Справа № 297/1234/25
УХВАЛА

30 вересня 2025 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони захисту про повернення прокурору обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000744 від 11.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

встановив:

09 квітня 2025 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшло кримінальне провадження за № 0000744 від 11.10.2024 року з Берегівської окружної прокуратури по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисниця обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про повернення обвинувального акту у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України.

Своє клопотання мотивувала тим, що що на початкових стадіях даної кримінальної справи, орган досудового розслідування вилучив відеозаписи з будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 , які належали ОСОБА_8 , відеозапис зберігся на його телефоні, він досліджений в судовому засіданні, однак встановити день, місце та діючих осіб, в т.ч. обвинуваченого та потерпілого, без спеціальних приладів та експертиз.

Суд не наділений повноваженнями на визначення осіб, записаних на відео, однак, вважає, цей відеофайл повністю спростовує виклад фактичних обставин в даному обвинувальному акті, адже видно, що 11.10.24 року на вул. Робочій, 38, а не 51 відбулись хуліганські дії, розпочаті родичами потерпілого, саме ними здійснено напад сім`ю обвинуваченого ОСОБА_4 , видно як він тікає від озброєного палкою потерпілого ОСОБА_9 , наявна особа, яка нанесла удар потерпілому, що став причиною його смерті, а саме ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на прізвисько « ОСОБА_11 », який під присягою, тобто будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, дав свідчення, що саме він наніс смертельний удар потерпілому.

З відео, дослідженому безпосередньо в судому засіданні, видно, що ОСОБА_4 не тільки не нападав на потерпілого, а навпаки він уникав будь-якого конфліку, що видно відео, оригінал якого наявний у органу досудового розслідування, але копія запису збережена на телефоні брата ОСОБА_4 - ОСОБА_8 .

Згідно Рапорту Берегівський районний відділ поліції ГУНП в Закарпатській області слідство слідчий ОСОБА_12 від 11.10.2024 17:53: Виїздом СОГ, ГРПП, КАНАЛ, керівництва Берегівського РВП, на місце події було встановлено що в м. Берегово по вул. Робоча сталася бійка між особами ромської народностості в ході якої невідомі Особи нанесла тілесні ущкодження ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешк. АДРЕСА_3 який каретою швидкої медичної допомоги доставлений до Берегівської ЦРЛ та проникаюча черепно-мозкова травма. Забій головного мозку III ступеню. Субдуральний крововилив зліва Перелом основи та склепіння черепа зліва. Перелом етмоїдально кістки. Наразі перебуває в реанімації (в операційній). З місця події було вилучено: дерев`яну палку, 2 змиви бурого кольору схожі на кров, чоловічу келку чорного кольору

ОСОБА_4 не знав потерпілого, відповідно у нього не могли виникнути «особисті тривалі неприязні відносини» з потерпілим, відповідно відсутній мотив злочину, відповідно відсутня суб`єктивна сторона злочину, відповідно і склад злочину також відсутній.

Не знав ОСОБА_4 і свідка ОСОБА_14 , але вона його чого знала, що тільки підтверджує фальсифікацію органом досудового розслідування доказів

Прокурор вважав доводи заперечення проти Обвинувального акту та повернення його прокурору безпідставними, просив відмовити у його задоволенні. Наголосив, що вказаний Обвинувальний акт та Реєстр матеріалів досудового розслідування відповідають вимогам закону, а обставини на які посилається сторона захисту, не є підставами для повернення Обвинувального акту. Просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.

Заслухавши думки захисників, обвинуваченого, позицію прокурора, дослідивши Обвинувальний акт та додані матеріали, необхідні для вирішення Клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Підготовче провадження має завданням процесуальне та організаційне забезпечення судового розгляду, у зв`язку з чим суд у підготовчому судовому засіданні повинен, зокрема, встановити відповідає чи ні вимогам КПК України Обвинувальний акт.

Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291КПК України (ч. 4ст. 110 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 3ст.314КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути прокурору Обвинувальний акт у разі його невідповідності вимогам КПК України.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 порушене питання про невідповідність Обвинувального акта вимогам закону, то суд досліджує дотримання стороною обвинувачення формальних і змістовних вимог до цього процесуального рішення, наявності в ньому таких недоліків, які можуть перешкодити суду проводити судовий розгляд. Так як в судовому засіданні з показів свідка ОСОБА_10 було встановлено, що саме він, а не її підзахисний вчинив інкримінований злочин.

Оскільки п. 3 ч. 3ст. 314 КПК України визначає можливість повернення Обвинувального акта як право, а не обов`язок суду, то підставою для такого повернення не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка дійсно перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи дійсно створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність та недоліки Обвинувального акта вимогам КПК України. Вищевказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 520/8135/15-к (провадження № 51-203 км 17).

