СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1592/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000021 від 14.01.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, освіта вища, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2020 р.н., працює в ТОВ «Уніфіковані технології та телекомунікації» на посаді провідного інженера з інформаційно-телекомунікаційних систем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 333 КК України,

сторони та інші учасники: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

На початку січня 2025 року, не будучи суб?єктом міжнародної передачі товарів та не маючи відповідного дозволу або висновку Державної служби експортного контролю України (далі -Держекспортконтролю) на право здійснення міжнародних передач товарів (надання послуг) військового призначення, громадянин України ОСОБА_3 вирішив умисно, в порушення встановленого порядку здійснення міжнародної передачі товарів, що підлягають державному експортному контролю здійснити експорт, тобто вивезення за межі митного кордону України виробу «приціл оптичний «1П6», який використовується у військовій сфері та відповідає опису товарів позиції п.6 ML1.d та п. 1 ML2.с Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 №1807.

З цією метою ОСОБА_3 16.01.2025 разом з виробом «приціл оптичний «1П6» прибув до поштового відділення «Нової пошти» № 313 (м. Київ, проспект Леся Курбаса, 5-B) з метою його митного оформлення та відправлення виробу «приціл оптичний «1П6» до м. Рига Латвійської Республіки.

Того ж дня ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, не будучи суб?єктом міжнародної передачі товарів та не маючи відповідного дозволу або висновку Держекспортконтролю на право здійснення міжнародних передач товарів (надання послуг) військового призначення з метою експорту виробу «приціл оптичний «1П6» заповнив експрес накладну та інвойс № 1629, де зазначив опис вкладення виробу «приціли оптичні» та надав вказаний виріб до відправлення.

22.01.2025 в зоні митного контролю ЗМК ЦСС ТОВ «Нова пошта» митного поста «Львів-поштовий» Львівської митниці під час митного огляду міжнародного поштового відправлення № 1629 відправником якого є ОСОБА_6 , що проживає/перебуває за адресою: 03148, Ukraine, Kyiv, Lesia Kurbasa, 5V, тел. НОМЕР_1 , E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отримувачем Baladis Yuris, що проживає/перебуває. за адресою: 1011, Latvia, Riga, RIGA 1, тел. НОМЕР_2 , E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 , було виявлено: металевий предмет, зовнішньо схожий на приціл з наявним маркуванням 1П6 № BGK2123.

Вказаний «приціл оптичний «1Пб» є таким, що спеціально розроблений для військового використання, використовується у військовій сфері та за своїми ознаками, за найменуванням, описом, технічними характеристиками сукупністю відноситься до пункту 6 позиції ML1.d та до пункту 1 позиції ML2.с «Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю», який є додатком до «Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1807 від 20.11.2003.

При цьому, ОСОБА_3 не зареєстрований в Держекспортконтролі як суб?єкт здійснення міжнародних передач товарів, відповідно дозвільні документи останньому не видавались.

