Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/94/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 404/8113/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія 121 (101) В ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому матеріали кримінального провадження №0001760 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Фортечного районного суду міста Кропивницького від 17.10.2025, яким

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утримані малолітню дитину, який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 3565 грн. 60 коп. судових витрат.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі:

Захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків передбачений ст. 76 КК України, в іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вважає, що сукупність всіх обставин щодо особи обвинуваченого, який не становить великої суспільної небезпеки, у поєднанні з тяжкістю злочину, вказують на можливість його виправлення та попередження нових злочинів при обранні покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства із застосуванням ст. 75, 76 КК України, що буде відповідати засадам кримінального судочинства та меті призначеного покарання. Обвинувачений вину визнав та частково відшкодував шкоду.

Судом першої інстанції взагалі не було враховано думку потерпілого.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України за наступних обставин.

28.06.2025 о 18:00 год. ОСОБА_7 перебував на подвір`ї за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час у нього перебували знайомі: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де вони спільно розпивали спиртні напої.

Між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 на підвищених тонах спілкувався із ОСОБА_9 , що останню образилоі вона поскаржилась на обвинуваченого своєму співмешканцю ОСОБА_11 , який на той час, знаходився на роботі неподалік місця проживання ОСОБА_7

28.06.2025 близько 18:20 год. ОСОБА_11 прийшов до місця мешкання ОСОБА_7 , з метою з`ясувати обставини конфліктної ситуації, яка виникла між ОСОБА_7 та цивільної дружиною ОСОБА_11 -громадянкою ОСОБА_12 .

Під час розмови, між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , виникла словесна сварка, яка перейшла в бійку, в ході якої у ОСОБА_7 , виник намір на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, побіг у будинок та взявши у руки 2 кухонних ножі, які мають колюче-ріжучі властивості, повернувся до ОСОБА_11 , який на той момент знаходився на подвір`ї будинку, та тримаючи один із ножів в долоні правої руки, наблизившись до ОСОБА_11 позаду з лівого боку, завдав останньому, один удар в область грудної клітки з ліва, чим спричинив ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи №469 від 14.07.2025 року тілесне ушкодження у вигляді: рани по лівій середній пахвовій лінії у 4-му міжребер`ї, що проникає у плевральну порожнину, спричиняє гематоракс та пневматоракс, яке відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечні для життя.

Після чого конфлікт було вичерпано, та потерпілого ОСОБА_11 службою ЕМД було доставлено в КНП «Кіровоградська ОБ КОР», де йому надано медичну допомогу.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який не заперечив стосовно поданої апеляційної скарги стороною захисту та вважає вирок суду занадто суворим, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги у відповідності до ч.1ст.404 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В апеляційній скарзі не оспорюється фактичні обставини кримінального провадження щодо інкримінованого злочину ОСОБА_7 , правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржуваний вирок в цій частині та констатує, що його дії правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Санкцією ч.1 ст.121 КК передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції сторона захисту зазначив, що ОСОБА_7 відшкодовано потерпілому частково шкоду, претензій потерпілий до обвинуваченого не має. Надав суду консультативний висновок спеціаліста онкологічного центру Кіровоградської обласної ради від 05.01.2026, відповідно до якого у обвинуваченого виявлено злоякісне новоутворення, що вказує на необхідність подальшого лікування.

Згідно зі ст.50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, урахував обставини, що впливають на покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, в повній мірі врахував тяжкість вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, осудний, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебував на стаціонарному лікуванні в 2013 році та обстеженні за направленням військомату в 2023 році з діагнозом емоційно нестабільний розлад особистості, імпульсивний тип, частково відшкодував заподіяну шкоду, має на утриманні малолітню дитину. Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України скоєння злочину в стані алкогольного спяніння. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визначив щире каяття та часткове відшкодування шкоди.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Приймаючи рішення про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суду належить навести мотиви, з яких він вважає, що відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів.

При цьому, Європейський суд з прав людини, у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. У справі "Бакланов проти росії" від 09.06.2005 та "Фрізен проти росії" від 24.03.2005, суд зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним", а у справі "Ізмайлов проти росії" від 16.10.2008 суд встановив, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, є очевидно несправедливим через його суворість та буде надмірним тягарем для особи.

Колегією суддів враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який законом віднесений до категорії тяжких. Обвинувачений вживав заходи для залагодження провини перед потерпілим. Встановлено, що обвинувачений, має постійне місце проживання, визнав вину у скоєному правопорушенні, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за період від вчиненого кримінального правопорушення до дня розгляду справи в суді апеляційної інстанції до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався. Відповідно до акту №1128/280 обвинувачений ОСОБА_7 має діагноз емоційно-нестабільний розлад особистості, імпульсивний тип.

Крім того, колегія суддів враховує стан здоров`я обвинуваченого, який має злоякісне новоутворення, яке потребує лікування.

Необхідно зауважити, що питання призначення кримінального покарання та звільнення особи від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При цьому, призначаючи покарання колегія суддів бере до уваги, що на момент скоєння кримінального правопорушення не досяг повноліття, з огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Сукупність цих обставин у поєднані з тяжкістю злочину, що визначена законом, вказують на можливість виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів при обранні покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства в межах встановлених санкцією ч.1 ст.121 КК України, та з застосуванням ст. 75,76 КК України, що відповідає засадам кримінального судочинства, та меті призначення покарання. Таке покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання необхідно обирати заходи впливу, передусім ті, які направлені на виправлення, зважаючи на зокрема призначення покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, за наявності підстав, у тому числі щодо призначення більш м`якого покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні вимоги сторони захисту, підлягають задоволенню, а вказаний вирок -зміні у зв`язку із незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Фортечного районного суду міста Кропивницького від 17.10.2025 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття основного призначеного покарання вироком Фортечного районного суду міста Кропивницького від 17.10.2025 з іспитовим строком 2 роки. На підставі ст.76 КК України покласти обов`язки, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання.

ОСОБА_7 звільнити з-під варти.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4