Справа № 488/5257/25
Провадження № 1-кп/488/179/26 р.
УХВАЛА

04.02.2026 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ, громадянина України, із середньою освітою, пенсіонера, інваліда 2 групи, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого,

у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до клопотання, 29.08.2025 року приблизно об 11:43 год., ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, перебуваючи у стані неосудності, не усвідомлюючи значення своїх дій та не маючи можливості ними керувати, вчинив суспільно небезпечне діяння, а саме, знаходячись в торгівельній залі магазину ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 342/5, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 11 Pro Мах» темно-зеленого кольору з 64 ГБ пам`яті вартістю 7249,75 грн. в чохлі-бампері без вартості з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з № НОМЕР_1 без вартості.

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 7249,75 грн.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом стосовно ОСОБА_4 .

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав обставини зазначені прокурором в клопотанні та вказав, що дійсно вчинив суспільно небезпечне діяння щодо викрадання чужого майна. Підтвердив обставини, викладені в клопотанні. Щодо застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру не заперечує.

Захисник підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Обґрунтованість клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування в примусовому порядку стосовно ОСОБА_4 в повному обсязі підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: витягом з ЄРДР № 0000617 від 29.08.2025 року, протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.08.2025 року, довідкою про витрати на проведення товарознавчої експертизи від 03.09.2025 року, висновком експерта № СЕ-19/115-25/14345-ТВ від 03.09.2025 року, відповіддю ТОВ «АТБ-маркет» від 04.09.2025 року, протоколом огляду предмету від 03.09.2025 року, постановою про визнання речових доказів від 03.09.2025 року, заявою ОСОБА_4 від 29.08.2025 року, протоколом огляду предмету від 29.08.2025 року, постановою про визнання речових доказів від 29.08.2025 року, заявою ОСОБА_6 від 30.08.2025 року, висновком судово-психіатричної експертизи № 462 від 18.11.2025 року.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 462 від 18.11.2025 року встановлено, що ОСОБА_4 на момент скоєння інкримінованого правопорушення страждав стійким хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом. страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії (F20.0). ОСОБА_4 на момент скоєння інкримінованого правопорушення не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_4 страждає стійким хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування в примусовому порядку за місцем свого проживання.

Досліджені та проаналізовані зібрані по справі докази, тобто фактичні дані, які містяться в показаннях підозрюваного, їх об`єктивна оцінка з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст.368 КПК України, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

Відповідно до ч.4 ст.503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Частиною 2 ст.19 КК України визначено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно ч.1, ч.2 ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

За приписами, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2005, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру. Застосування заходів примусового заходу медичного характеру за рішенням суду може полягати лише в їх застосуванні, при цьому, суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Згідно п.3 наказу МОЗ України №397 від 08.10.2001 «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

При визначенні міри медичного характеру суд враховує не тільки характер психічного захворювання, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного та думки учасників процесу, суд дійшов висновку, що вчинене ОСОБА_4 суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, вчинене в стані неосудності, в момент скоєння правопорушення він страждав стійким хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом та не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відтак, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у вигляді витрат на проведення судової експертизи у вказаному кримінальному провадженні віднести за рахунок держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст.19, 92-94 КК України, ст.ст. 370, 372, 376, 505, 513, 516 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусовий захід медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування в примусовому порядку за місцем його проживання.

Процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 3565,60 віднести за рахунок держави.

Речові докази мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 11 Pro Мах» темно-зеленого кольору з 64 ГБ пам`яті вартістю 7249,75 грн. в чохлі-бампері без вартості з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з № НОМЕР_1 без вартості, який перебувають на зберіганні у потерпілої залишити власнику.

Речовий доказ цифровий носій інформації DVD-R з відеозаписами за 29.08.2025 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1