ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року

м. Київ

справа № 947/27041/24

провадження № 51-2503 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. За вироком Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2024 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік. На ОСОБА_6 покладено обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 59-1 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

2. Вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.

3. ОСОБА_6 визнано винуватим у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту за детально наведених у вироку обставин.

4. Як установив суд, ОСОБА_6 11 серпня 2024 року приблизно о 10:00 год., використовуючи свій мобільний телефон, в якому встановлений застосунок «Telegram», за допомогою мережі Інтернет, використовуючи вказаний застосунок замовив для особистого вживання наркотичний засіб, обіг якої обмежено - метадон.

5. Того ж дня ОСОБА_6 на свій мобільний телефон отримав повідомлення з інформацією про місцезнаходження вказаного наркотичного засобу, а саме за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського, 25. У подальшому, цього дня ОСОБА_6 прибув за вищевказаною адресою та біля будинку № 25 на вул. Маршала Малиновського у м. Одесі біля гаражів, забрав згорток із полімерної плівки із наркотичним засобом, обіг якої обмежено - метадоном, та поклав його у кишеню своїх шортів. Таким чином, ОСОБА_6 незаконно придбав наркотичний засіб ,обіг якого обмежено - метадон.

6. Далі 11 серпня 2024 року приблизно об 11:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на вул. Космонавтів, 3-А у м. Одесі, був зупинений працівниками Національної поліції України, які в нього виявили та в подальшому, під час огляду місця події слідчо-оперативною групою, вилучили згорток із полімерної плівки із наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон, кількісний вміст якого становить 0,320 гр., які ОСОБА_6 незаконно зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.

7. Одеський апеляційний суд ухвалою від 14 квітня 2025 року вирок місцевого суду змінив, постановив викласти абзац 2 резолютивної частини вироку в наступній редакції: «На підставі п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації». В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Вимоги таузагальненідоводиособи, якаподалакасаційнускаргу

8. У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

9. Зазначає, що апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік із покладенням додаткового обов`язку, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 59-1 КК, що фактично погіршує становище обвинуваченого, мав би ухвалити новий вирок, як це передбачено п. 3 ч. 1 ст. 407, ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 420, ч. 1 ст. 421 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

10. Прокурор наголошує, що апеляційний суд, постановляючи ухвалу, безпідставно послався на правові висновки Верховного Суду щодо застосування положень статей 75, 76 КК, оскільки у цьому кримінальному провадженні питання стосується саме виду призначеного покарання і обов`язків, які ним передбачені, як невід`ємних його елементів.

11. Заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.

Позиції учасниківсудовогопровадження

12. Прокурор підтримала подану касаційну скаргу.

Мотиви Суду

13. Заслухавшидоповідьсудді, обговорившидоводи, наведенівкасаційнійскарзі, перевірившиматеріаликримінальногопровадження, колегіясуддівдійшлатакихвисновків.

14. Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

15. Згідно з вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

16. Частиною 1 ст. 407 КПК передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін; змінити вирок або ухвалу; скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

17. Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК та правильність кваліфікації його дій в касаційній скарзі не оспорюються. Розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції відбувся у спрощеному порядку.

18. Згідно з положеннями ст. 438 КПК однією з підстав для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

19. Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотними є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

20. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2024 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 59-1 КК.

21. Не погодившись з вироком місцевого суду щодо ОСОБА_6 прокурор подав на нього апеляційну скаргу в якій просив скасувати вирок місцевого суду і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК, з огляду на те, що ч. 2 ст. 59-1 цього Кодексу має імперативну силу.

22. Одеський апеляційний суд ухвалою від 14 квітня 2025 року вирок місцевого суду змінив, постановив викласти абзац 2 резолютивної частини вироку в іншій редакції, зокрема доповнивши вирок покладенням на ОСОБА_6 обов`язку, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 59-1 КК, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишив без змін.

23. Частиною 1 ст. 408 КПК передбачено, що апеляційний суд змінює вирок місцевого суду лише у передбачених цією нормою випадках, коли при цьому не погіршується становище обвинуваченого. Натомість ч. 1 ст. 420 цього Кодексу містить перелік випадків у яких суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.

24. Положеннями ст. 421 КПК передбачено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку, в тому числі, й з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

25. Таким чином, системний аналіз статей 408, 420 та 421 КПК вказує на те, що апеляційний суд ухвалює рішення, яким погіршується становище обвинуваченого, у формі вироку, а в решті випадків - у формі ухвали.

26. Отже, суд апеляційної інстанції, з урахуванням положень КК та правової позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеною, зокрема, в ухвалі від 03 березня 2025 року у справі № 182/5470/24, відповідно до якої обов`язки, які передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК суд імперативно покладає на засудженого, прийняв обґрунтоване рішення про необхідність покладення на ОСОБА_6 всіх обов`язків, які передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК. Разом із тим, змінивши вирок місцевого суду у цій частині, він фактично погіршив становище засудженого, що згідно з вимогами ст. 420 КПК є підставою для ухвалення апеляційним судом вироку, а не ухвали.

27. Відповідно до п. 7-1 ч. 1 ст. 50 КК пробаційний нагляд є видом покарання. Частиною 1 ст. 59-1 КК передбачено, що покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. При цьому ч. 2 цієї статті визначено обов`язки, які обов`язково покладає суд на засудженого до пробаційного нагляду: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

28. З огляду на зазначене доводи касаційної скарги прокурора про те, що апеляційний суд безпідставно у своєму рішенні послався на практику Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справах, які стосуються саме покладення на засуджених апеляційним судом додаткових обов`язків при звільненні від відбування покарання на підставі ст. 75 КК є слушними.

29. При цьому, Суд бере до уваги, що стороною захисту ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 не оскаржувалася, а також те, що вироком в іншому кримінальному провадженні (справа № 947/3312/25) ОСОБА_6 призначено більш суворе покарання. Однак беручи до уваги те, що розгляд кримінального провадження відбувається в межах обвинувального акта, з урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає що у цьому кримінальному провадженні допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, яке є підставою для скасування судового рішення.

30. Таким чином, у цьому кримінальному провадженні апеляційний суд, змінюючи вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 , не дотримався форми судового рішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування ухвали апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене, усунути вказані недоліки, належним чином виконати всі вимоги КПК та постановити законне й обґрунтоване судове рішення. Враховуючи доводи касаційної скарги прокурора, то вона підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3