Номер провадження: 11-сс/813/1744/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника особи щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_7 , який діє в інтересах ТОВ «Аркадія- Сіті», на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000133, внесеного до ЄРДР 18 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :53:001:0029, яка належить Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради (), шляхом заборонити будь-яким юридичним та фізичним особам користуватися, розпоряджатися, відчужувати та здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (в тому числі поділу, об`єднання, виділу частки), а також проводити будь-які будівельні роботи (реконструкцію, капітальний ремонт, знесення тощо) на вказаній земельній ділянці.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що майно відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, оскільки земельна ділянка є предметом злочину.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник особи щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_7 , який діє в інтересах ТОВ «Аркадія- Сіті», подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, такою що прийнята з порушенням норм КПК України, із наступних підстав:

- слідчий суддя не надав належної правової оцінки обставинам, що наявний на земельній ділянці об`єкт відповідає її цільовому призначенню, оскільки, готель є рекреаційним закладом, оскільки він забезпечує тимчасове проживання, а також надає послуги для задоволення рекреаційних потреб лікувальних, оздоровчих, спортивних, культурних та розважальних;

- протокол огляду місця події 08 серпня 2025 року не містить жодного посилання на факти виходу за межі земельної ділянки. Більш того посилання на паркани та будівельні рамні риштування вже є не об`єктивним, оскільки в теперішній час вони в більшості демонтовані;

- доводи сторони обвинувачення, що забудова на земельній ділянці складає понад 60 %, не доведено жодним доказом;

- у апелянта був відсутні обов`язок щодо отримання погодження від управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини ОМР, оскільки з листа управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини ОМР від 01.11.2018 № 01-14/109-А вбачається, що запроектований об`єкт готелю апартаментного типу адресою: м. Одеса, пляж «Аркадія», 16/1, розташований поза межами історичних ареалів м. Одеси»;

- потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання, як арешт майна земельної ділянки, на якій знаходиться готель апелянта, права та інтереси осіб з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки прокурор просить накласти арешт на земельну ділянку, на якій закінчені будівельні роботи щодо готелю (рекреаційного об`єкту) згідно проекту та заборона будь-яким особам використовувати тощо фактично унеможливлює його введення в експлуатацію, негативно впливає на підприємницьку діяльність апелянта та інших осіб.

На підставі наведеного, апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання Одеської обласної прокуратури про накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :53:001:0029, яка належить Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради, відмовити.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду представник особи, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту, ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційного скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а метою, крім іншого, забезпечення спеціальної конфіскації (ч.ч.1-2 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Колегією суддів встановлено, що під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя у повному обсязі належним чином дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000133, внесеному до ЄРДР 18 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Згідно клопотання про арешт майна, у ході моніторингу інформації, яка міститься у вільному доступі на відкритих веб ресурсах виявлено публікацію, за посиланням https://www.facebook.com/spilna.meta.ua/posts/незаконне-будівництво-в-аркадії-це-історія про-те-як-знищують-рекреаційну-зонупр/67624/ у якій міститься інформація щодо незаконного будівництва на землях рекреаційного призначення, а також невідповідності дозвільної документації вимогам законодавства.

Встановлено, що ТОВ «Аркадія Сіті» є замовником, а ТОВ «Стімакс» генпідрядником будівництва готелю апартаментного типу за адресою: м. Одеса, пляж «Аркадія», 16/1 на земельній ділянці з кадастровим номером :53:001:0029.

Відповідно до Генерального плану м. Одеса та інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права встановлено, що ділянка з кадастровим номером :53:001:0029 відноситься до земель рекреаційного призначення та знаходиться в рекреаційній зоні.

Відповідно до ст. 50 Земельного кодексу України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

Згідно з ч. 3 ст. 52 Земельного кодексу України на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням.

Забудова ділянки з кадастровим номером :53:001:0029 грубо суперечить вимогам містобудівного та земельного законодавства України.

У ході проведення досудового розслідування 25.07.2025 до ХВ ОНДІСЕ скеровано постанову про призначення земельно-технічної експертизи, яка на даний час перебуває на виконанні.

Так, 30.07.2025 до Одеської обласної прокуратури надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, які необхідні для проведення експертизи, у тому числі технічний звіт за результатами проведення геодезичних вишукувань.

На виконання клопотання експерта 08.08.2025 проведене огляд земельної ділянки з кадастровим номером :53:001:0029 із залученням інженера-геодезиста.

За результатами проведеного огляду, а також співставлення контурів будівлі з межами земельної ділянки в різних системах координат, встановлено нерівномірний вихід за межі ділянки:

1. СК-63 зона 3

? Північно-західна сторона: вихід за межі ділянки 47,3 м уздовж межі та 4,10 м у глибину ділянки; площа виходу 124,7 м?.

? Південно-західна сторона: вихід 9,75 м уздовж межі та 0,27 м у глибину; площа виходу 1,3 м?.

2. МСК м. Одеса

? Північно-західна сторона: вихід за межі ділянки 48,4 м уздовж межі та 4,85 м у глибину; площа виходу 160,4 м?.

