крім того, в ході судового розгляду, за клопотанням сторони захисту були допитані в якості свідків ОСОБА_35 та ОСОБА_36 . Зокрема, свідок ОСОБА_37 повідомив, що точної дати він не пам`ятає, проте у 2022 р., коли він зранку йшов пішки до своєї доньки, яка проживає у м. Львові, на вул. Під Дубом, до нього неподалік ГУНП у Львівській області підійшов незнайомий чоловік, який представився співробітником правоохоронних органів та запропонував йому бути понятим при проведенні слідчих дій. Оскільки в той день у нього не було термінових справ, він погодився. Вони зайшли в приміщення ГУНП у Львівській області, на ліфті піднялись на 4 чи 5 поверх, де в кабінеті було два працівники поліції та ще два невідомі йому чоловіки. В його присутності складався протокол, де вказувалось як оглядались гроші. Йому також пояснили, що це муляж з доларів США, які мають передаватись зловмисникам. Крім того, купюри розкладали на підлозі, що попередньо була застелена папером та оприскували якоюсь речовиною. Згодом гроші порахували, склали в пакет та передали чоловікові, що також був в кабінеті , який мав ці гроші передавати злочинцю. До цього цей чоловік витягав все зі своїх кишень та його теж оглядали. Всі присутні розписались у документах та згодом свідка зі ще одним понятим підвезло до Краківського базару, звідки вони пішли на вул. Леонтовича, що розташована неподалік. Оскільки з тих подій пройшов значний проміжок часу, то точно описати все, що відбувалось свідок не може. Проте пам`ятає, що вони довго чекали, згодом в його присутності оглядався автомобіль, ще один невідомий чоловік. Все що відбувалось, було записано в протокол і він, як і інший понятий ставив свій підпис про все те, що бачив. Зазначив також, що не пам`ятає як саме його проводив до приміщення ГУНП у Львівській області працівник поліції , між тим пригадує , що коли виходив, у нього відбирали підпис у журналі. В судовому засіданні свідок також підтвердив, що підписи в протоколах ( т. 2 , а. с. 120-121 та а.с. 128-132 ) виконані ним особисто.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_34 пояснив, що в центрі міста проживає колишня дружина, з якою у нього залишились хороші стосунки і він часто її відвідує. Він є пенсіонером і коли гарна погода, він їде в місто. Точної дати він не пам`ятає, але до нього підійшов чоловік, який представився працівником поліції і запропонував бути понятим. Йому пояснили, що слідчі дії будуть тривати годину - півтори. Для себе він сприйняв дану пропозицію як розвагу, так як мав час і йому було цікаво як працює поліція. В приміщенні ГУНП у нього перевірили документи. Вони піднялись в службовий кабінет, де в загальному було приблизно п`ятеро людей. Точної процедури проведення дій поліцією він не пам`ятає, проте пригадує, що в його присутності рахували гроші, копіювали їх, потім невідомий йому чоловік в рукавичках обробляв копію купюр спеціальною речовиною. Ще свідок пригадує худощавого хлопця, якому передали ці гроші. Свідок зрозумів, що це якась діюча особа при передачі коштів. Коли всі присутні підписали документи, вони перемістились на вул. Леонтовича у м. Львові. Свідок не пам`ятає хто його підвозив за вказаною адресою. Там він був присутній при тому, як оглядали чиюсь машину. Проте за плином часу він добре не пам`ятає тих подій. судовому засіданні свідок також підтвердив, що підписи в протоколах ( т. 2 , а. с. 120-121 та а.с. 128-132 ) виконані ним особисто.

Факт того, що вказані свідки були задіяні в якості понятих підтверджується також відомостями, зафіксованими у протоколі затримання особи від 20.07.22 , з відеозаписом проведення вказаної слідчої дії ( т. 2 а.с. 128-136). Також із змісту згаданого процесуального документу вбачається, що 20.07.22, об 11 год. 55 хв., на вул. Леонтовича, біля будинку № 1 у м. Львові був затриманий ОСОБА_6 .

В процесі проведення затримання за допомогою лампи ультрафіолетового світіння було освітлено руки затриманого та слідів світіння, що притаманні для спецхімпрепарату « Промінь-1» виявлено не було. Під час проведення особистого огляду ОСОБА_6 було виявлено гаманець із грошовими коштами в загальній сумі 1800 дол. США, мобільний телефон марки iPhone 12ProMax IMEI НОМЕР_1 із сім картою з абонентським номером НОМЕР_2 .

Крім того, 20.07.22 , о 12 год. 05 хв. , на вул. Леонтовича, 1 у м. Львові було затримано ОСОБА_5 . Проведення вказаної слідчої дії зафіксовано у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.07.22 ( т. 2 а.с. 174 -186 ). Вказана слідча дія була проведена за участю понятих ОСОБА_38 та ОСОБА_39 . В процесі затримання особи, у обвинуваченого ОСОБА_5 було виявлено та вилучено : 20 тис. дол. США ( купюри номіналом по 100 дол. ), 100 польських злотих, 5400 грн. ; 50 Євро, 302 дол. США ; дозвіл на зброю НОМЕР_3 від 08.12.21, предмет , схожий на бойові набої, предмет, схожий на пістолет , предмети , схожі на гумові кулі; посвідчення на ім`я ОСОБА_5 .

Також 20.07.22 , у період з 14 год. 13 х. до 14 год. 47 хв. було проведено обшук транспортного засобу, який керував ОСОБА_5 . Зокрема, це автомобіль марки « MAZDA CX-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_4 . Власником транспортного засобу є ОСОБА_40 ( т. 2 а.с. 198-199 ). Згідно протоколу обшуку, в салоні автомобіля було виявлено та вилучено грошові кошти в розмірі 11 тис. дол. США, з який 1 купюра номіналом 100 дол. США, ідентифікована як купюра, що була надана заявником та 109 купюр номіналом по 100 дол. США - імітаційні засоби. Крім того, було виявлено та вилучено довіреність на право користування вказаним транспортним засобом від 29.06.22 , довіреність від 20.05.22 та страховий поліс на авто від 20.06.22. Постановами слідчої від 20.07.2022 року автомобіль та вилучені в ньому предмети були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні ( т. 2 а.с. 229-236 ).

Даючи оцінку письмовим зауваженням, долученим до матеріалів судового провадження стороною захисту ( т. 2 а.с. 202-212 ) та клопотанню захисника ОСОБА_7 від 27.01.26 про визнання згаданих протоколів затримання та протоколу обшуку від 20.07.2022 недопустимими доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного суду (ВП ВС), яка міститься у постанові від 31.08.2022 в справі №756/10060/17, "відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з частиною першою цієї статті недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Частинами другою і третьою цієї статті передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката.

Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

Суд вважає, що протоколи затримання , невідкладний обшук у транспортному засобі, яким керував обвинувачений ОСОБА_5 , як і сама процедура проведення вказаних слідчих дії відповідає вимогам ст.ст. 104,208,213,223,236 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 21.07.22 вказаний невідкладний обшук від 20.07.22 р. визнано законним та в порядку ст. 233, 234 КПК України надано дозвіл на його проведення ( т. 2 а.с. 215-228).

З приводу надання правової оцінки ухвалі слідчого судді суд констатує, що ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував, що одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, це рішення не підлягає сумніву. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а проста можливість існування двох поглядів на одне питання не є підставою для повторного розгляду. Відхилення від цього принципу виправдані, тільки якщо вони необхідні в обставинах істотного і незаперечного характеру (п. 52 рішення у справі "Рябих проти Росії" від 24.07.2003, заява №52854/99)..

Відтак суд зауважує, що вищезазначена ухвала слідчого судді Галицького райсуду м. Львова постановлена належним суб`єктом та відповідає вимогам КПК, тоді як надання оцінки мотивам, з яких слідчіий суддя дійшов відповідних висновків, свідчитиме про намагання даного складу суду повторно оцінити докази, надані слідчими в обґрунтування своїх клопотань до слідчого судді.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для визнання протоколу огляду від 20.07.2022 року , протоколів затримання особи від 20.07.22 , протоколу обшуку від 20.07.22 р. недопустимими доказами у даному судовому провадженні.

В ході дослідження доказів сторони обвинувачення судом були також досліджені : студентський квиток , виданий на ім.»я ОСОБА_9 ; підтвердження про його навчання в Університеті Економіки у м. Стальова Воля ; наказ ректора вказаного навчального закладу , довідки про прийняття ОСОБА_9 на стаціонарне навчання ; договір , укладений між та підтвердження оплати за навчання у вказаному навчальному закладі . Вказані документи були передані ОСОБА_5 ОСОБА_9 та на підставі заяви останнього від 20.07.22 ( т. 2 , а.с. 126) вищезазначені документи були долучені до матеріалів кримінального провадження ( т. 2 а.с. 127).

Зі згаданих документів вбачається наступне.

