Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/244/26
Провадження № 1-кс/279/61/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м.Коростень

Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному правопорушенні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 14.01.2026 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ,

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2026 року слідчий СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенант поліції ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000024 від 14 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В обґрунтування клопотання вказує, що 07.01.2026 близько 20.00 години за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , під час спільного розпиття спиртних напоїв, між: ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та його двоюрідним братом ОСОБА_11 , на грунті раптового виниклих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 умисно наніс один удар лезом ножа в ділянку живота ОСОБА_11 , заподіявши останньому тілесне ушкодження у вигляді: колото-різаної рани живота з пошкодженням брижі і прямої кишки, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень у живої особи, як небезпечне для життя в момент заподіяння та знаходиться в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_11 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем його проживання

По даному факту 14 січня 2026 року слідчим слідчого відділення Коростенського РУП ГУНП України в Житомирській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 за ознаками кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України.

14.01.2026 о 17 год 35 хв у порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 15.01.2026 відповідно до ст.276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

Таким чином ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

У ході досудового розслідування для об`єктивного розслідування виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,З,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи раніше визначеному складу суду розгляд клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 та призначено на 11:30 годин 16.01.2026.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити, вказавши, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Знаючи про тяжкість покарання, що може йому загрожувати, підозрюваний може переховуватися від досудового розслідування та суду. Також зазначили, що судом не були допитані усі свідки в даному кримінальному провадженні, тому є ризик незаконного впливу на них з боку підозрюваного. ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інший тяжкий або особливо тяжкий злочин, оскільки останній схильний до вчинення злочинів, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі продовжить свою протиправну кримінальну діяльність щодо потерпілих з якими є сусідом, несе небезпеку соціальним інститутам та загрозу оточуючим. Таким чином з урахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідно застосування щодо останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_5 за наявності вищеописаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України

Підозрюваний визнав свою причетність до інкримінованого правопорушення, підтвердив вручення йому копії клопотання, не заперечував щодо застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 не заперечуючи обгрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, заперечив щодо задоволення клопотання про обрання цілодобового домашнього арешту, вказавши, що ризики, вказані слідчим у клопотанні не підтверджені доказами, ОСОБА_5 , будучи причетним до вчинення злочину, яке мало місце 07.01.2026 року, та до моменту його затримання 14.01.2026 року мав змогу переховатися, впливати на свідків, однак цього не зробив, що свідчить про можливість обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту з нічним режимом

Дослідивши клопотання, надані до нього документи, з урахуванням думки слідчого, прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволенню виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжних заходів згідно ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не обов`язково повинні бути такими ж переконливими, як ті, що вимагаються для обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин слідчий суддя лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для обрання щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, долученими до клопотання, показаннями потерпілого, свідків, підозрюваного, зафіксованих протоколами допитів, а також протоколами огляду місця події, слідчого експерименту, лікарської довідки про смерть, які узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про наявність достатнього рівня підозри у вчиненні особою інкримінованого правопорушення для вжиття запобіжних заходів забезпечення кримінального провадження.

Втім стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий та прокурор посилаються на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність.

Зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років. На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»). Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Так, дослідженими в судовому засіданні протоколів допиту свідків встановлено, що вони проживають разом з підозрюваним в одному населеному пункті, з якими останній знайомий, перебуває в родинних відносинах, отже, слідчий суддя вважає, що ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків, потерпілого має високий ступінь імовірності, оскільки слідчі та розшукові дії не закінчені, потерпілий та свідки, не допитані судом.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, з посиланням на те, що ОСОБА_5 може вчинити інший тяжкий або особливо тяжкий злочин, оскільки останній схильний до вчинення злочинів, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі продовжить свою протиправну кримінальну діяльність щодо потерпілого, з якими є сусідами, несе небезпеку соціальним інститутам та загрозу оточуючим не доведені слідчим та прокурором. Так, дослідженням вимоги щодо притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності підтверджується, що підозрюваний був засуджений 09.06.1994 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.17, ч.3 ст.81 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки; 17.08.2009 року вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, та звільнений від відбування покарання по закінченню іспитового строку на підставі ухвали суду від 28.09.2012; 19.08.2021 року вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт 80 годин та звільнений 02.11.2021 по відбуттю покарання.

У силу ч.1-3 ст.88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України. Особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

З огляду на викладене, у зв`язку з відбуттям покарання ОСОБА_5 вважається несудимим і до нього не можуть застосовуватися будь-які наслідки та твердження про негативну репутацію, пов`язану з притягненням раніше до кримінальної відповідальності, а також схильності до вчинення злочинів.

Отже, при вирішенні питання щодо обрання виду запобіжного заходу слідчим суддею окрім обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину та наявності ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, враховується, що ОСОБА_5 раніше не судимий, постійно проживає в АДРЕСА_1 разом зі співмешканкою, на утриманні неповнолітних, малолітніх та інших осіб, яких зобов`язаний утримувати в силу закону, не має, є особою пенсійного віку.

Відповідно до ч.1,2,6 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя відхиляє доводи захисника про недоцільність застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту з тих підстав, що ОСОБА_5 наразі подав документи для отримання пенсії і йому періодично потрібно з`являтися до державних органів, отримувати та надавати документи до Пенсійного фонду, оскільки за дозволом слідчого, прокурора чи суду ОСОБА_5 може бути надано можливість реалізації своїх соціальних прав.

Разом з тим, з огляду на продовження в Україні комендантської години, незастосування домашнього арешту у денний час з огляду на ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , нівелює суть та мету запобіжного заходу.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Отже запобіжний захід у виді домашнього арешту може бути обраний слідчим суддею лише в межах строку досудового розслідування, який закінчується 14.03.2026 року.

Враховуючи викладене, слідчий суддя бере до уваги, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 становлять підвищену суспільну небезпеку, і застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі вчиняти протиправні дії.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 181,193, 194,196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 58 днів по 14.03.2026 року (включно).

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , цілодобово залишати житло, в якому на даний час фактично проживає, за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду по першому виклику у визначений ним час;

- утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні, а саме з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Зобов`язати Коростенський РУП ГУНП в Житомирській області поставити на облік ОСОБА_5 , про що повідомити слідчого та прокурора.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала в частині запобіжного заходу діє по 14.03.2026 року.

Копію ухвали вручити підозрюваному, слідчому прокурору та направити для виконання до Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_14