Провадження №1-кс/201/4001/2025
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000326 від 05.03.2025 року за ч.2 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000326 від 05.03.2025 року за ч.2 ст. 382 КК України.

В обґрунтування вказаної скарги, заявник вказував, 13.09.2025 року на його електрону адресу надійшла постанова слідчого СВ ВП №2 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 31.07.2025 року про відмову у задоволені клопотання про визнання потерпілим в кримінальному проваджені №0000326, відкритого за ст. 382 КК України на підставі повідомлення відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровський області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про вчинення кримінального правопорушення посадовими(службовими) особами Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у виконавчому проваджені № 76247525 з невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/14371/24, позивачем та стягувачем в якому є ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 вважає, що постанова слідчого про відмову у визнані його потерпілим є необґрунтованою, передчасною, прийнятою без очевидних та достатніх підстав, виходячи з наступного. Він, ОСОБА_3 , є особою, на користь якої Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі № 160/14371/24 ухвалено рішення, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01 квітня 2024 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум. За заявою ОСОБА_3 як стягувача рішення суду знаходилось на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровський області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Посадовими (службовими) особами Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» рішення не виконано, чим завдано істотну шкоду охоронюваним Законом правам стягувача на отримання належної йому пенсії ( розмір заборгованості пенсії що підлягає виплаті за період з 01.04.2024 р. по 31.01.2025 року становила 581 669,01 грн., та щомісяця заборгованість збільшується на суму недоплати пенсії в розмірі 51 675,26 грн., та станом на 01.06.2025 року загальна заборгованість складає 788 370,05 грн.). В межах компетенції Закону України «Про виконавче провадження» орган примусового виконання рішень з метою захисту прав власності стягувача ОСОБА_3 направив до правоохоронних органів повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки слідчий позбавлений можливості самостійно визнавати особу потерпілою без подання нею заяви про вчинення кримінального правопорушення, заяви про визнання потерпілою особи або письмової згоди про залучення її в якості потерпілої особи, у зв`язку з цим ОСОБА_3 подав 14.04.2025 р. до СВ ВП №2 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області в межах кримінального провадження №0000326, відкритого за ст. 382 КК України, заяву про залучення його до кримінального провадження як потерпілого.

Враховуючи вищевикладене, скаржник просив скаргу в порядку ст. 303 КПК України на постанову слідчого СВ ВП №2 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 31.07.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000326 задовольнити, а постанову скасувати; зобов`язати уповноваженого слідчого СВ ВП №2 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області вирішити питання щодо участі ОСОБА_3 у кримінальному проваджені № 0000326 за ст. 382 КК України, в якості потерпілого в порядку визначеному ст. 55 КПК України, про що повідомити його в строки визначені ст. 220 КПК України.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Скаржник у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, якою просив розглянути скаргу без його участі.

Представник СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст.107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Ухвалою слідчого судді від 23.09.2025 року витребувано з ВП№2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області матеріали кримінального провадження № 0000326.

13.10.2025 року до суду засобами електронної пошти слідчим ОСОБА_5 був наданий лише супровідний лист про надсилання матеріалів кримінального провадження, самі ж матеріали станом на час розгляду скарги суду не надано.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів скарги, у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000326 від 05.03.2025 року за ч.2 ст. 382 КК України.

14.04.2025 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні №0000326 від 05.03.2025 року за ч.2 ст. 382 КК України із заявою про залучення його у якості потерпілого.

Постановою слідчого СВ ВП№2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 від 31.07.2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про залучення як потерпілого до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000326 від 05.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, яке надійшло від заявника, що перебуває на момент надходження заяви про залучення як потерпілого 15.04.2025 року у процесуальному статусі «свідок», постановою, що була винесена в порядку ч.1 ст.40, п.8 ч.2 ст.40, ч.1,3 ст.110 КПК України, що надійшла згідно ухвали Соборного районного суду м. Дніпра по справі №201/7794/25 від 25.06.2025 року - відмовлено.