01.01.2022 укладено договір про навчання на ліценціацькій стаціонарній програмі факультету економіки між Університетом економіки у м. Стальова Воля ( Республіка Польща) та Андрієм Замостінським, громадянином України , паспорт НОМЕР_5 , на 2021/2022 академічний рік . Згідно даних договору, навчальний заклад зареєстровано в Реєстрі приватних університетів та асоціацій приватних університетів Міністерства науки і вищої освіти за номером 108 . Тривалість навчання 3 роки - 6 семестрів. Студент брав на себе зобов`язання регулярно сплачувати плату за навчання : 1700 злотих за 1 та 11 семестри ; 1850 злотих за 111та 1V семестри і 1950 злотих за V та V1 семестри. Плата вносилась до 10 жовтня поточного навчального року та до 10 березня у випадку навчання на літньому семестрі. Легалізований переклад даного договору з польської мови на українську було виконано 18.07.22 року мовним центром Victory та справжність підпису перекладача засвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

На виконання умов вказаного договору, 10.10.2021 року , через Банк Millennium ( м. Варшава ) , від імені ОСОБА_41 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , були внесені кошти на рахунок Університет економіки в м. Стальова Воля .

Згідно оригіналу Підтвердження від 18.11.2021 та його легалізованого перекладу, що було виконано 18.07.22 року мовним центром Victory , Університет економіки у м. . Стальова Воля , ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийнятий на навчання на період з 01.10.21 до 30.09.2024 р. на стаціонарне навчання першого ступеня спрямування « Економіка « в Університет економіки у м. Стальова Воля. Вказана обставина підтверджується оригіналом довідки вказаного навчального закладу від 18.11.2021 року та його легалізованим перекладом « Про прийняття іноземця на стаціонарне навчання» .

На підставі наказу Ректора Університету економіки у м. Стальова Воля від 08 березня 2022 , (легалізований переклад якого долучено до оригіналу ) , в зв`язку з воєнними діями на території України , що розпочалися 24.02.2022 року, літня екзаменаційна сесія студентів, що є громадянами України, продовжена до 01 вересня 2022 року.

Згідно оригіналу Підтвердження та його легалізованого перекладу, що було виконано 18.07.22 року мовним центром Victory , Університет економіки у м. Стальова Воля , 13.07.2022 підтвердив ту обставину, що ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що народився у Івано-Франківській області та особу якого встановлено на підставі посвідчення особи : паспорта НОМЕР_5 , є студентом 1-го року стаціонарного навчання першого ступеня спрямування « Економіка» у 2021/2022 році.

Також предметом дослідження було Підтвердження та його легалізований переклад , із змісту якого вбачається, що в зв`язку з частковим скасуванням обмежень, наказів та заборони під час стану епідемії COVID-19 Розпорядженням Ради Міністрів від 25.03.2022 заняття в Університет економіки у м. Стальова Воля з 01 квітня 2022 року у традиційній формі та вимагають прямої участі студентів . Студентський квиток виданий на ім.»я ОСОБА_41 13.07.2022 та містить фото особи. За матеріалами даного провадження визнані речовими доказами.

Враховуючи дату видачі перерахованих документів суд надає віри показанням обвинувачених щодо обставин взаємовідносин, що виникли між ними та ОСОБА_9 у період вересень-жовтень 2021 року та вважає ці покази чіткими та послідовними, що знайшли своє документальне підтвердження в ході судового розгляду.

Так, всі вище зазначені документи виконані на бланках Університету економіки у м. Стальова Воля та затверджені печатками. Згідно загальнодоступних відомостей в мережі Інтернет, наявні дані про функціонування вказаного навчального закладу . Без ініціативи самого ОСОБА_9 щодо отримання права на стаціонарне навчання у ВИШі Республіки Польща , у обвинувачених не було б можливості отримати копії його особистих документів, що і стали підставою для укладення договору про здобуття вищої освіти.

Між тим, сторона обвинувачення стверджує про те, що вказані документи є завідомо неправдиві, такі що були виготовлені невстановленими особами, матеріали стосовно яких виділено в окреме кримінальне провадження, з якими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діяли за попередньою змовою групою осіб, для виготовлення завідомо неправдивих документів на ім`я ОСОБА_9 .

Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У частині 1 коментованої статті даються визначення поняття документа-доказу у кримінальному провадженні. Документ-доказ повинен відповідати вимогам належності і допустимості (ст. 84 КПК). У документі мас бути вказане конкретне джерело відомостей про обставини і факти, що підлягають доказуванню з тим, щоб у випадку необхідності його можна було перевірити процесуальним шляхом.

Джерелом доказу документа є автор документа. Правове положення джерела доказів у даному випадку визначається компетенцією автора документа, яка обмежується межами його функцій.

Документ-доказ має зміст і форму. Зміст документа - це дані, які відображені у документі у відповідній формі. Форма документа - це його зовнішні ознаки, матеріал, з якого він виготовлений, - папір, тканина, фотоплівка, кінострічка, магнітна стрічка з допомогою букв, телеграфних і друкарських знаків, креслень, цифр, малюнків, зображень та іншими способами, що забезпечують однозначне розуміння змісту документа колом осіб, для яких він призначений.

Як вбачається із змісту ст. 99 КПК, документи можуть виникати у зв`язку з кримінальним провадженням і поза його межами.Вимоги, що пред`являються до документів-доказів у кримінальному провадженні: дані, що зафіксовані в документах, повинні мати значення для кримінального провадження, містити обставини, що підлягають доказуванню (ст. 91 КПК); документи повинні мати дані, носії яких відомі і можуть бути перевіреними, необхідні реквізити, дату, місце складення і реєстрації (прізвище, ім`я та по батькові посадовця, що його склав, необхідні підписи, штампи, печатки, супроводжувальні листи і т. ін.), анкетні дані громадянина, що його надав, і джерело інформації.

В даному випадку, на думку суду, стороною обвинувачення не здобуто жодного підтвердження того, що документи про навчання ОСОБА_9 з жовтня 2021 року у Вищій економічній школі м. Стальова Воля, Республіки Польща ( повідомлення, наказ, договір , студентський квиток та довідка банківської установи про оплату вартості навчання , на виконання умов договору ) є неправдивими. Такі містять всі реквізити документів. Зокрема, студентський квиток, ОСОБА_43 - це головний документ, що засвідчує статус студента та факт навчання в конкретному навчальному закладі Польщі, а також замінює посвідчення особи. Єдиним аргументом на підтвердження неправдивості таких документів сторона обвинувачення зазначає лише показання ОСОБА_9 . Між тим, жодним чином не проведено перевірку доводів сторони захисту з приводу обставин зарахування ОСОБА_9 на навчання до вказаного навчального закладу ще у 2021 році, що порушує принцип всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Між тим, Польща та Україна обопільно визнають дипломи, наукові звання, інші документи, що видаються навчальним закладом , оскільки обидві приєдналися до Лісабонської конвенції. Щоб отримані документи придбали юридичну силу, необхідно пройти відповідну процедуру - нострифікацію. Проста нострифікація передбачає надання стандартного пакета документів: оригінал, копія , та переклад документа .

В ході дослідження письмових доказів судом, сторона захисту неодноразово зазначала про те, що вказуючи про неправдивість документів щодо навчання ОСОБА_9 з 2021 року у Вищій економічній школі в м. Сталева Воля ( Польща ) , сторона обвинувачення не здійснювала жодних дій, передбачених КПК України, для перевірки їх дійсності. За змістом ст.ст.92, 93, 223, 237 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, за загальним правилом покладається на слідчого та прокурора, які здійснюють збирання доказів в тому числі шляхом проведення слідчих (розшукових) дій.

Відтак, стороною захисту надано в розпорядження суду та досліджено в ході судового розгляду відповідь на адвокатський запит, адресований на офіційний сайт навчального закладу , Вищої економічної школи у м. Стальова Воля, Республіки Польща, з якого вбачається, що ОСОБА_42 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_4 у Івано-Франківській області станом на 19.09.22 є студентом першого курсу ( 11 семестру) начання денної форми у 2021-2022 навчального року . Студент виконав всі фінансові зобов`язання перед закладом освіти . Керівництво університету ухвалило рішення продовжити екзаменаційну сесію до 15.10.22. Студент зобов`язаний з`явитись на екзаменаційну сесію , інакше йому загрожуватиме відрахування ( т. 4 а.с. 60-70 ) .

Незважаючи на заперечення прокурора в ході судового розгляду щодо достовірності вказаного доказу, суд вважає його належним та допустим , враховуючи представлені стороною захисту : копію адвокатського запиту та його переклад польською мовою ; підтвердження його скерування на офіційну електронну адресу Вищої економічної школи у м. Стальова Воля, Республіки Польща, що наявна в загальному досутпі мережі Інтернет, підтвердження про отримання електронного листа та відповіді на адвокатський запит ; копія листа - підтвердження навчального закладу з його легалізованим перекладом з польської мови.

