Справа № 171/3014/25
Провадження № 1-кс/177/33/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 10.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2025 року до Криворізького районного суду Дніпропетровської області, відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25.08.2025 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК України, надійшло клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , який просив суд накласти арешт на майно, що визнане речовим доказом відповідно до постанови слідчого від 18.08.2025, а саме: сорочку синього кольору, шорти сірого кольору, мобільний телефон марки «HUAWEI Y5p», EMEI 1: НОМЕР_1 , ЕМЕІ 2: НОМЕР_2 , з абонентським номером НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, номіналом 4 купюри по 500 грн, номера КЗ8967383, КЗ8967381, КЗ8967382, КЗ8967386.

В обґрунтування клопотання вказано, що вказані речі виявлено та вилучено під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , на підставі постанови слідчого від 18.08.2025 вказані речі визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

Наразі є необхідним накладення арешту на вказане майно, оскільки незастосування арешту на вилучене майно призведе до його приховування, пошкодження, псування, продовження використання у протизаконний спосіб, перешкоджатиме досягненню мети кримінального провадження у майбутньому. Прокурор просив наклав арешт на вилучене майно, з метою збереження речових доказів.

Прокурор у ході судового засідання підтримав клопотання та просив його задовольнити.

ОСОБА_4 та його захисник не заперечували щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя дослідивши клопотання, що відповідає вимогам ст. 171 КПК України, додані до нього матеріали, приходить до висновку, що вказане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ВП № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000085 від 10.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, що слідує з витягу ЄРДР (а.с. 4).

Зі змісту витягу з ЄРДР слідує, що відомості до Реєстру внесено за обставин того, що на території м. Зеленодольськ Криворізького району Дніпропетровської області здійснюється незаконний збут психотропної речовини (а.п. 4). Органами досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_6 , який будучи покупцем у ході оперативної закупки, придбав у ОСОБА_4 6 (шість) поліетиленових пакетів білого малопрозорого кольору, та передав ОСОБА_4 , раніше передані йому співробітниками поліції для проведення оперативної закупки, гроші в сумі 2000 грн (а.с. 6-7).

В рамках кримінального провадження 18.08.2025 затримано ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, вилучено у нього сорочку синього кольору та шорти сірого кольору, що запаковані до сейф пакету НПУ № QYH0154555; мобільний телефон марки «HUAWEI Y5p», запаковано до сейф пакету НПУ № WAR0089471; грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, номіналом 4 купюри по 500 грн, номера КЗ8967383, КЗ8967381, КЗ8967382, КЗ8967386, що запаковані до сейф пакету № KIV 2147275 (а.с. 37).

Вказане майно визнане речовими доказами по кримінальному провадженню згідно постанови слідчого від 18.08.2025 (а.с. 16).

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту ст. 173 КПК України слідує, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

При розгляді даної справи встановлено, що клопотання про арешт майна подано в порядку визначеному законом, відповідає вимогам ст. 171 КПК України, перед слідчим суддею доведено, що тимчасово вилучене майно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, прокурором обґрунтовано правові підстави для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на факт вчинення кримінального правопорушення, а тому з метою збереження речових доказів, враховуючи існуючі ризики можливого приховування, знищення, псування майна, що визнане речовими доказами, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вищевказане майно.

На переконання слідчого судді, беручи до уваги встановлені обставини, застосування арешту майна відповідатиме розумності та співрозмірність такого заходу, завданням кримінального провадження, при цьому не матиме жодних негативних, невідворотних наслідків для підозрюваного (обвинуваченого) та третіх осіб.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170,171, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000085 від 10.07.2025 року - задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно: сорочку синього кольору, шорти сірого кольору, мобільний телефон марки «HUAWEI Y5p», EMEI 1: НОМЕР_1 , ЕМЕІ 2: НОМЕР_2 , з абонентським номером НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, номіналом 4 купюри по 500 грн, номера КЗ8967383, КЗ8967381, КЗ8967382, КЗ8967386, що визнані речовими доказами згідно постанови слідчого від 18.08.2025, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 10 Криворізького РУП (квитанція № 341).

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали, в тому числі забезпечення зберігання речових доказів в порядку визначеному чинним законодавством, доручити слідчому СВ ВП № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000085 від 10.07.2025 року.

Контроль за виконанням ухвали про арешт майна покласти на прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що згідно з ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено о 16:45 год 18.09.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1