Таким чином, встановлено, що будівництво здійснюється за межами земельної ділянки, що суперечить вимогам містобудівного та земельного законодавства.

Крім того встановлено, що 16.05.2018 Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради ТОВ «АРКАДІЯ-СІТІ» видано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва будівництво готелю апартаментного типу за адресою: м. Одеса, пляж Аркадія, 16/1, за рахунок знесення об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до п.2 зазначених містобудівних умов та обмежень передбачено максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки, який відповідно до ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» становить 60%.

Проте, встановлено, що ТОВ «АРКАДІЯ-СІТІ» забудовано майже всю площу земельної ділянки.

Разом з цим, п. 5 містобудівних умов та обмежень передбачено, що з огляду на те, що земельна ділянка знаходиться у межах території комплексної охоронної зони, проєктні рішення необхідно узгодити з управлінням з питань охорони культурної спадщини Одеської міської ради.

Відповідне узгодження ТОВ «АРКАДІЯ-СІТІ» отримано не було.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :53:001:0029 належить Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради () та перебуває в оренді в ТОВ «Аркадія Сіті» ().

Постановою слідчого від 08 серпня 2025 року земельна ділянка з кадастровим номером :53:001:0029 належить Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради () та перебуває в оренді в ТОВ «Аркадія Сіті» (), визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні (а.с. 85-87).

Враховуючи вказані обставини прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вищезазначену земельну ділянку з метою його збереження як речового доказу.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих, чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Враховуючи встановлені по кримінальному провадженню обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що арештоване майно може мати доказове значення та є достатні підстави вважати, що його збереження необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, оскільки, слідством перевіряється ймовірне недостовірне внесення відомості до офіційного документу містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва будівництво готелю апартаментного типу за адресою: м. Одеса, пляж Аркадія, 16/1, за рахунок знесення об`єкта нерухомого майна.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, погоджується з висновком слідчого судді, що з огляду на долучені до клопотання матеріали у своїй сукупності та взаємозв`язку відповідають стандарту «достатніх підстав (доказів)», для висновку, що арештоване майно може мати доказове значення та є достатні підстави вважати, що його збереження необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження. Крім того, в рамках вказаного кримінального провадження слідчим призначено судово будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, об`єктом дослідження якої є земельна ділянка з кадастровим номером :53:001:0029. Зазначені обставини підтверджують факт здійснення збирання доказів шляхом проведення слідчих дій, тобто можливість виконання завдання щодо збирання доказів, для виконання якого мало місце звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, та спростовують твердження апеляційної скарги про відсутність необхідності накладання арешту на земельну ділянку.

Водночас, ч. 11 ст. 170 КПК України передбачає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому, п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України зобов`язує слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна врахувати, серед іншого, також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Апеляційний суд акцентує увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на теперішній час ТОВ «Аркадія- Сіті», яка є користувачем вищезазначеної земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 17 лютого 2014 року (а.с.119-123), завершені будівельні роботи щодо готелю, який є рекреаційним об`єктом, жодній особі у зазначеному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, у зв`язку із чим апеляційний суд доходить переконання про те, що органом досудового розслідування не була доведена необхідність обмеження товариства у правомочності володіння та користування вказаною земельною ділянкою, зокрема того, що їх незастосування призведе до втрати або інших незаконних дій стосовно такого майна як речового доказу.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що арештоване нерухоме майно вочевидь використовується ТОВ «Аркадія- Сіті» для здійснення господарської діяльності у сфері рекреаційних потреб, за рахунок якої товариство отримує прибуток, внаслідок чого позбавлення ТОВ «Аркадія- Сіті» правомочності користування та володіння об`єктом нерухомого майна становить надмірне обмеження права власності товариства на майно та не є співрозмірним завданням кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки слідчого судді в цій частині, стосовно необхідності накладення арешту на майно шляхом заборони будь-яким юридичним та фізичним особам користуватися, розпоряджатися, а також проводити будь-які будівельні роботи (реконструкцію, капітальний ремонт, знесення тощо) на вказаній земельній ділянці, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема, слідчим суддею не було взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, що є відповідною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На переконання апеляційного суду, в даному випадку достатнім задля забезпечення досягнення визначеної слідчим мети арешту майна у вигляді збереження речового доказу буде накладення арешту на земельну ділянку, яка належить Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради (), та перебуває у користуванні ТОВ «Аркадія- Сіті», із обмеженням права на відчуження зазначеної земельної ділянки.

Відтак, скасовуючи ухвалу слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора частково та накласти арешт на земельну ділянку без позбавлення права користування та володіння об`єктам нерухомості, оскільки, таке обмеження права власності на вказане майно буде надмірним та безпідставним.

Приписами п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 370, 376, 395, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника особи щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_7 , який діє в інтересах ТОВ «Аркадія- Сіті», - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000133, внесеного до ЄРДР 18 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України,- скасувати.

Постановити нову, якою клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000133, внесеного до ЄРДР 18 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України,- задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :53:001:0029, яка належить Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради (), шляхом заборони відчуження зазначеної земельної ділянки.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4