Незважаючи на те, що всі зазначені вище документи , що стосувались зарахування ОСОБА_9 на навчання до Університету економіки у м. Стальова Воля на період 2021-2024 роки, були в розпорядженні органу досудового розслідування з 20.07.2022 року, лише після дослідження всіх письмових та речових доказів, допиту свідків та обвинувачених, надання стороною захисту підтвердження навчального закладу про зарахування ОСОБА_9 до ВУЗу ще у жовтні 2021 року, від прокурора надійшло клопотання , в якому вона просила суд звернутись до компетентних органів Республіки Польща з запитом про надання міжнародної правової допомоги виконання процесуальних дій з витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що розташовані та здійснюють свою діяльність на території Республіки Польща, документів та відомостей, на підставі яких можливо встановити : чи здійснює діяльність на території Польщі навчальний заклад Вища економічна школа в м. Сталева Воля; чи видавалося вказаним навчальним закладом доручення ОСОБА_5 чи ОСОБА_6 на здійснення на території України інформаційно-консультаційної діяльності та надання роз`яснень, пов`язаних із процедурою вступу в зазначений навчальний заклад ; встановити умови вступу у 2022 р. громадян України до згаданого навчального закладу; чи був зарахований ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадян України до навчального закладу Вища економічна школа в м. Сталева Воля , на період навчання з 01.10.2021 до 30.09.2024 ; чи укладався 01.10.21 Договір про навчання на ліценціатській стаціонарній програмі факультету економіки між Університетом економіки у м . Стальова Воля, що діяв на підставі довіреності ректора : засновником ОСОБА_44 та ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином України , уродженцем с.Березірка Рогатинського району , Івано-Франківської області ; чи здійснювалась останнім оплата за навчання, а також чи видавався навчальним закладом 13.07.2022 студентський квиток на ім.»я ОСОБА_46 ; ким подавались документи для прийняття на навчання ОСОБА_9 в навчальний заклад та хто оплачував за навчання останнього; чи здавав ОСОБА_9 екзаменаційні сесії у 2021-2024 роках та чи є він студентом даного навчального закладу на даний час . Запит просила надіслати через Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції ( м. Львів) до Міністерства Юстиції . Не дослідження цих питань в ході проведення досудового розслідування мотивувала тим, що процесуальне керівництво на стадії досудового розслідування у даному провадженні здійснював інший прокурор, який з невідомих причин не ставив питання про звернення з запитом про надання міжнародної допомоги щодо представлених суду документів органом досудового розслідування.

Ухвалою Шевченківського райсуду м. Львова від 24.10.25 згадане клопотання було задоволено частково. В порядку ст. 333 КПК України доручено органу досудового розслідування, що проводив досудове розслідування за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000159 про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення , СУ ГУНП у Львівській області , звернутись до компетентних органів Республіки Польща з запитом про надання міжнародної правової допомоги виконання процесуальних дій з витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що розташовані та здійснюють свою діяльність на території Республіки Польща , документів та відомостей, про які просить сторона обвинувачення.

Суд виходив з того, що відповідно до ст.22 ч.1, ч.6 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Відповідно до ст.21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд його справи незалежним і неупередженим судом.

Збирання нових доказів обвинувачення , про що просить фактично прокурор у своєму клопотанні, суперечить приписам ч. 3 ст. 22 КПК України, згідно якої під час кримінального провадження функції державного обвинувачення та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Між тим, 08.12.25 року , від СУ ГУНП у Львівській області на адресу суду надійшла відповідь, з якої вбачається, що в органу досудового розслідування відсутні правові підстави для звернення до компетентних органів Республіки Польща з запитом про надання міжнародної правової допомоги, виконання процесуальних дій, отримання документів та відомостей на стадії судового розгляду ( т. 4, а.с. 134-135 ). Тобто, ухвала суду залишена без виконання.

Не є доказами винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 332 КК України , в розумінні ст. 84 КПК України, ряд процесуальних документів, інших даних щодо передачі на зберігання речових доказів, які також зазначені прокурором у переліку доказів , які згідно встановленого обсягу доказів були досліджені в ході судового розгляду. Зокрема, це : постанова слідчої про передачу грошових коштів на відповідальне зберігання від 27.07.2022 відповідно до якої вилучені у обвинувачених призатриманні грошові кошти були передані на зберігання на депозитний рахунок ГУНП у Львівській області, до якого долучено супровідний лист та 5 квитанції до прибуткових касових ордерів від 28.07.22 ( т. 3 а.с. 1-5) ; ухвали слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 16.09.22 про продовження терміну дії обов`язків , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України ( т. 3 а.с. 6-29 ); ухвали слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 21.07.22, 22.07.22, про накладення арешту на речові докази та майно затриманих ( т. 3 а.с. 30-36 ; 39-57 ) ; їх часткове скасування ухвалою від 14.09.22.

Із дослідженого в ході судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16.09.22 р. ( т. 3 а.с. 58-61 ) вбачається, що вказана слідча дія була проведена за участю ОСОБА_5 та його захисника, ОСОБА_7 , яким вручено копію ухвали слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 28.07.22, якою було дано доступ до мобільного телефону марки Айфон 11, НОМЕР_6 із сімкартою НОМЕР_7 , мобільний телефон Айфон 5s ІМЕІ НОМЕР_8 із сім картою НОМЕР_9 , що були вилучені у обвинуваченого 20.07.22. При огляді та ознайомленні зі змістом інформації, наявної у телефоні марки Айфон 11, НОМЕР_6 із сімкартою НОМЕР_7 було виявлено та знято скріншоти , що збережені на цифровому носії, що долучений до вказаного протоколу. Зокрема, наявна інформація про телефонні дзвінки між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який зазначений у телефонній книзі як « ОСОБА_47 ». Вказані особи в ході судового розгляду не заперечували факт знайомства та спілкування з приводу отримання від ОСОБА_9 коштів шахрайським шляхом за оригінали документів про його навчання у м. Стальова Воля, Республіки Польща.

Крім того, наявна інформація про спілкування ОСОБА_5 з ОСОБА_9 , що зазначений у телефонній книзі як « виїзд ОСОБА_14 » та абонентом « ОСОБА_48 » . Зокрема, в один і той же період - травень-липень 2022 , до вказаних осіб ОСОБА_5 скеровано аналогічні фотокопії документів, оригінали яких в подальшому були передані ОСОБА_9 , 20.07.2022, обвинуваченим, про його право на навчання у Вищій школі економіки м. Стальова Воля, Республіки Польща. При цьому у відповідь на отримані документи абонент « ОСОБА_48 » зазначив : « Ще диплом може мати « ( т. 3 а.с. 61 ; файли IMG 0306-0317). Наведене , на думку суду, свідчить про домовленість на отримання ОСОБА_9 саме достовірних документів, що дають право на навчання та проживання на території Польщі . Інші ж скріншоти телефонних з`єднань абонента ОСОБА_5 з іншими особами не несуть жодної інформації, що стосується пред`явленого обвинувачення.

При цьому суд зауважує, що в органу досудового розслідування була безперешкодна можливість встановити зміст переписки та з`єднань з зазнченими особами і за період з вересня 2021 року по грудень 2021 року, з метою перевірки версії сторони захисту по вказаних подіях. Проте таке дослідження проведено не було.

Крім того, з даних, що містяться у заяві ОСОБА_9 , що виконана в друкованій формі про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, у відомостях зазначеного вище протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16.09.22 р. чітко вбачається участь особи з анкетними даними « ОСОБА_48 » у домовленостях, що існували між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , так як на його телефон обвинувачені скеровували ті ж копії документів, що й заявнику та останній вказував на нього як на особу, що посприяла у його знайомстві з обвинуваченими. Незважаючи на те, що у органу досудового розслідування були контактні дані для спілкування з вказаною особою, така не була навіть допитана в якості свідка на стадії досудового розслідування , що вбачається з відомостей , наявних у Реєстрі матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ( т. 1 а.с. 17-28). Наведене свідчить про те, що залишилися з`ясованими не всі обставини, які мають істотне значення для справи, а слідство проводилося лише в одному напрямку, ігноруючи докази, які виправдовують підозрюваних або свідчать про інший перебіг подій, про які сторона захисту зазначала ще зі стадії проведення досудового розслідуванняє

Враховуючи вище викладене , суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_9 , та не вважає такі беззаперечним доказом вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, оскільки такі суперечать іншим доказам, дослідженим в ході судового розгляду. Так, у друкованому варіанті своєї заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, сам ОСОБА_9 вказував про те, що саме його знайомий на ім`я « ОСОБА_14 » порекомендував йому ОСОБА_29 , як особу, що може посприяти у перетині державного кордону. Крім того, згідно протоколів НСРД саме абонент « ОСОБА_48 », в інтересах ОСОБА_9 , вів перемовини та переписку щодо документів та йому, як і ОСОБА_9 обвинувачені скеровували копії документів , що підтверджували його навчання у Польщі. Між тим , в хорді судового розгляду ОСОБА_9 заперечив знайомство з особою на ім`я « ОСОБА_14 », а відомостей про дослідження даних обставин органом досудового розслідування суду не надано.

