КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000351 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 01 липня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 01 липня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/1927/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Категорія: ч. 1 ст. 122 КК України Доповідач

ОСОБА_1 матеріальну шкоди в розмірі 44 976 грн. 06 коп., моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 , 19 січня 2024 року близько 19 год., перебував в приміщенні орендованого ним магазину, що розташований в АДРЕСА_3 . В цей час до приміщення магазину зайшов ОСОБА_8 , до якого ОСОБА_7 мав претензії з приводу чіпляння останнього до його цивільної дружини ОСОБА_10 , і саме на ґрунті зазначених неприязних відносин, в цей час у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди його здоров`ю, вийшов за останнім з приміщення магазину, де неподалік вхідних дверей зазначеного магазину наніс удар кулаком правої руки в область щелепи зліва, від чого останній впав. Після чого, не припиняючи своїх злочинних дій, після того як ОСОБА_8 піднявся, ОСОБА_7 наніс йому ще один удар ліктем правої руки в область голови та обличчя зліва, від чого він знову впав. Коли ОСОБА_8 знову піднявся, ОСОБА_7 наніс йому ще один удар ліктем лівої руки в праву частину голови, від якого ОСОБА_8 впав. В подальшому, коли ОСОБА_8 піднявся, ОСОБА_7 продовжив наносити йому удари, а саме: наніс два удари ногами в область голови зліва та справа та 1 удар нижньою частиною лівої руки в область голови, від яких потерпілий впав і в такому положенні ОСОБА_7 , не припиняючи своїх злочинних діянь, наніс йому ще 2 удари ногою в область голови з правого боку, від чого ОСОБА_8 втратив свідомість. ОСОБА_7 припинив свої злочинні дії після того як дружина ОСОБА_8 - ОСОБА_11 вийшла з приміщення магазину.

Так, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_8 фізичного болю та заподіяв тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 28 від 17.04.2024 року, у потерпілого ОСОБА_8 , 1974 р.н., були виявлені: закритого характеру вдавлений уламковий перелом передньої стінки лобної пазухи; уламкові переломи передніх стінок обох верхньощелепних пазух; перелом нижньої стінки правої очниці; забій головного мозку легкого ступеню; крововилив під м`які мозкові оболонки легкого ступеню; численні синці та садна в ділянці голови; синець в ділянці повік правого ока; крововилив під сполучну оболонку правого ока; забої м`яких тканин обличчя легкого ступеню. Всі наявні у ОСОБА_8 переломи кісток відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як не становили небезпеки для життя потерпілого і призводять до тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 день.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , вважаючи вирок суду незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, з покладенням на нього зобов`язань відповідно до ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом при призначенні ОСОБА_7 покарання не враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, які, як вбачається з обвинувального акту, було встановлено під час досудового розслідування.

Зокрема, зазначає, що під час судового розгляду ОСОБА_7 повністю визнав цивільний позов, матеріальний збиток, моральну шкоду та витрати на правничу допомогу та пояснив, що не мав можливості компенсувати дані витрати під час досудового та судового провадження, оскільки має кредитні заборгованості, які не погашені.

Отже, на думку сторони захисту, факт визнання ОСОБА_7 цивільного позову в повному обсязі необхідно врахувати, як щире каяття.

При цьому, звертає увагу на те, що після того, як у ОСОБА_7 з`явилися кошти, він відразу почав частково відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду, що підтверджують квитанції про грошовий переказ на суму 5 000 грн. в рахунок матеріальної шкоди та 5 000 грн. в рахунок моральної шкоди.

Тому, щире каяття носить не формальний характер, а відображається у конкретних діях ОСОБА_7 , спрямованих на відшкодування завданої ним шкоди, які свідчать про його щире каяття та бажання залагодити провину.

Також вказує й на те, що, відповідно до досудової доповіді провідного інспектора Обухівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, щодо ОСОБА_7 встановлено, що дослідження інформації, що характеризують особу за її місцем проживання, умов її життєдіяльності і відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення, а також її імовірної небезпеки для суспільства свідчить про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства, та вважають за можливе застосувати покарання із випробуванням із застосуванням обов`язків, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 76 КК України.