Ухвалою слідчого судді від 10.09.2025 року слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 відведено від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000326 від 05.03.2025 року.

Порядок залучення потерпілого у кримінальному провадженні врегульовано ст. 55 КПК України. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. ч. 1-3 ст. 55 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Як випливає зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для відмови у визнанні заявника потерпілою у кримінальному провадженні № 0000326 від 05.03.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, став висновок слідчого про те, що невиконання судового рішення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, є злочином проти правосуддя, безпосередній об`єкт вказаного злочину - суспільні відносини, пов`язані з регулюванням певних аспектів діяльності щодо здійснення правосуддя, і склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, є формальним, тобто не передбачає настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння фізичній та/або юридичній особі шкоди.

Як установлено слідчим суддею зі змісту заяви ОСОБА_3 від 25.02.2025 року про залучення його в якості потерпілого, обґрунтовуючи вказаний статус, заявник посилався, на те, що вчиненим кримінальним правопорушенням йому завдана шкода, а саме у зв`язку з невиконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду заявник не отримує стягнуті за судовим рішення грошові кошти.

Слід зазначити, що всупереч вимогам ухвали судді від 23 вересня 2025 року матеріали кримінального провадження № 0000326 від 05.03.2025 року не були направлені до суду органом досудового слідства, а тому суд при ухваленні рішення керується доказами, наявними у матеріалах скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 , на користь якого прийнято судове рішення, відповідає критерію потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки у зв`язку з невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, порушуються його права на отримання грошових коштів, що, безперечно, завдає йому шкоди.

При цьому неможливість виконання вищезазначеного судового рішення призводить до обмеження та порушення гарантованого Першим Протоколом до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод права власності ОСОБА_3 , а також порушує конституційні гарантії права її власності (ст. 41 Конституції України).

На думку слідчого судді, кримінальним правопорушенням, яке полягає в умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили, або перешкоджанні його виконанню, стягувачу (у спірних правовідносинах заявнику ОСОБА_3 ) заподіюється матеріальна шкода.

Тривале невиконання рішення суду безперечно заподіює особі шкоду, і така позиція закріплена у рішення Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року та «Войтенко проти України» від 29.06.2004 року.

Окрім того, диспозицією ч. 3 ст. 382 КК України передбачено, що вказаним злочином може бути завдано істотної шкоди охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.

Таким чином, потерпілими від вказаного злочину можуть бути громадяни та/або юридичні особи.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що постанова слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, винесена в рамках кримінального провадження № 0000326 від 05.03.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України є необґрунтованою. Всупереч вимогам ч. 5 ст. 55 КПК України оскаржувана постанова слідчого не містить обґрунтованих посилань на очевидні та достатні підстави вважати, що заява ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України.

Відтак, постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію.

Відповідно до частини 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Ухвалення слідчим суддею рішення, яким зобов`язано слідчого/прокурора вчинити конкретну дію визнати особу потерпілим у кримінальному провадженні, указує на втручання в процесуальні повноваження слідчого. Вирішення данного питання безпосередньо належить до компетенції органів досудового розслідування після проведення ними всіх дій передбаченими нормами КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

А тому підстави для задоволення скарги в частині зобов`язання уповноваженого слідчого визнати скаржника як потерпілого у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи наведене, а також зважаючи на положення кримінального процесуального закону, які не передбачають прийняття окремого процесуального рішення про визнання потерпілим, та процесуальну самостійність слідчого, слідчий суддя вважає за необхідне скаргу задовольнити частково та скасувати оскаржувану постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання скаржника, а в задоволенні решти вимог скаржника відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ ВП№2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 31.07.2025 про відмову у визнанні потерпілим, винесену в рамках кримінального провадження №0000326 від 05.03.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Зобов`язати уповноважену особу СВ ВП№2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні повторно розглянути заяву ОСОБА_3 , про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000326 від 05.03.2025 року.

В решті вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1