За змістом вищевказаної норми ( статті 314 частина 3 КПК України) для ухвалення рішення про повернення Обвинувального акта прокурору суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами ст. 291 КПК України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до частини 4 статті110 та пункту 5 частини 2 статті291 КПК України визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в Обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора. Кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій (стаття 22 КПК України).

Отже, прокурор як сторона кримінального провадження, є самостійним у визначені правової кваліфікації кримінального правопорушення та доведенні її обґрунтованості у змагальному судовому процесі, тому виключно прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення у суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка висловлена у Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 273/1053/17 кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання Обвинувальний акт у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих дій тощо.

Таким чином, з урахуванням задач підготовчого провадження, суд здійснює перевірку Обвинувального акта на наявність невідповідності кримінальному процесуальному закону, яка б перешкоджала призначенню судового розгляду.

Отже повернення Обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Питання про узгодженість викладення в Обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі входити в оцінку вказаних обставин.

Суд також враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у п. 33 Постанови від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к, а саме, що юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК). Відповідне судове рішення, яке передбачено частиною другою статті 371 зазначеного Кодексу (вирок), ухвалюється у нарадчій кімнаті. До цього часу висловлювати власну позицію по суті справи, а також вчиняти будь-які дії, що є прямим або опосередкованим проявом такої позиції, суд не вправі, оскільки це може викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості.

Вичерпний перелік обов`язкових вимог до змісту та форми Обвинувального акта, а також перелік додатків до нього визначені вимогами ст. 291 КПК України. Будь-яких інших вимог до обвинувального акта норми КПК України не містять.

Згідно з ст.110 КПК України Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам до змісту та форми передбаченим уст. 291 цього Кодексу.

Згідно із ст. 291 КПК України, Обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з Обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До Обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії Обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для повернення Обвинувального акту, суд зазначає, що питання про відповідність викладення матеріалу в Обвинувальному акті, власне фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування.

Суд зазначає, що за приписами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно п. 13 ч. 1ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд зауважує, що під формулюванням обвинувачення слід розуміти короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Належний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків органу досудового розслідування, а й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

При цьому, суд зауважує, що висування обвинувачення є виключною компетенцією прокурора і не може покладатися на суд. Питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення не підлягають розгляду у підготовчому судовому засіданні, і суд на цій стадії встановлює лише відповідність обвинувального акта вимогам КПК України, не досліджуючи при цьому суть обвинувачення.

З цього приводу, суд вважає за доцільне застосувати практику Верховного Суду у справах №751/6430/20, №159/1298/21. Відповідно до правової позиції Верховного Суду фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Відштовхуючись від зазначеного розуміння формулювання обвинувачення, слідчий, прокурор, викладаючи цей блок інформації, мають виходити з кримінально-правової концепції розуміння складу злочину. Тобто наведені фактичні дані в сукупності повинні створювати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Для забезпечення права на ефективний захист у формулюванні обвинувачення мають бути зазначені ті обставини і з такою деталізацією, які необхідні й достатні для того, аби дозволити обвинуваченому ефективно захищатися від нього. Виклад фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, як і формулювання обвинувачення, з одного боку, повинен бути конкретним і зрозумілим для забезпечення здійснення ефективного захисту від такого обвинувачення, але з іншого боку, в частині способу вчинення кримінальних правопорушень, він не повинен бути настільки детальним, щоб стороння особа могла розцінити його як свого роду «методичні рекомендації» для способу вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на наведені положення КПК України, суд вважає, що позиція захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого про те, що Обвинувальний акт не містить обов`язкових складових, передбачених кримінальним процесуальним законом, та є не конкретним, не може бути визнано підставами, визначеними КПК України, для висновку про невідповідність Обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону та необхідність у зв`язку з цим повернення його прокурору.

На думку суду, фактичні обставини справи та правова кваліфікація зазначені в Обвинувальному акті є достатньо деталізовані аби дозволити обвинуваченому ефективно захищатися від нього.

Конкретність обвинувачення є оціночним критерієм та може бути перевірена лише в ході судового розгляду провадження, оскільки під час підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Окрім цього, неповно викладені обставини інкримінованого правопорушення та неповне формулювання обвинувачення, не є порушенням вимог КПК України, які б перешкоджали призначенню справи до судового розгляду.

З Обвинувального акту по кримінальному провадженню за № 0000744 від 11.10.2024 року вбачається, що останній містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статті закону України про кримінальну відповідальність та у ньому сформульовано обвинувачення із зазначенням дій, які були вчинені обвинуваченим, а також обставини, які, відповідно до положень КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту третього частини четвертої статті 291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії Обвинувального акта і Реєстру матеріалів досудового розслідування.