Згідно висновку експерта за результатом проведення експертизи хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин №2393-Е від 22.08.2022 ( т. 3 а.с. 62-68 ) та акт № 2 здачі - приймання висновку експерта №2393-Е від 22.08.2022 із зазначенням вартості - 5663,10 грн. на руках обвинуваченого ОСОБА_5 були виявлені сліди спецхімпрепарату, яким були оброблені імітаційні засоби. Як зазначалось вище , судом було відхилене клопотання сторони захисту про визнання недопустимим доказом протоколу затримання ОСОБА_5 , відтак, відсутні підстави для визнання недопустимим доказом і вказаного висновку експерта. Крім того, в ході судового розгляду сам ОСОБА_5 не заперечив ту обставину, що 20.07.22, ОСОБА_9 передав йому конверт, в якому містились купюра 100 дол. США та імітаційні кошти . Вказаний конверт було вивлено при обшуку транспортного засобу, яким в цей день керував обвинувачений.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи друкарських форм №2394-Е від 23.08.2022 банкнота номіналом 100 доларів США серії МА № 5361567А (надана ОСОБА_9 ) є банкнотою USD, номіналом 100 дол. , зразка 2009 р. , виготовленою та випущеною в обіг Федеральною Резервною Системою США ( т. 3 а.с. 69-72) . Оскільки дане експертне дослідження стосується питання предмету доказування , відтак суд приходить до висновку, що безпідставним є твердження сторони захисту про те, що вказаний висновок не слід приймати до уваги , а відтак витрати на його проведення не підлягають до стягнення з обвинувачених.

Судом було досліджено також за клопотанням сторони обвинувачення висновок судового експерта за результатами проведення криміналістичної експертизи відео-, звукозапису зразків усного мовлення ОСОБА_6 №3460- Е від 02.01.2023 з додатком А ( т. 3 а.с. 72-77 ) та висновок судового експерта за результатами проведення криміналістичної експертизи відео-, звукозапису зразків усного мовлення ОСОБА_5 №3461-Е від 02.01.2023, з додатком А ( т. 3 а.с. 82 ). Вказаними експертними дослідженнями підтверджено усне мовлення вказаних осіб на звукозаписах розмов, що відображені у протоколах проведення НСРД .

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні було допитано експерта ОСОБА_49 , який виконував вказані експертні дослідження. Експерт підтвердив свої висновки №3460- Е від 02.01.2023 та №3461-Е від 02.01.2023 за матеріалами даного кримінального провадження та зазначив, що для виконання експертного дослідження йому було представлено в якості експериментальних зразків голосу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відеозапис до протоколу затримання вказаних осіб. У разі, якщо б запис і мовлення були поза камерою, то експерт вимагав би взірці усного мовлення. Проте, відеозапис проведення слідчої дії - затримання обвинувачених ,містив достатньо даних усного мовлення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з відеофіксацією такого на камеру . Він брав для дослідження лише ті висловлювання осіб щодо яких слідчим ставились запитання у постанові, які потрапляли в кадр. Крім того, затримані особисто назвали свої анкетні дані, відтак у експерта не було сумніву і щодо їх особи та не було підстав для витребування інших зразків мовлення.

В процесі дослідження за клопотанням сторони обвинувачення доказів, здобутих в процесі проведення НСРД , сторона захисту просила визнати такі недопустимими в зв`язку з наступним. Зокрема, клопотання слідчої від 11.05.22, що були погоджені прокурором ОСОБА_50 , про надання дозволу на проведення негласних слідчих ( розшукових ) дій ( т. 3 а.с. 83-85 та 87-89) було виготовлено 11.05.22 року, що відображено у його тексті. Між тим, постанова про включення ОСОБА_51 до складу групи прокурорів у даному провдаженні , винесена лише 12.05.22 р. При цьому дата , коли саме прокурор погодив дане клопотання у вказаному процесуальному документі відсутня. Відтак, сторона захисту вважає, що всі докази, здобуті за результатами НСРД, дозвіл на які надані на підставі вказаних клопотань, слід визнати недопустимими, так як станом на 11.05.22 у прокурора ОСОБА_52 не було повноважень на погодження клопотання.

Даючи оцінку згаданим документам суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту є безпідставним. Дійсно, друковваний текст клопотання слідчої про надання дозволу на проведення негласних слідчих ( розшукових ) дій виготовлено 11.05.22. Прокурор ОСОБА_53 був включений до складу групи прокурорів 12.05.22 та при погодженні даного клопотання відомості про його посаду та анкетні дані , без зазначення дати внесені рукописним текстом. Крім того, клопотання надійшло до Львівського апеляційного суду для розгляду 13.05.22, що ствердужється листом від 23.06.25 ( т. 4 а.с. 115-117) . Ухвалами слідчого судді Львівського апеляційного суду від 13.05.22 року ( т. 3 а.с. 86, 105) вказані клопотання були задоволені. Надано дозвіл на проведення НСРД відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . Згадані ухвали постановлені належним суб`єктом та відповідають вимогам КПК. У процесі розгляду клопотань слідчий суддя досліджував як саме клопотання, так і докази, надані уповноваженою особою. Надання оцінки змісту ухвал свідчитиме про намагання даного складу суду повторно оцінити ті документи та докази, які надавались слідчим на підтвердення права на звернення з таким клопотанням та його погодження процесуальним прокурором.

Крім того, суд дослідив також згідно встановленого обсягу дослідження доказів : клопотання про надання дозволу на проведення НСРД від 22.06.22, 08.07.22 , доручення про проведення НСРД від 13.05.22, 21.06.22, 24.06.22 , 11.07.22 ; ухвали слідчих суддів Львівського апеляційного суду про надання дозволу на проведення НСРД від 11.07.22, 21.06.22 ( т. 3 а.с. 90 - 106), постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину від 17.05.22 та від 15.07.22 ( т. 3 а.с. 193-200 ) Згадані процесуальні документи не є доказами винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, проте свідчать про дотримання органом досудового розслідування вимог чинного КПК України на право проведення негласних слідчих ( розшукових ) дій відносно вказаних осіб та ОСОБА_9 .

Згідно встановленого порядку та обсягу дослідження доказів у даному судовому провадженні були досліджені також : протокол про результати проведення НСРД: - аудіо - відео контролю особи ОСОБА_9 № 196/76-2022 від 03.08.2022, з додатком - цифровим носієм інформації № 509 ; протоколи про результати проведення - аудіо - відео контролю особи ОСОБА_9 № 185/76-2022 від 27.07.2022, з додатком - цифровим носієм інформації № 30 ( т. 3 а.с. 117-135) ; протокол про результати проведення НСРД: зняття інформації з електронних комунікаційних мереж абонентського номера, що належить ОСОБА_9 № 194/76-2022 від 03.08.2022, з додатком - цифровим носієм інформації № 17 ( т. 3 а.с. 143-151) ; протокол про хід проведення НСРД: - аудіо - відео контролю особи ОСОБА_5 № 101/76-2022 від 20.06.2022 ; протокол про результати проведення НСРД: зняття інформації з електронних комунікаційних мереж абонентського номера, який належить ОСОБА_5 № 195/76-2022 від 03.08.2022, з додатком - цифровим носієм інформації № 18 ; протокол про результати проведення НСРД: візуальне спостереження за особою в публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних засобів для спостереження за ОСОБА_5 № 223/76-2022 від 14.09.2022, з додатком - цифровим носієм інформації № 8 ; протокол про результати проведення НСРД: візуальне спостереження за особою в публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних засобів для спостереження за ОСОБА_6 № 218/76-2022 від 29.08.2022, з додатком - цифровим носієм інформації № 1; протокол про хід проведення НСРД: зняття інформації з електронних комунікаційних мереж абонентського номера, який належить ОСОБА_9 № 126/76-2022 від 07.07.2022; протокол про хід проведення - аудіо - відео контролю особи від 17.05.22 №100т/76-2022 ; протоколи про проведення контролю за вчинення злочину від 05.09.22 №№2659 м/16/05-2022 та 2657м/16/05-2022( т. 3 а.с. 161-188).

Стверджуючи про наявність сумнівів у справжності записів НС(Р)Д, сторона захисту не тільки не навела, в чому конкретно (в частині якої розмови чи зустрічі) зафіксовані розмови не відповідають дійсності або є фальсифікованими, але й сама посилалась на частини з них для обґрунтування власних версій подій.

Вказані документи містять зафіксовані розмови між обвинуваченими , ОСОБА_9 та іншими, невстановленими органом досудового розслідування особами. При цьому , як вбачається із відомостей протоколів проведення НСРД від 03.08.22 ( т. 3 а.с. 117-129 ), дійсно , 20.07.22 , обвинуваченні разом з ОСОБА_9 під`їхали до приміщення воєнкомату, звідки по домовленості з обвинуваченими вийшов працівник вказаної установи та без черги, незважаючи на наявність такої ) провів ОСОБА_9 в один з кабінетів. Там, після перевірки документів, йому була надана консультація з приводу того, що у нього наявний військовий квиток старого взірця, відтак необхідно оновити документи, подати два фото та пройти ВЛК.

