Провадження № 1-кс/686/9225/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000985,

УСТАНОВИЛА:

25.09.2025 слідчий ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням, погодженим із прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на автомобіль марки «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2003 року випуску та на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 , з метою забезпечення покарання у виді конфіскації майна.

У обґрунтування клопотання указала, що слідчим управлінням ГУНП в Хмельницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000985 від 11.09.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

25 вересня 2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Санкція ч.3 ст.368 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації з Державної реєстраційної картки транспортного засобу власником автомобіля марки «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2003 року випуску є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ттакож відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 , на праві власності 1/8 належить ОСОБА_5 .

Слідча у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Окрім того, у клопотанні слідчої міститься прохання про розгляд клопотання без участі власника майна та його захисника, з метою забезпечення арешту майна.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З урахуванням наведеного, оскільки клопотання подане з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, для запобігання спробам відчуження указаного майна або вжиття підозрюваним інших заходів, які можуть зашкодити досудовому розслідуванню кримінального провадження, слідча суддя уважає можливим проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна та його захисника.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень п. 3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Положеннями ч. 5 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

24.09.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

25 вересня 2025 року ОСОБА_5 письмово повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме про те, що «майор ОСОБА_5 , будучи на посаді заступника командира дивізіону з психологічної підтримки персоналу самохідного артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ОАеМБр), який займає відповідальне становище, вирішив незаконно збагатитися шляхом вимагання та отримання неправомірної вигоди від військовослужбовця за неперешкоджання в поверненні останнього та подальшого проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ОАеМБр) та незастосування відносно військовослужбовця заходів дисциплінарного та іншого правового впливу.

Так, 10 вересня 2025 року, близько 19:27 години, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, висунув незаконну вимогу ОСОБА_6 , який являється військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ОАеМБр), у передачі йому неправомірної вигоди в розмірі 50 000 гривень, за неперешкоджання в поверненні останнього та подальшого проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ОАеМБр) та незастосування відносно військовослужбовця заходів дисциплінарного та іншого правового впливу, при цьому зазначив, що грошові кошти потрібно надіслати на особисту банківську карту ОСОБА_5 .

Побоюючись негативних наслідків для себе, ОСОБА_6 вимушено погодився на вимогу ОСОБА_5 .

Крім цього, 19 вересня 2025 року, о 10:20 години, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, для виконання своєї незаконної вимоги ОСОБА_6 , у передачі йому неправомірної вигоди в розмірі 50 000 гривень, за неперешкоджання в поверненні останнього та подальшого проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ОАеМБр) та незастосування відносно військовослужбовця заходів дисциплінарного та іншого правового впливу, за допомогою Інтернет-месенджера «Signal» надіслав ОСОБА_6 номер своєї банківської картки, а саме № НОМЕР_4 , відкритої на ім`я ОСОБА_5 , зазначивши, що грошові кошти ОСОБА_6 повинен скинути на вказану банківську картку.

Побоюючись негативних наслідків для себе, ОСОБА_6 вимушено погодився на вимогу ОСОБА_5 .

Окрім цього, 22 вересня 2025 року, близько 15:00 години, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, для виконання своєї незаконної вимоги ОСОБА_6 , у передачі йому неправомірної вигоди в розмірі 50 000 гривень, за неперешкоджання в поверненні останнього та подальшого проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ОАеМБр) та незастосування відносно військовослужбовця заходів дисциплінарного та іншого правового впливу, вказав, щоб після надсилання грошових коштів на банківську карту за № НОМЕР_4 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 необхідно надіслати смс-повідомлення в Інтернет-месенджері «Signal» про здійснення транзакції.

Побоюючись негативних наслідків для себе, ОСОБА_6 вимушено погодився на вимогу ОСОБА_5 .

В подальшому, 24 вересня 2025 року, о 10:28 години, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, отримав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 50 000 гривень, шляхом надсилання грошових коштів на банківську карту за № НОМЕР_4 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 , за неперешкоджання в поверненні останнього та подальшого проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ОАеМБр) та незастосування відносно військовослужбовця заходів дисциплінарного та іншого правового впливу, після чого був затриманий працівниками поліції».

Слідчою суддею установлено, що відповідно до інформації, отриманої з Інформаційного порталу Національної поліції України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником автомобіля марки «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2003 року випуску.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №443257421 від 12.09.2025, ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , є власником 1/8 частки квартири АДРЕСА_1 .

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Зважаючи на те, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки надано докази, що автомобіль марки «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2003 року випуску та 1/8 частки квартири АДРЕСА_1 належать йому на праві власності, останній набув статусу підозрюваного, оскільки 25.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі із конфіскацією майна, а тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, клопотання про арешт підлягає задоволенню.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню.

А тому клопотання слідчого є обґрунтованим.

Приходячи до такого висновку, слідча суддя ураховує і те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчою суддею не встановлено.

Із урахуванням ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідча суддя приходить до висновку накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження на автомобіль марки «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2003 року випуску та 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 , проте із залишенням правомочності користування означеним майном.

Такий захід забезпечення кримінального провадження не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Менш обтяжливий спосіб арешту майна, на думку слідчої судді, призведе до неможливості його збереження та може призвести до перетворення, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідча суддя -

постановила:

Клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000985 задовольнити.

Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження на автомобіль марки «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2003 року випуску та на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 .

Відмовити у задоволенні решти клопотання.

Виконання ухвали доручити слідчому ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення; якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідча суддя