Справа № 643/8701/25
Провадження № 1-кп/643/873/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року Салтівський районний суд міста Харкова в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника- ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001195 від 11.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001195 від 11.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, заявила клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт .

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Суд, заслухавши доводи прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зміну цього запобіжного заходу, матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед іншого - вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини роз`яснює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, які продовжують існувати на час розгляду вказаного клопотання, що полягають у можливості ухилення від суду, впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, тому суд приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого на даний час є неможливим, у зв`язку з чим, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним протиправних дій.

Зазначені судом ризики не зменшились та не відпали, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого.

Обвинуваченим під час розгляду даного клопотання не наведено достатніх доводів та не надано належних доказів, що свідчать про необґрунтованість пред`явленого обвинувачення та наявність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

У відповідності до вимог ст.349 КПК України судом на обговорення поставлено питання щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про встановлення порядку дослідження доказів. В якому просить встановити наступний порядок дослідження доказів :допитати потерпілу , свідків, дослідити письмові докази ,допитати обвинуваченого та вирішити питання про перехід до судових дебатів.

Захисник обвинуваченого-адвокат ОСОБА_4 просила встановити наступний порядок дослідження доказів: дослідити письмові докази, допитати потерпілу , свідків, обвинуваченого та вирішити питання про перехід до судових дебатів.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника щодо обсягу і порядку дослідження доказів у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до правил ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, серед яких … законність, верховенства права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, доступ до правосуддя, безпосередність дослідження показань, речей і документів, змагальність сторін та свобода у поданні ними суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості.

Змагальність сторін та свобода у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості розкрита і уст. 22 КПК України:

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правила ст.91 КПК України, серед інших обставин, які підлягають доказуванню, законодавцем передбачені подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Разом із тим, розкриваючи зміст такої засади як диспозитивність, законодавець зазначив, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч.1ст. 26 КПК України).

Треба також зазначити, що надання суду матеріалів, що мають доказове значення, лише під час судового розгляду було свідомим кроком законодавця. В пояснювальній записці до проекту КПК вказувалося: «Повній реалізації принципу безпосередності дослідження доказів у справі судом сприятиме встановлення механізму ознайомлення судді перед судовим розглядом тільки з обвинувальним актом і реєстром матеріалів кримінального провадження, а всі інші матеріали зі справи надаватимуться сторонами під час засідання. Це також дозволить зменшити обвинувальний ухил в діяльності суду».

Крім того, статтею 349 КПК України передбачено, що після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий надає стороні обвинувачення та стороні захисту право проголосити вступні промови. Інші учасники судового провадження можуть висловити свою думку про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження після вступної промови сторони захисту.

Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, зі сторони захисту - у другу.

Частиною 2 ст. 349КПК України передбачено, що обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Керуючись положеннями ст. 110,349,371,392 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Визначити у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001195 від 11.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України , наступний обсяг та порядок дослідження доказів, а саме: допитати потерпілу, дослідити письмові докази ,допитати свідків , обвинуваченого та вирішити питання про перехід до судових дебатів.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження про можливість зміни встановленого судом обсягу та порядку дослідження доказів у разі настання відповідної необхідності.

В клопотанні захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою- задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою в Державній установі « Харківський слідчий ізолятор », який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 01.11.2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, захиснику, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Cуддя ОСОБА_1