Після повернення до машини обвинувачених останні продовжили наполягати на передачі ОСОБА_9 їм коштів ( не уточнюючи розміру ) за документи , що підтверджують факт його навчання у м. Стальова Воля , Польща, так як вони гарантують його безперешкодний виїзд за межі України. Після передачі таких коштів ( 100 дол. США та 10 900 дол. емітаційних засобів) відбулось затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в цей же день, 20.07.22. При цьому, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування не було допитано для встановлення істини у справі жодного працівника районного воєнкомату, незважаючи на те, що така можливість реально була.

Крім того, як вбачається з досліджених в ході судового розгляду відомостей , що відображені у протоколах НСРД, відсутні будь-які дані, що можуть свідчити про спілкування обвинувачених , як в ході особистих зустрічей, так і в ході переписки, з особами, що можуть мати реальну можливість у сприянні незаконному перетину державного кордону громадянами України. Між тим, право на здійснення відео-та аудіо спостереження за обвинуваченими були в працівників правооохоронних органів тривалий період , з травня 2022 року, до моменту затримання, 20.07.22, проте таких відомостей не встановлено.

16.01.23, постановою прокурора , з даного кримінального провадження матеріали досудового розслідування за фактом організації та сприяння незаконного переправлення особи через державний кордон України щодо невстановлених осіб виділені в окреме провадження ( т. 3 а.с. 202-207) . Між тим, жодної інформації з приводу того, чи внесені відомості до ЄРДР на підставі вказаної постанови та чи проводяться будь-які слідчі дії у виділеному провадженні, стороною обвинувачення не надано. Сам по собі факт отримання ОСОБА_9 позачергової консультації у працівника воєнкомату не свідчить про наявність в діях обвинувачених складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Враховуючи наведені докази, які були судом досліджені та оцінені в сукупності, суд визнає недоведеним наявність в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ознак складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України з огляду на наступне.

Завданням суду є оцінка доказів, наданих стороною обвинувачення на доведення пред`явленого нею обвинувачення. Якщо сторона обвинувачення не довела одного або кількох елементів злочину, у якому звинувачувалася особа, однак інші обставини, доведені стороною обвинувачення, свідчать про наявність в діянні іншого складу злочину, суд зобов`язаний надати правову оцінку таким обставинам і кваліфікувати їх за відповідним положенням кримінального закону. Така зміна кваліфікації не свідчить про порушення права на захист, якщо обставини, які дали суду підставі для кваліфікації злочину, були предметом судового розгляду і сторона захисту знала про них і мала можливість їх спростовувати.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» передбачає, що сторона обвинувачення, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожен елемент складу злочину, який визначає його кваліфікацію за кримінальним законом (згідно з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.04.2021 у справі № 751/2824/20 та від 23.02.2021 у справі № 742/642/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 332 КК є суспільні відносини у сфері забезпечення цілісності та недоторканності її кордонів. Додатковим безпосереднім об`єктом виступає державний суверенітет, а також життя та здоров`я потерпілих осіб.

Правовою основою суспільної обумовленості незаконного переправлення осіб через державний кордон є положення, які встановлені ст. 2 Конституції України, відповідно до якого суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Поняття державного кордону визначено у ст.1 Закону України «Про державний кордон України», під яким розуміється лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України, суші, води, надр, повітряного простору. Питання делімітації та демаркації державних кордонів вирішуються на міждержавному рівні. За конструкцією об`єктивної сторони склад злочину незаконного переправлення осіб через державний кордон України характеризується як злочин з формальним складом. Це означає, що злочин вважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї із перерахованих у диспозиції ст.332 КК України дій, а саме: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України; керівництво такими діями; сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Незаконне переправлення осіб через державний кордон України характеризується як спроба переправлення або безпосередньо переправлення особи через державний кордон України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади. У відповідності з законодавством України та міжнародними договорами тільки у пунктах пропуску, які встановлюються Кабінетом Міністрів України, здійснюється залізничне, автомобільне, морське, річкове, повітряне або інше сполучення через державний кордон України.

Під організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України слід розуміти активні дії, які виявляються у розробці планів, визначенні місця, часу незаконного переправлення, пошуку співучасників, створенні організованої групи, її фінансуванні, озброєнні тощо. Під керівництвом розуміється віддання певних команд, розстановка учасників, розподіл їх обов`язків, тобто активна діяльність по забезпеченню самого переправлення під час його вчинення. Щодо сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, то кримінальний закон дає вичерпний перелік засобів сприяння: поради, вказівки, надання засобів або усуненням перешкод, які допомагають здійснити незаконне переправлення через державний кордон України.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом, тому що злочини з формальним складом, до яких належить й незаконне переправлення осіб через державний кордон України, можуть вчинятися виключно з прямим умислом. Прямим є умисел, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, дії або бездіяльності незаконного переправлення осіб через державний кордон України і свідомо бажала його вчинити.

Особливо кваліфікуючі ознаки встановлені ч.3 ст. 332 КК України передбачають кримінальну відповідальність за дії, передбачені першою частиною цієї статті, якщо вони вчинені або організованою групою або з корисливих мотивів.

Під корисливим мотивом слід розуміти випадки, коли винний, здійснюючи незаконне переправлення через державний кордон України, бажав одержати у зв`язку з цим протиправні матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 332 КК України обов`язковим є наявність об`єктивної сторони цього злочину у виді незаконного переправлення осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України; керівництва такими діями; сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, а також суб`єктивної сторони у виді прямого умислу.

При вирішенні питання про вину обвинувачених згідно з нормами ст. 62 Конституції України, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

У силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Як уже було зазначено стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії" відмічається, що принцип презумпції невинуватості полягає у тому, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні для визнання особи винною застосовується стандарт доведення "поза розумним сумнівом", з урахуванням версії сторони захисту, слід встановити, чи дійсно відсутнє будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом судового розгляду, ніж те, що мало місце вчинення інкримінованого злочину і що у його вчиненні винні саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Так, протягом всього судового розгляду обвинувачені повністю заперечували наведене в обвинувальному акті трактування подій, стверджуючи, що будь-якого протиправного характеру вони не носили та інкримінований злочин вони не вчиняли. При цьому, обвинувачені представили суду своє бачення і сприйняття подій, що є предметом судового розгляду, яке зводиться до наступного .

Саме з ініціативи ОСОБА_9 , обвинувачені , через невстановлених органом досудового розслідування осіб, що є громадянами Польщі, сприяли йому у поступленні на навчання до Вищої економічної школи в м. Сталева Воля ( Респкбліки Польща ) у вересні- жовтні 2021 року, задовго до початку повномаштабної війни та встановлення обмежень громадянам України для перетину кордону особам чоловічої статі , віком 18-60 років. Наведене підтверджується тим, що у вказаний навчальний заклад були скеровані ксерокопії всіх необхідних особистих документів ОСОБА_9 , доступу до яких , без його особистої згоди , обвинуваченіне мали б . Від його імені обвинуваченими була проведена оплата за навчання, що стверджується підтвердженням банківської установи Республіки Польщі. Всі оригінали документів про зарахування ОСОБА_9 на навчання були отримані обвинуваченими . В зв`язку з відмовою ОСОБА_9 повернути кошти за оплату вартості навчання, оплату за послуги посередників , громадян Польщі , та оплату послуг самих обвинувачених, про які сторони первинно домовлялись , вказані документи залишились у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та обвинувачені не повідомили ОСОБА_9 про те, що він є студентом навчального закладу Польщі та має право на проживання в цій країні. Згодом, весною 2022 року , знову ОСОБА_48 звернувся до ОСОБА_54 , в інтересах ОСОБА_9 , та просив вияснити у знайомих з Польщі, чи можуть вони в нових умовах посприяти в прийнятті його на навчання до ВУЗу Польщі. Тепер це би вже давало право особі на перетин державного кордону України і таке право було фактично у ОСОБА_9 до внесення змін до діючого законодавства, зокрема до 14.09.22 року. Не повідомляючи про те, що фактично всі оригінали документів про навчання ОСОБА_9 у Польщі наявні в обвинувачених, вони вирішили скористатись ситуацією і , враховуючи попередню непорядну поведінку ОСОБА_9 щодо них, отримати з нього прибуток. Вони розуміли, що якби ОСОБА_9 дізнався про те, що він вже є студентом, то він не розрахувався б з ними, а тому вигадували різноманітні історії, розповідали про те, що мають зв`язки у високих колах, цим займаються на постійній основі, хоча фактично це жодним чином не відповідало дійсності. Просто вони хотіли заспокоїти так званого клієнта, виглядаючи в його очах такими собі ділками. Вони вигадували різні історії, які не мають нічого спільного з реальністю, але лише для того, щоб він віддав їм гроші - за проплату за навчання та за їх послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Частина третя вказаної статті передбачає, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Тобто перекваліфікація злочину судом допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема, шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.

Верховний Суд у своєму рішенні від 19.10.2021 у справі № 552/2540/20 вказав, що закриття судом кримінального провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого судом, не виправдовує легітимних очікувань особи, яка зазнала шкоди і не узгоджується із завданнями кримінального судочинства. Відмова держави від кримінального переслідування особи за наявності у її діях ознак іншого кримінального-караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено обвинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного, а особу, якій завдано шкоду, поставить у становище правової незахищеності і створить умови для повторної віктимізації.