За вказаних обставин ОСОБА_3 , не будучи суб?єктом здійснення міжнародних передач товарів військового призначення та не маючи дозволу або висновку Держекспортконтролю на міжнародні передачі товарів військового призначення, в порушення встановленого порядку здійснення міжнародної передачі товарів, що підлягають державному експортному контролю, здійснив експорт виробу «оптичний приціл «1П6»», який ідентифіковано як товар військового призначення, який використовується у військовій сфері та відноситься до пункту 6 позиції ML1.d та до пункту 1 позиції ML2.с «Списку товарів військового призначення міжнародні передачі яких підлягають державному контролю», який є додатком до «Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1807 від 20.11.2003.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не оспорював фактичних обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, за винятком форми вини. Показав, що вказаний приціл він придбав у 2024 році на платформі «ОЛХ» до свого офіційно зареєстрованого мисливського карабіну. Через специфіку прицілу, який не зовсім підходив до його карабіну, він вирішив продати його, у зв`язку з чим 09.01.2025 розмістив оголошення на платформі «ОЛХ». Згодом з ним зв`язався покупець, який попросив відправити приціл за кордон. На скільки міг, він перевірив можливість відправлення цього товару за кордон, жодних заборон не знайшов, тому 16.01.2025 приніс його до відділення «Нової пошти» для відправки. Оператор оглянув приціл перед відправленням, жодних зауважень від оператора не надійшло. Приціл був прийнятий і відправлений. Пізніше, у червні 2025 року, до нього додому прийшов слідчий з обшуком, під час якого ОСОБА_3 добровільно видав документи щодо відправлення прицілу поштою. Зазначає, що умислу на порушення порядку здійснення міжнародної передачі товарів, що підлягають державному експортному контролю він не мав. Якби він знав, що пересилання оптичних прицілів поштою за кордон заборонено, то не вчинив би тих дій, які йому інкримінують.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, які наведені в обвинувальному акті, його вина повністю підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що працює в ТОВ «Нова пошта», в його обов`язки входить прийом та вивантаження товарів, а також інші дії, пов`язані з прийманням та відправкою товарів поштою. Він обізнаний з переліком товарів, які заборонено до пересилання поштою, до вказаного переліку належить зброя та її комплектуючі. Оптичні приціли заборонені до пересилання за кордон. Про ці заборони вони попереджають клієнтів. Обвинуваченого ОСОБА_3 він впізнає як особу, яка приходила у відділення «Нової пошти», де він працює, з метою відправки прицілу. На скільки він пригадує, приціл вже був у коробці, але не повністю запакований, у зв`язку з чим на відділенні приціл ще додатково упакували та відправили. Чи попереджав він обвинуваченого ОСОБА_3 про заборону відправлення оптичного прицілу, не пам`ятає. Але стверджує, що обвинувачений ОСОБА_3 у відділенні не запитував у нього дозволена чи ні відправка прицілу за кордон. На запитання сторони захисту пояснив, що експрес накладна була створена ОСОБА_3 заздалегідь, у ній було зазначеного, що відправляється оптичний приціл. Дану накладну свідок роздрукував з системи коли обвинувачений звернувся до нього для відправки товару. Відповідно до обов`язків свідка він повинен оглядати товар перед відправкою. У випадку виявлення заборонених до відправки товарів він повинен повідомити про це відправнику. Чи повідомляв про це він ОСОБА_3 точно не пам`ятає, але допускає, що через брак часу та поспіх міг і не повідомити. Зазначив, що в правилах «Нової пошти» чітко зазначено, що зброя та її частини заборонені до пересилання, ці правила є відкритими для ознайомлення.

Вина обвинуваченого також підтверджується доказами, що містять фактичні дані, які не суперечать між собою, досліджені судом та містяться у письмових доказах, а саме:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.01.2025, відповідно до якого розпочато досудове розслідування за ознаками ч. 1 ст. 333 КК України щодо ОСОБА_3 (а.с. 84-87);

-матеріалами виконання доручення слідчого, згідно з якими оперативними працівниками Бориспільського РВ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області встановлено, що ОСОБА_3 16.01.2025 здійснив відправку оптичного прицілу через поштове відділення «Нової пошти» №313 за кодон до м. Рига Латвійської Республіки (а.с. 96);

-протоколом огляду від 19.06.2025 експрес накладної №1629 від 16.01.2025, відправник ОСОБА_8 , відділення №313 м. Київ, тел. НОМЕР_3 . Опис: інше: приціли оптичні. Оголошена вартість 7999,89 грн (а.с. 102);

-документами, що знаходяться у справі про порушення митних правил №0207/UA20900/2025 (а.с. 116-145);

-листом від 18.02.2025 Львівської митниці з додатками щодо вжиття заходів реагування (а.с. 146-167);

-протоколом огляду від 20.03.2025 міжнародного експрес відправлення №1629, в якому знаходиться оптичний збройовий приціл моделі «1П6» (а.с. 170-173);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.02.2025, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_3 ;

-висновком експерта від 01.05.2025 за результатами судової товарознавчої експертизи майна і техніки військового призначення та озброєння (а.с.186-194);

-експрес накладною №1629 від 15.01.2025, чеком до експрес накладної, фіскальним чеком на переказ коштів (а.с. 207);

-протоколом огляду від 18.06.2025 мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_3 (а.с. 209-213).