Крім того, зазначає, що, відповідно до характеристики, виданої виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради, ОСОБА_7 характеризується позитивно, у побуті доброзичливий, тактовний, працелюбний, із сусідами доброзичливий, громадський порядок не порушує, є підприємцем, що у свою чергу свідчить про його сталі соціальні зв`язки.

Посилається й на те, що ОСОБА_7 не має судимостей і не притягався до кримінальної відповідальності, не знятої та непогашеної судимості не має.

Також просить врахувати докази, які додатково характеризують обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу із сталими соціальними зв`язками та вказують на те, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а саме: подяку сільського голови про активну громадську позицію та особистий внесок у благоустрій населеного пункту ОСОБА_7 , наявність на утриманніобвинуваченого його матері - ОСОБА_12 , яка є пенсіонеркою, та те, що, відповідно до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 15.07.2024 року, ОСОБА_7 визнано батьком ОСОБА_13 .

Таким чином, вважає, що вирок суду необхідно змінити у частині призначеного покарання та застосувати положення ст. 75 КК України, оскільки, суд першої інстанції при визначенні покарання засудженому фактично врахував лише думку потерпілого про необхідність призначення йому покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, та залишив поза увагою конкретні обставини цієї справи, зокрема, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, батьком, має на утриманні цивільну дружину, пасинка та падчерку, раніше не судимий, повністю визнав свою вину та щиро кається, а також те, що вчинений злочин є нетяжким, відповідно до положень ст. 12 КК України, та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Застосування до ОСОБА_7 ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням буде у цьому випадку сприяти меті покарання, виправленню засудженого та попередженню вчиненню нових злочинів.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_14 в запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , вказуючи на те, що у зв`язку із відшкодуванням завданої шкоди обвинуваченим, потерпілий наразі не має жодних претензій до обвинуваченого та не заперечує проти часткового задоволення апеляційної скарги, а саме шляхом зміни вироку суду та застосування до призначеного покарання у вигляді 3 років позбавлення волі положення ст. 75 КК України, щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, просить врахувати дане заперечення при прийнятті законного та обґрунтованого рішення, та проводити розгляд апеляційної скарги без його та потерпілого участі.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , який, підтримавши апеляційну скаргу, уточнив, що просить вирок суду змінити та застосувати до ОСОБА_7 вимоги ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги з уточненнями, а також заперечення прокурора проти її задоволення, дослідивши долучені захисником до апеляційної скарги документи, що характеризують особу обвинуваченого, та додатково долучені під час апеляційного розгляду платіжні квитанції про здійснення переказів на користь потерпілого ОСОБА_8 , провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки судупершої інстанції, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у заподіянні ОСОБА_8 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, що відповідає юридичній кваліфікації діянняч. 1 ст. 122 КК України, колегія суддів не переглядає, оскільки вони ніким із учасників судового провадження не оспорюються.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Що стосується покарання, то, всупереч тверджень апелянта, міра покарання призначена ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Згідно з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, включаючироль, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінку під час його вчинення та інші фактори, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та/або небезпечність винуватця. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину; дані про особу ОСОБА_7 , який є Фізичною особою підприємцем, вперше притягується до кримінальної відповідальності, не одружений, але проживає із ОСОБА_10 , характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має навики різних єдиноборств, вину визнав, але не розкаявся; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також думку прокурора щодо призначеного покарання, а саме у виді позбавлення волі, та думку потерпілого і його представника, які наполягали на призначенні реального відбування покарання у максимальному розмірі, і те, що, за висновками досудової доповіді провідного інспектора Обухівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, дослідження інформації, що характеризує особу за місцем її проживання, умов її життєдіяльності відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення, а також її імовірної небезпеки для суспільства свідчить про можливість виправлення особи без ізоляції для суспільства, а, зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення (криміногенні потреби) у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, вважають доцільним крім обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені частиною 3 статті 76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з органами пробації.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_7 покарання саме у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, так як його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без ізоляції від суспільства.

Призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, і є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому з доводами апелянта про суворість призначеного ОСОБА_7 вироком суду першої інстанції покарання колегія суддів погодитись не може.

Вимоги захисника ОСОБА_6 щодо визнання та врахування таких обставин, як те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, батьком, має на утриманні цивільну дружину, пасинка та падчерку, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, повністю визнав свою вину та щиро кається, а також те, що вчинений злочин є нетяжким, відповідно до положень ст. 12 КК України, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також досудову доповідь провідного інспектора Обухівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, щодо ОСОБА_7 про можливість застосування покарання із випробуванням, із застосуванням обов`язків, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 76 КК України, як підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 судом покарання шляхом застосування до нього положень ст. 75 КК України, не можуть бути задоволені, оскільки деякі із вказаних обставин не лише було враховано судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, але й, на переконання колегії суддів, не є тими обставинами, які в даному випадку давали б підстави для пом`якшення призначеного обвинуваченому судом покарання, зважаючи на ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, кількість, характер та локалізацію нанесених потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, а також особу обвинуваченого, який вину хоч і визнав, але не розкаявся.

Аналогічним чином вищевказане стосується і тих обставин, на які посилається захисник ОСОБА_6 , як на підставу для пом`якшення призначеного обвинуваченому судом покарання, а саме те, що ОСОБА_7 , має сталі соціальні зв`язки, подяку сільського голови про активну громадську позицію та особистий внесок у благоустрій населеного пункту, має на утриманніматір, яка є пенсіонеркою, та те, що відповідно до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 15.07.2024 ОСОБА_7 визнано батьком ОСОБА_13 , які, до того ж, у даному випадку не стали для останнього стримуючим фактором для ведення законослухняного способу життя.

Що ж стосується посилань захисника ОСОБА_6 на те, що судом при призначенні ОСОБА_7 покарання не враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, яке носить не формальний характер, а відображається у конкретних діях ОСОБА_7 , спрямованих на відшкодування завданої ним шкоди, які свідчать про його щире каяття та бажання залагодити провину, а також активне сприяння розкриттю злочину, які, згідно обвинувального акту, було встановлено під час досудового розслідування, то колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про відсутність ознак обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, з огляду на наступне.

Щире каяття є оціночне поняття, зміст якого визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування.

Щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в поведінці винної особи.

ОСОБА_7 під час судового розгляду у суді першої інстанції вину свою хоч і визнав, але будь-яких дій направлених на виправлення наслідків вчиненого, в тому числі і відшкодування завданих злочином збитків потерпілому, не здійснив, вибачень не просив.

Не заперечення і визнання ОСОБА_7 об`єктивного розвитку подій автоматично не свідчить про його щире каяття, про відвертий осуд своєї поведінки і відповідне суб`єктивне ставлення до вчиненого.

Пасивна позиція обвинуваченого свідчить про відсутність щирого жалю з приводу скоєного та осуду своїх протиправних дій, а визнання провини має на меті створити формальні підстави для пом`якшення кримінальної відповідальності.

Наведене дає підстави для висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 ознак щирого каяття.

Також колегія суддів вважає обґрунтованим і висновок суду першої інстанції щодо відсутності такої пом`якшуючої обставини, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення кримінального правопорушення, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

Отже, визнання обвинуваченим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 263/15605/17.

При цьому слід зазначити, що за вимогами закону одна і таж поведінка обвинуваченого не може бути підставою для визнання декількох обставин, які пом`якшують покарання. Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Тобто передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є альтернативними, незалежними та існують відокремлено одна від одної.

За відсутності ознак таких обставин по справі, визнання на досудовому розслідуванні пом`якшуючими покарання ОСОБА_7 обставинами - щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, слід вважати безпідставним.

Обставини щодо відсутності претензій з боку потерпілого та відшкодування йому заподіяної шкоди, які виникли лише на стадії апеляційного розгляду, заслуговують на увагу, однак, на переконання колегії суддів, в даному випадку не є підставою для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

А відтак, призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, і є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 01 липня 2024 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3