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

У ч. 2 ст. 190 КК України визначено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботами на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Таким чином, у ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді штрафу або виправних робіт, або обмеження волі, або позбавлення волі на строк до трьох років менш суворе ніж у статті, за якою ОСОБА_55 та ОСОБА_6 обвинувачуютьсяся . Відтак, їх становище у випадку зміни правової кваліфікації їх дій судом покращується.

Суд, враховуючи обставини справи, зважаючи на те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, є менш тяжким ніж той, що інкримінований ОСОБА_56 та ОСОБА_6 стороною обвинувачення, вважає за можливе вирішити питання про перекваліфікацію їх дій з ч. 3 ст. 332 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України.

Частина друга статті 190 КК України передбачає відповідальність за шахрайство, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.

Суд приходить до висновку, що дії обвинувачених були спрямовані саме на шахрайство, тобто на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб. При цьому суд виходить з того, що реальна шкода від вчиненого щодо нього кримінального правопорушення становить еквівалент 100 дол. США, що станом на 20.07.2022 складало 3 657 грн. та в розумінні примітки 3 ст. 185 КК України не відповідає критерію «значної шкоди».

Інші ж ксерокопії купюри, що були передані ОСОБА_9 , 20.07.2022 року обвинуваченим у розмірі 10 900 дол. США. є імітаційними засобами, тому слугують доказом умислу та обману (ст. 190 КК України), що посилює відповідальність, але не замінює собою реальний фінансовий збиток.

За таких обставин суд сформулював обвинувачення, яке визнане судом доведеним:

У період з 07.05.2022 та не пізніше 20.06.2022, ОСОБА_55 , за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року, із змінами, внесеними згідно з Указами Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27 січня 1995 року, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, а в їх розпорядженні перебували оригінали документів , що були ними отримані у жовтні 2021 року , що надавали право ОСОБА_9 навчатись на стаціонарному відділенні Вищої економічної школи у м. Стальова Воля, Республіки Польща, про які останній не знав, опрацювали протиправний механізм незаконного збагачення під приводом організації незаконного переправлення особи через державний кордон України.

Так, у вересні 2021 року, за сприяння невстановлених осіб, що є громадянами Республіки Польща, ОСОБА_55 , за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_6 , з метою отримання винагороди за свої послуги, на прохання ОСОБА_9 , передали ксерокопії його документів ( паспорта, водійських прав, ідентифікаційного коду ) , на підставі яких було укладено договір про зарахування ОСОБА_9 на стаціонарне навчання до Вищої економічної школи у м. Стальова Воля, Республіки Польща . Після оплати у банківській установі Республіки Польща , за кошти, надані ОСОБА_57 та ОСОБА_6 , вартості навчання за перший курс, в їх розпорядження надійшли оригінали документиів , що підтверджували право на навчання ОСОБА_9 у вказаному ВУЗі Республіки Польща. Так як ОСОБА_9 відмовився надати свої кошти як на оплату за договором про навчання , так і на оплату послуг особам, що сприяли в оформленні документів, ОСОБА_55 та ОСОБА_6 не повідомли йому про те, що він зарахований на навчання та має право, на той час, постійно проживати на території Польщі.

07.05.22 ОСОБА_9 повторно звернувся до ОСОБА_54 з проханням посприяти в отриманні документів, що надавали б йому право на виїзд за межі України в період воєнного стану. Так як у розпорядженні ОСОБА_54 та ОСОБА_6 були наявні оригінали документів, які надавали право ОСОБА_9 на вибуття на стаціонарне навчання до Республіки Польща, про що не було відомо останньому, у ОСОБА_54 та ОСОБА_6 виник спільний умисел на шахрайське заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , шляхом обману.

В процесі спілкування з ОСОБА_9 у період з 07.05.22 по 20.07.22 , реалізуючи свої протиправні наміри, спрямовані на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_55 та ОСОБА_6 .

Зокрема, 20.06.2022, близько 11:31 год., ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння коштами ОСОБА_9 шахрайським шляхом, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні торгового павільйону, що розташований по вул. Монастирського у м. Львові, під час зустрічі з ОСОБА_9 познайомив його з ОСОБА_6 .

Цього ж дня, близько 11:33 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у автомобілі марки «Skoda» під його керуванням, неподалік вказаного торгового павільйону, у ході розмови з ОСОБА_9 повідомив, в висловив останньому вимогу про надання грошових коштів у сумі 11 000 доларів США, за нібито організацію ним незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України.

ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння коштами ОСОБА_9 шахрайським шляхом , за ніби-то організацію незаконного перетину останнім кордону України , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , у період з 20.06.2022 до 20.07.2022, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, достеменно знаючи про наявність у них документів , відповідно до яких ОСОБА_9 ще у жовтні 2021 року зарахований на навчання до Вища економічна школа », що знаходився в м. Стальова Воля, Республіка Польща та має право на законний перетин кордону України , що не було відомо останньому, у телефонних розмовах вигадували різноманітні історії, що мають зв`язки у високих колах, сприяють іншим особам для незаконого перетину державного кордону України, цим займаються на постійній основі, хоча фактично це жодним чином не відповідало дійсності.

У подальшому, 19.07.2022, близько 14.00 год., ОСОБА_11 , перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванні місці, у ході телефонної розмови з ОСОБА_9 повідомив йому, що документи для виїзду за кордон будуть готові 20.07.2022, узгодив із ним час та місце зустрічі на вказаний день.

Також, 19.07.2022 , близько 16:00 год. , ОСОБА_5 , перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванні місці, у ході телефонної розмови з ОСОБА_9 повідомив йому, що документи для його виїзду за кордон готові та вказав надати йому обумовлену суму грошових коштів за надані ним, ОСОБА_6 та узгодив із ОСОБА_9 час та місце зустрічі на 20.07.2022.

Так, 20.07.2022, близько 09:40 год., ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_9 шахрайським шляхом, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 перебуваючи в автомобілі марки «Маzda», моделі «СХ-5» , поблизу церкви Святої Анни, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 32, разом із ОСОБА_6 , під час зустрічі із ОСОБА_9 передали останньому отримані ними ще у жовтні 2021 року документи про навчання ОСОБА_9 в навчальному закладі « Вища економічна школа », що знаходився в м. Стальова Воля, Республіка Польща, повідомивши, що у подальшому нададуть йому студентський квиток, а відтак дані документи останній зможе пред`явити службовим особам відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки , а також використати їх при перетині державного кордону України.

У подальшому, цього ж дня, близько 10:04 год., ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_9 шахрайським шляхом , перебуваючи в автомобілі марки «Маzda», моделі «СХ-5» під керуванням ОСОБА_12 , неподалік Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні, що знаходиться за адресою: вул. Кульпарківська, 95, у м. Львові, передали ОСОБА_9 студентський квиток про його навчання в навчальному закладі « Вища економічна школа », що знаходиться в м. Стальова Воля, Республіка Польща.

Надалі, цього ж дня, близько 11:48 год. , ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_9 шахрайським шляхом, , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи в автомобілі марки «Маzdа», моделі «СХ-5» під керуванням ОСОБА_5 , неподалік будинку № 1, що знаходиться за адресою: вул. Леонтовича, м. Львів, разом із ОСОБА_6 , шляхом обману, не маючи дійсного наміру організовувати незаконне переправлення особи через державний кордон, одержав від ОСОБА_9 кошти в розмірі 11000 доларів США ( з яких 100 дол. США були надані самим ОСОБА_9 , інші 10 900 дол. США були інімаційними засобами) , за ніби - то організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України. Після вказаних подій обвинувачені були затримані на місці злочину.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сколи кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Кваліфікація кримінального правопорушення - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння. Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно - небезпечне діяння як конкретне кримінально каране.

Правильна кваліфікація забезпечує реалізацію конституційного принципу законності у кримінальному судочинстві (ст. 129 Конституції України), гарантує охорону і здійснення прав та свобод людини і громадянина, виступає необхідною умовою призначення справедливого покарання.

Кваліфікація кримінального правопорушення - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Щодо кримінальної відповідальності за ст. 190 КК, то положення закону про кримінальну відповідальність визначають шахрайство як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, де обман і зловживання довірою передбачені у ст. 190 КК як самостійні (альтернативні) способи вчинення шахрайства.

Обман як спосіб шахрайства полягає в повідомленні неправдивих відомостей (активний обман) або у приховуванні відомостей про обставини, повідомлення яких мало б суттєве значення для рішення про передачу майна або права на майно (пасивний обман). Обманом є введення людини в оману або підтримка вже наявної омани шляхом впливу на її психіку з метою змусити останню виконати певні дії в інтересах того, хто обманює.

У свою чергу обман у намірах полягає у тому, що під час отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання винна особа ще в момент заволодіння цим майном має на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання.