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку та находить їх достатніми, допустимими та такими, що узгоджуються між собою та об`єктивно доводять вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених вище, у зв`язку з чим приходить до висновку щодо можливості покласти їх в основу ухваленого вироку суду.

Досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності спростовують твердження сторони захисту про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 даного кримінального правопорушення з необережності. Вказана позиція, на думку суду, є способом уникнення відповідальності за вчинення умисного кримінального правопорушення.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке.

Вина - це обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого злочину, яка визначає його психологічний зміст і є необхідною умовою кримінальної відповідальності. Поняття вини характеризується змістом, сутністю, формою і ступенем вини. Форма вини - це описане у КК України (статті 24 і 25) поєднання певних ознак (елементів) свідомості і волі особи, яка вчиняє суспільно небезпечне діяння.

У кожному конкретному випадку вимагається встановити саме ту форму вини, яка передбачене кримінально-правовою нормою. Відповідно до КК України вина - це завжди умисел або необережність.

Відповідно до ст. 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Законодавча конструкція умислу фактично розрахована на злочини матеріальні склади злочинів, які визнаються закінченими за умови настання суспільно небезпечних наслідків. Ці злочини можуть вчинятися як з прямим, так і з непрямим умислом.

У формальних складах злочину, які не передбачають як необхідну ознаку настання певних суспільно небезпечних наслідків, змістом прямого умислу є усвідомлення винним суспільно небезпечного характеру своєї дії (бездіяльності) і бажання їх вчинення. У таких злочинах не потрібно визначати психічне ставлення суб`єкта до наслідків. Воно тут переноситься на саме діяння, вчинення якого є моментом закінчення злочину. Злочини з формальним складом можуть вчинятися лише з прямим умислом.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 333 КК України, є злочином з формальним складом, оскільки не передбачає настання певних суспільно небезпечних наслідків. За такого способу його вчинення, який обраний обвинуваченим ОСОБА_3 , а саме відправлення товару поштою, злочин є закінченим з моменту оформлення відповідного поштового відправлення.

Відтак, версія сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_3 не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діяв зі злочинною недбалістю, не відповідає встановленим судом обставинам справи.

На переконання суду, обвинувачений ОСОБА_3 усвідомлював, що здійснює міжнародну відправку комплектуючих до зброї, оскільки сам є мисливцем та має у власності мисливську рушницю. На користь цього свідчать також твердження самого обвинуваченого про те, що ним вживалися усі можливі заходи для перевірки того, чи дозволено відправляти оптичний приціл за кордон, тобто він розумів специфіку даного виробу та можливі обмеження у зв`язку з цим, однак, маючи об`єктивну можливість, від свого наміру на продаж прицілу за кордон не відмовився.

Щодо посилання сторони захисту на те, що працівник ТОВ «Нової пошти» попри заборону прийняв до відправлення оптичний приціл, то суд зазначає, що відповідальність має індивідуальний характер, а неналежне виконання працівниками поштової служби своїх повноважень не звільняє обвинуваченого від обов`язку дотримання норм чинного законодавства та не знімає з нього відповідальність за його порушення.

До запевнень обвинуваченого стосовно того, що йому не вдалося відшукати документи, якими встановлено заборону на експорт оптичних прицілів, суд відноситься критично та вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

«Список товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю» є додатком до Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1807 від 20.11.2003. Зазначену постанову Кабінету Міністрів України було опубліковано в офіційному друкованому виданні «Офіційний вісник України» № 48 від 12 грудня 2003 року, тобто у встановленому законом порядку.