Частиною першою ст. 293 КПК України встановлено, що одночасно з переданням Обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію і копію Реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику.

Виконання прокурором такого обов`язку надає можливість особі, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, бути невідкладно повідомленою про сутність і зміст висунутого проти неї обвинувачення і вжити заходів захисту від обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року) зазначено, зокрема, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Водночас обов`язок повідомити обвинуваченого повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, зробивши інформацію доступною, але не довівши її до відома захисту. У випадку якщо недотримання цього обов`язку трапилось з вини обвинуваченого, він не може стверджувати про порушення прав сторони захисту (рішення ЄСПЛ у справі Кемпбел та Фелл проти Сполученого Королівства від 28 червня 1984).

Судом встановлено, що Обвинувальний акт підписаний і слідчим і прокурором, тобто вимоги частин 1, 3ст.291КПК України про те, що Обвинувальний акт складає, зокрема, слідчий та затверджує прокурор, та вони ж і підписують Обвинувальний акт, дотримані.

Інші обставини на які посилається як на підставу повернення Обвинувального акту прокурору не є підставою для повернення Обвинувального акту, в розумінні положень кримінально-процесуального закону, оскільки не є предметом розгляду на даній стадії судового процесу.

Також у Обвинувальному акті від 17 червня 2024 року наведені всі передбачені ч. 2ст.291КПК України відомості, які були відомі стороні обвинувачення, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження. Обвинувальний акт містить всі формальні і змістовні елементи, передбачені законом.

З огляду на перелік обов`язкових відомостей, які повинен містити Обвинувальний акт відповідно до статті 291 КПК України, обставини, на які наголошував захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 щодо його повернення, не можуть зумовлювати повернення Обвинувального акту прокурору.

З огляду на вказані норми КПК України та встановлені обставини, на переконання суду, Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000744 від 11.10.2024 року за своєю формою та змістом відповідає закріпленим у статті 291КПК України вимогам.

Вирішуючи питання стосовно тверджень захисника щодо неповноти та недостовірності відомостей, які містяться в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданому до Обвинувального акту.

Суд зазначає, що за вимогами п.1 ч.4 ст.291 КПК України, до Обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Статтею 109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Аналіз наведених норм кримінального процесуального законодавства свідчить про те, що за своєю суттю Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, а реєстр матеріалів досудового розслідування - формою фіксування кримінального провадження.

Повернення Обвинувального акту прокурору може мати місце у тому випадку коли при його складанні були допущені порушення вимог ч.2 ст.291 КПК України, а невідповідність Реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам закону не є підставою для повернення Обвинувального акту відповідно до КПК України.

Реєстр матеріалів досудового розслідування як процесуальний документ фіксування кримінального провадження, є інформаційним додатком до Обвинувального акту. Реєстр містить формально-довідкові відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.

Реєстр матеріалів досудового розслідування, який зазначений у ч.4 ст.291 КПК України, є додатком до Обвинувального акту, який носить допоміжний характер і не впливає на Обвинувальний акт як такий, а тому наявність певних недоліків у такому Реєстрі не може слугувати підставою для повернення Обвинувального акту прокурору у разі, якщо ці недоліки не перешкоджають завданням підготовчого провадження та судовому розгляду.

Твердження сторони захисту про невнесення всіх процесуальних рішень і дій, вчинених під час проведення досудового розслідування, та необхідних відомостей в реєстр матеріалів досудового розслідування, то суд вважає, що вказаний документ має містити всі дані, вказані в ч.2 ст.109 КПК України, без винятку, проте неповнота такого Реєстру, за умови долучення його до Обвинувального акту, також не свідчить про наявність підстав для прийняття рішення, передбаченого п.3 ч.3 ст.314 КПК України, і може бути з`ясована в ході судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання, є Обвинувальний акт. Додатки до обвинувального акту, визначені ч.4 ст.291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання. Кримінальний процесуальний кодекс не визначає наявність недоліків у Реєстрі матеріалів досудового розслідування, як підставу для повернення Обвинувального акту прокурору. Відсутність у Реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей, на які посилається сторона захисту, не може вважатися невідповідністю Обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону та не може бути підставою для повернення Обвинувального акту прокурору.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки істотних порушень вимог КПК України при складанні Обвинувального акту та Реєстру матеріалів досудового розслідування судом не встановлено, Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , про повернення Обвинувального акту прокурору слід відмовити, оскільки судом встановлено, що Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні повністю відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 291,314, 369 -372 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000744 від 11.10.2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України відмовити у зв`язку з відсутністю підстав.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_15