Повідомлення неправдивих відомостей або замовчування відомостей є особливими видами інформаційного впливу на психіку особи з метою змусити останню виконати певні дії в інтересах того, хто обманює, який призводить до того, що особа перекручено сприймає дійсність, а отже, здійснює процес мислення на ґрунті омани, що й обумовлює зовні добровільне волевиявлення особи, яка володіє майном, на передачу майна чи права на нього винному, а отже і наступне фактичне протиправне заволодіння тим чужим майном або набуття права на таке.

Заволодінням установлюється панування над річчю, що і є результатом застосованого обману потерпілого, якого в такий спосіб зовні добровільно спонукають передативинуватому майно чи право на майно, фактичним наслідком чого є заподіяння матеріальної шкоди.

У свою чергу суб`єктивна сторона складу кримінальних правопорушень, передбачених як ч. 3 ст. 332, так і ч. 1 ст. 190 КК характеризується такими юридичними ознаками, як прямий умисел, корисливі мотив і мета (за ч. 2 ст. 24 КК прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання).

Спрямовуюча функція мотиву полягає в постановці суб`єктом мети кримінального правопорушенняі визначенні шляху її досягнення. Мета кримінального правопорушення - це результат, якого намагається досягти суб`єкт під час вчинення правопорушення, керуючись певним мотивом; суб`єктивний образ бажаного результату дії чи бездіяльності, тобто ідеальна в думках модель майбутнього кінцевого результату, до якого прагне суб`єкт кримінального правопорушення.

Мета кримінального правопорушення підпорядкована мотиву. Саме на основі мотиву, керуючись ним, суб`єкт ставить собі мету, досягненню якої він підкорює своє діяння.

Для кваліфікації діяння за елементами складу необхідно встановити відповідність (тотожність, ідентичність) між мотивом і метою, якими фактично керувався або переслідував суб`єкт кримінального правопорушення та законодавчому закріпленні цих ознак у кримінально-правовій нормі.

У такому разі потрібно встановити домінуючий мотив, який і буде покладено в основу кваліфікації кримінального правопорушення.

У випадках, коли винна особа, вчиняючи правопорушення, керувалася мотивом, який є характерний для декількох статей особливої частини КК, то належить з`ясовувати, який із них був домінуючим, і кваліфікувати дії за тією частиною статті КК, якою визначено відповідальність за вчинення правопорушення з такого мотиву.

Суб`єктивна сторона дозволяє розмежувати суміжні кримінальні правопорушення, відмежувати їх від інших правопорушень та від діяння,

Вчиняючи шахрайство, винна особа цілком усвідомлює: суспільну небезпечність самого діяння, тобто фактичну сторону діяння та його суспільне значення; об`єкт і предмет кримінального правопорушення, цінність матеріальних благ і інших предметів спеціального призначення; спосіб вчинення правопорушення, той факт, що свідомо вводить потерпілого в оману шляхом обману чи зловживання довірою, що останній лише зовнішньо добровільно передає їй предмет кримінального правопорушення, тоді як фактично ця воля потерпілого є фіктивною; факт заволодіння майном, правом на майно чи предметами спеціального призначення.

Таким чином, об`єктивна та суб`єктивна сторона шахрайства як конкретного акту вольової поведінки суб`єкта кримінального правопорушення перебувають у тісному взаємозв`язку і взаємообумовленості. Вчинюване шляхом обману чи зловживання довірою заволодіння майном, правом на майно, предметами спеціального призначення є свідомим та вольовим діянням, яке обумовлено потребами, інтересами винної особи, прагненням досягнення конкретного результату свідомо вибраним шляхом.

Вагомим у цьому провадженні є те, що залишилися неспростованими доводи сторони захисту щодо того, що документи , що були в розпорядженні обвинувачених, про навчання ОСОБА_9 у « Вищій економічній школі », що знаходиться в м. Стальова Воля, Республіка Польща, видані за його ініціативи у жовтні 2021 року. Відтак, до 14.09.2022 року він мав право на перетин державного кордону України на законних підставах, про що йому не було відомо , а обвинувачені скористались даною обставиною, щоб шахрайським шляхом заволодіти його коштами, вдаючи свої можливості у сприянні для виїзду за межі України у період воєнного стану.

Виходячи з установлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що матеріалах кримінального провадження відсутні достатні й беззаперечні докази, які б доводили поза розумним сумнівом, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з корисливих мотивів організовували незаконне переправлення оссоби через державний кордон України, чи сприяли цьому шляхом надання порад, настанов, інструктажу, а тому кваліфікація їх дій за ч. 3 ст. 332 КК є неправильною.

З досліджених в ході судового розгляду доказів вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 жодних планів та деталей реалізації переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України не розробляли, не обумовлювали таких можливостей та не мали справжніх намірів, а їх розмови зводилися до обману для незаконного заволодіння грошовими коштами, що, на думку суду, безумовно свідчить про те, що дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були способом шахрайства (вигаданою інформацією) та спрямовані на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, а не на порушення порядку перетинання державного кордону України. Тобто вказані особи вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, з врахуванням того, що злочин було вчинено групою осіб . Винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України , в ході судового розгляду , знайшла повне підтвердження.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Під даними про особу обвинуваченого розуміються ті дані, які підтверджують соціальний статус особи, ступінь її небезпечності для суспільства, спосіб життя, родинний стан, стан здоров`я, поведінку особи до і після вчинення злочину, наявність попередніх судимостей, ставлення до праці, моральний вигляд, здійснення поганих або, навпаки, шляхетних вчинків, ставлення до людей, авторитет у колективі, де винний працював, та інші обставини, які існують на момент прийняття судового рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій нетяжких відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність, зокрема події, які встановлені під час розгляду справи, спосіб вчинення злочину, його роль у обставинах , за яких такий було скоєно. Також суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який фактично в ході судового розгляду визнав свою винуватість у вчиненні правопорушення,передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, раніше не судимий, одружений, є ФОПом , має постійне місце проживання.

Обставиною , що пом`якшує покарання є наявність на утриманні трьох малолітніх дітей та повнолітнього сина, що продовжує навчання. Обставин, що обтяжують покарання , не встановлено.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорій нетяжких відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність, зокрема події, які встановлені під час розгляду справи, спосіб вчинення злочину, його роль у обставинах , за яких такий було скоєно. Також суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який фактично в ході судового розгляду визнав свою винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання, згідно представлених медичних документів сам має важку хворобу та його повнолітній син хворіє на невиліковну зворобу та потребує стороннього догляду.

Обставин, що пом`якшуют покарання є незадовільний стан здоров`я обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 , 67 КК України не встановлено.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є підстави для призначення покарання за ч. 2 ст. 190 КК України в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин , у виді позбавлення волі. Також суд приходить до висновку про те, що із метою запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень обвинуваченими, та з метою їх виправлення їм необхідно призначити покарання без ізоляції від суспільства у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, та звільнити обвинувачених від відбування покарання, із випробуванням, та покласти на них обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 22.07.22 підозрюваному , на той час, ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у 148 860 грн.( т. 2 а.с. 237-241 ). 25.07.22 ОСОБА_6 було звільнено з Львівської установи виконання покарань ( № 19), оскільки ОСОБА_58 було внесено заставу у вказаному розмірі ( т. 2 а.с. 242).

Також ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 22.07.22 , ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у 74 430 грн.( т. 2 а.с. 244-248 ). Таку було внесено ОСОБА_59 25.07.22, що стверджується повідомленням Львівської установи виконання покарань ( № 19) ( т. 2 а.с. 249).

Запобіжний захід у виді застави щодо обвинувачених слід скасувати після набрання вироком законної сили та у той же термін повернути заставодавцям кошти, внесені в якості застави.

За умовами ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів .

Зокрема : згідно акту № 2 здачі - приймання висновку експерта №2393-Е від 22.08.2022 вартість дослідження - 5663,10 грн. ; згідно акту № 2 здачі-приймання висновку експерта №2394-Е від 23.08.2022 , вартість дослідження - 1510,16 грн. ; згідно акту № 2 здачі-приймання висновку експерта №3460-Е від 02.01.2023 вартість дослідження - 3775.40 грн. Документальне підтвердження вартості виконання висновку судового експерта за результатами проведення криміналістичної експертизи відео-, звукозапису зразків усного мовлення ОСОБА_5 №3461-Е від 02.01.2023, стороною обвинувачення суду не представлено. Відтак, до стягнення з обвинувачених в рівних частинах підлягає 10 948 грн. 66 коп.

Питання про речові докази вирішити згідно із ст.100 КПК України.

Крім того, згідно протоколу затримання у ОСОБА_5 були виявлені та вилучені : дозвіл на зброю НОМЕР_3 від 08.12.21, предмет , схожий на бойові набої, предмет, схожий на пістолет , предмети , схожі на гумові кулі, що не були визнані речовими доказами у справі, між тим відсутня також і інформація про їх повернення обвинуваченому. Відтак, вказані предметми слід повернути ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, при ухваленні судового рішення, необхідно скасувати арешт майна. Зокрема, слід скасувати арешт , накладений на документи про навчання ОСОБА_9 в навчальному закладі м. Стальва Воля, Республіка Польща , ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 21.07.22 ( т. 3 а.с. 30- 32) .

