Справа №591/6129/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/391/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2025 року, на задоволення клопотання прокурора, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України ОСОБА_6 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовити.

В обґрунтовування своїх вимог, захисник посилається на те, що при розгляді даного провадження слідчим суддею було допущено неповноту судового розгляду, а висновок, зазначений в оскаржуваному рішенні щодо наявності ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є помилковим.

На думку захисника, з врахуванням характеризуючих особу підозрюваного даних та наявності у нього соціальних зв`язків, недоцільно стверджувати, що останній може переховуватись від правосуддя, впливати на свідків або перешкоджати даному кримінальному провадженню, і ці ризики жодними чином не доведені та ґрунтуються лише на припущеннях. При цьому, слідчим суддею не було надано належної правової оцінки тим обставинам, що ОСОБА_6 не з`являвся на військову службу з поважних причин, а саме, внаслідок виникнення сімейних обставин, пов`язаних з життєдіяльністю малолітньої дитини та з подальшим вирішенням її долі.

Також, як вказує апелянт, слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що дане кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, оскільки стадія цього провадження є завершальною, проводиться відкриття матеріалів його сторонам, при цьому, сам ОСОБА_6 в судовому засіданні наголошував на тому, що бажає повернутись на службу та виконувати бойові завдання.

З огляду на вищезазначене, посилаючись на практику Верховного Суду та ЄСПЛ, захисник вважає, що у даному випадку підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження його підзахисному строку дії найсуворішого запобіжного заходу були відсутні, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слідчого судді вважати законним та обґрунтованим неможливо.

В поданій до апеляційного суду заяві, прокурор просив здійснювати апеляційний розгляд за його відсутності. Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у поданій заяві, також просив провести розгляд даного провадження без його участі і не наполягав на здійсненні апеляційного розгляду за участі його підзахисного.

З врахуванням зазначеного, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду за відсутності учасників даного провадження, а саме, прокурора, підозрюваного та його захисника, що не суперечить вимогам ч. 4 ст. 405 КПК України.

А тому, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішенні питання щодо продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону було дотримано у повному обсязі.

Так, задовольняючи клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження №0008963 від 21 травня 2025 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, слідчим суддею було враховано, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, а ризики, передбачені п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання такого запобіжного заходу не зменшились та існують.

Вказані ризики, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, зумовлені незмінними обставинами, а саме, тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, характеру та обставинами інкримінованого йому злочину, обізнаністю останнього щодо даних про свідків і можливістю впливу на них, а також тим, що він підозрюється у вчиненні кримінального провадження в умовах воєнного стану, після умовно-дострокового звільнення в порядку ст.81-1 КК України.

Крім того, слідчим суддею було враховано і те, що ОСОБА_6 раніше судимий, не одружений, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо та відсутність у нього стійких соціальних зв`язків.

Саме з врахуванням вищезазначеного, слідчий суддя і дійшов висновку що прокурором доведено необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, з чим погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів правильність такого висновку підстав не вбачає.

При цьому, на спростування доводів апелянта щодо недоведеності доводами клопотання необхідність продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, з врахуванням фактичних обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється останній, вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобіганню встановленим ризикам, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу перебування його під вартою.

Крім того, на спростовування апеляційних доводів, колегія суддів зауважує, що в оскаржуваній ухвалі знайшло своє відображення те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, про що 15 липня 2025 року слідчим підозрюваному та захиснику в порядку ст. 290 КПК України було направлено повідомлення, однак, станом на 29 липня 2025 року, тобто, на час розгляду клопотання прокурора, останні з матеріалами кримінального провадження не ознайомились, тобто існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Також, колегія суддів наголошує, що слідчим суддею було вірно враховано вимоги ч.8 ст.176 КПК України, якими чітко визначено вид запобіжного заходу, який застосовується до підозрюваних у такій категорії справ тримання під вартою, що також знайшло своє відображення у прийнятому судовому рішенні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя надав належну оцінку усім обставинам провадження та дійшов вірного висновку про необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні законні підстави, за яких останньому можливо було застосувати більш м`який запобіжний захід.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4