Скасуванню підлягає також арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 22.07.22 на майно ОСОБА_5 , вилучене під час затримання : грошові кошти : 20 тисяч дол. США ( купюри номіналом по 100 дол. ), 100 польських злотих, 5400 грн. ; 50 Євро, 302 дол. США ( т. 3 а.с.33-36) . Арешт, накладений вказаною ухвалою також на автомобіль марки « MAZDA CX-5» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_10 власником якого є ОСОБА_40 було скасовано ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 14.09.22 та вказаний транспортний засіб повернуто власнику, що стверджується його розпискою ( т. 3 а.с. 37-38 ) . Крім того, відповідно до власноручної розписки , 17.01.23 ОСОБА_5 було передано на зберігання вилучений у нього 20.07.22 мобільний телефон марки Айфон 5 S , ІМЕІ НОМЕР_8 ( т. 3 а.с. 201) .

Слід скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 22.07.22 на банківські картки ПАТ КБ» Приватбанк» № НОМЕР_11 , та № НОМЕР_12 , що належать ОСОБА_5 ( т. 3 а.с. 39-41) . До скасування підлягають також : арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 22.07.22 на мобільний телефон марки iPhone 12ProMax IMEI НОМЕР_1 із сім картою з абонентським номером НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 ( т. 3 а.с. 42-45) ; арешт , накладений ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 21.07.22 на паперовий конверт , в який поміщено 4 (чотири) аркуші із друкованим текстом ( довіреність від 29.06.2022, довіреність від 20.05.2022, страховий поліс від 20.06.22 ; спецпакет із написом Національна поліція , в який поміщено грошові кошти в розмірі 100 дол. США серії МА 53615607 А та імітаційні грошові засоби в розмірі 10 900 дол. США, номіналом по 100 дол. США кожна серії LG 04727792 ( т. 3 а.с. 46-49 ) .

Крім того, слід також скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 22.07.22 на майно, що перебуває у приватній власності ОСОБА_6 , зокрема на : 1800 дол. США, купюрами по 100 дол.США ; земельну ділянку кадастровий номер :04:000;0456, площею 0, 053 га та квартиру , загальною площею 48,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_3 ( свідоцтво про право власності № НОМЕР_13 від 07.10.2004 ) ( т. 3 а.с. 50-51).

До скасування також підлягає арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 25.07.22 на майно, що перебуває у приватній власності ОСОБА_5 , зокрема на транспортний засіб марки ВАЗ 2109, р.н.з. НОМЕР_14 ,1992 р.в.( т. 3 а.с. 52-54 ).

Також ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 25.07.22 було накладено арешт на майно, що перебуває у приватній власності ОСОБА_6 , зокрема на транспортний засіб марки ВАЗ 21063, р.н.з. НОМЕР_15 , 1988 р.в. ; транспортний засіб маркиVolkswagen , р.н.з. НОМЕР_16 , 1995 р.в. ; транспортний засіб Volkswagen Polo,р.н.з. НОМЕР_17 , 2009 р.в. ( т. 3 а.с. 57) .

Відповідно до положень ст.615 ч.15 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення у зв`язку з умовами, пов`язаними з воєнним часом: оголошення тривог, відключення електропостачання через постійні повітряні ракетні та дронові атаки внаслідок збройної агресії РФ на Україну, що триває з 24 лютого 2022р.

Тому суд, враховуючи також положення ст.376 ч.2 КПК України, згідно якої «в разі, якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді», вважає можливим, за аналогією Закону, обмежитися проголошенням резолютивної частини ухвали з врученням повного її тексту учасникам судового засідання відразу після проголошення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 374-376 КПК України, суд, -

ухвалив :

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 ( один ) рік .

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 ( одного ) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Кошти у розмірі 74 430 грн. ( сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять ) грн. ,що були внесені 25.07.2022 р. на депозит ТУ ДАС у Львівській області , на розрахунковий рахунок UA 0000757 , банк одержувача Державна казначейська служба України м. Київ , МФО 820172, , одержувач ТУ ДСА в Львівській області ОСОБА_59 - повернути заставодавцю після набрання вироком законної сили.

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 2. ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 ( один ) рік .

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 ( одного ) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді застави залишити без змін до набрання вироком законнної сили.

Кошти у розмірі 148 860 грн. ( сто сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят ) грн. ,що були внесені 25.07.2022 р. на депозит ТУ ДАС у Львівській області , на розрахунковий рахунок UA 0000757 банк одержувача Державна казначейська служба України м. Київ , МФО 820172, , одержувач ТУ ДСА в Львівській області ОСОБА_58 - повернути заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт , накладений ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 21.07.22 на документи про навчання ОСОБА_9 в навчальному закладі м. Стальва Воля, Республіка Польща .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 22.07.22 на майно ОСОБА_5 , вилучене під час затримання : грошові кошти : 20 тисяч дол. США ( купюри номіналом по 100 дол. США), 100 польських злотих, 5400 грн. ; 50 Євро, 302 дол. США .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 22.07.22 на банківські картки ПАТ КБ» Приватбанк» № НОМЕР_11 , та № НОМЕР_12 , що належать ОСОБА_5 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 22.07.22 на мобільний телефон марки iPhone 12ProMax IMEI НОМЕР_1 із сім картою з абонентським номером НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 . Скасувати арешт , накладений ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 21.07.22 на паперовий конверт , в який поміщено 4( чотири) аркуші з друкованим текстом ( довіреність від 29.06.2022, довіреність від 20.05.2022, страховий поліс від 20.06.22 ; спецпакет із написом Національна поліція , в який поміщено грошові кошти в розмірі 100 дол. США, серії МА 53615607 А та імітаційні грошові засоби в розмірі 10 900 дол. США, номіналом по 100 дол. США кожна, серії LG 04727792 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 22.07.22 на майно, що перебуває у приватній власності ОСОБА_6 , зокрема на : 1800 дол. США, купюрами по 100 дол.США ; земельну ділянку кадастровий номер :04:000;0456, площею 0, 053 га та квартиру , загальною площею 48,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_3 ( свідоцтво про право власності № НОМЕР_13 від 07.10.2004 ) .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 25.07.22 на майно, що перебуває у приватній власності ОСОБА_5 , зокрема на транспортний засіб марки ВАЗ 2109, р.н.з. НОМЕР_14 ,1992 р.в.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького райсуду м. Львова від 25.07.22 на майно, що перебуває у приватній власності ОСОБА_6 , зокрема на транспортний засіб марки ВАЗ 21063, р.н.з. НОМЕР_15 , 1988 р.в. ; транспортний засіб маркиVolkswagen , р.н.з. НОМЕР_16 , 1995 р.в. ; транспортний засіб Volkswagen Polo,р.н.з. НОМЕР_17 , 2009 р.в.

Стягнути в рівних частках з засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користь держави, 10 948 ( десять тисяч дев`ятсот сорок вісім ) грн. 66 коп., ( по 5 474 ( п`ять тисяч чотириста сімдесят чотири ) грн. 33 коп. з кожного ) , у відшкодування витрат на залучення експертів : висновок експерта №2393-Е від 22.08.2022 ; висновок експерта №2394-Е від 23.08.2022 , висновок експерта №3460-Е від 02.01.2023 .

Речові докази :

- купюру номіналом 100 дол. США , серії МА 53615607 А - повернути ОСОБА_9 ;

- 109 купюр імітаційних грошових засобів номіналом 100 дол. США кожна серії LG 04727792 - знищити ;

- грошові кошти : 20 тисяч дол. США ( купюри номіналом по 100 дол. ), 100 польських злотих, 5400 грн. ; 50 Євро, 302 дол. США , що були передані на зберігання на депозитний рахунок ГУНП у Львівській області ( т . 3 а.с.1-5) ; дозвіл на зброю НОМЕР_3 від 08.12.21, предмет , схожий на бойові набої, предмет, схожий на пістолет , предмети , схожі на гумові кулі; банківську картку ПАТ КБ» Приватбанк» № НОМЕР_11 , банківську картку ПАТ КБ» Приватбанк» № НОМЕР_12 ; довіреність на право користування вказаним транспортним засобом від 29.06.22 , довіреність від 20.05.22 та страховий поліс на авто від 20.06.22 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_18 посвідчення на право керування транспортним засобом - повернути ОСОБА_5 ;

- гаманець із грошовими коштами в загальній сумі 1800 дол. США( т. 3 а.с. 1-5) , мобільний телефон марки iPhone 12ProMax IMEI НОМЕР_1 із сім картою з абонентським номером НОМЕР_2 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 , № НОМЕР_19 - повернути ОСОБА_6

- студентський квиток , виданий на ім.»я ОСОБА_9 ; підтвердження про його навчання в Університеті Економіки у м. Стальова Воля ; наказ ректора вказаного навчального закладу , довідки про прийняття ОСОБА_9 на стаціонарне навчання ; договір та підтвердження оплати за навчання у вказаному навчальному закладі - залишити при матеріалах судового провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1