Презумпція знання законодавства поширюється тільки на закони та інші нормативно-правові акти, які доведені до відома населення у встановленому законом порядку.

Таким чином, основна умова вступу нормативно-правового акту в силу, і відповідно обов`язку його знати є його офіційне оприлюднення, яке здійснюється шляхом опублікування в офіційних друкованих виданнях.

Отже, опублікування нормативно-правового акту є юридичною підставою презумпції знання законодавства.

Крім того, постанова Кабінету Міністрів України № 1807 від 20.11.2003 є доступною для ознайомлення на офіційному сайті Верховної Ради України (https://zakon.rada.gov.ua/).

На цих підставах суд відхиляє такі доводи сторони захисту.

Також суд відхиляє доводи сторону захисту щодо можливої провокації працівниками правоохоронних органів злочину, вчиненого ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що провокація з боку правоохоронних органів має місце тоді, коли працівники цих органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а схиляють особу до вчинення злочину, який без такого впливу не був би вчинений.

Відповідно до усталеної судової практики для встановлення факту провокації злочину визначальним є з`ясування питання, чи мало місце з боку правоохоронних органів спонукання особи до вчинення злочину, для чого мають прийматися до уваги, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування тощо. Жодна зі згаданих обставин сама по собі не має визначального значення для висновку про наявність або відсутність провокації. Лише оцінивши всі фактичні і юридичні аспекти події в сукупності, суди можуть зробити висновок, чи була поведінка агентів такою, що спонукала особу до дій, які та не вчинила б без їх втручання.

Сторона захисту на підтвердження провокації посилається на те, що згідно з документами про виявлене кримінальне правопорушення (рапорт, повідомлення, супровідний лист (а.с. 218-221) працівники Служби безпеки України дізналися про те, що ОСОБА_3 здійснює експорт товарів військового призначення ще до відправлення останнім оптичного прицілу та у зв`язку з цим ініціювали реєстрацію кримінального провадження за ч. 1 ст. 333 КК України. Звертають увагу суду, що спочатку наміру на продаж прицілу за кордон ОСОБА_3 не мав, він виник у нього після того, як до нього звернувся потенційний покупець та попросив відправити приціл за кордон. Також звертають увагу, що кошти за приціл надійшли на банківську картку не від покупця, а від іншої особи.

На спростування тверджень сторони захисту про провокацію прокурор зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 ні під час обшуку у нього вдома, ні під час подальших допитів не заперечував, що мав на меті відправити приціл за кордон, про провокацію з боку працівників правоохоронних органів він не заявляв. Вважає, що ОСОБА_3 мав можливість не відправляти приціл, а також міг звернутися із заявою про провокацію до правоохоронних органів.

Оцінюючи доводи сторони захисту, суд зазначає таке.

Згідно з показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 він розмістив оголошення про продаж оптичного прицілу «1П6» на платформі «OLX» 09 січня 2025 року, тобто сам обвинувачений був ініціатором продажу прицілу.

Як показав у суді обвинувачений ОСОБА_3 , через деякий час з ним зв`язався потенційний покупець та запропонував купити приціл з відправкою до м. Рига, Латвійська Республіка. На дану пропозицію ОСОБА_3 погодився.

У даному кримінальному провадженні оперативні закупки, негласні слідчі (розшукові) дії не проводилися, тобто відсутні дані про причетність працівників правоохоронного органу до купівлі у ОСОБА_3 оптичного прицілу.

Обставини, на які посилається сторона захисту, перевірені судом в ході судового слідства по справі та встановлено, що ОСОБА_3 мав реальну можливість не вчиняти суспільно небезпечних дій, однак з метою отримання матеріальної вигоди погодився на пропозицію невстановленої особи та відправив оптичний приціл за кордон.

Ознак того, що дана невстановлена особа могла діяти під контролем працівників правоохоронних органів, суд не вбачає.

Також суд звертає увагу, що відповідно до протоколу огляду мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_3 (а.с. 209-213), в телефоні обвинуваченого у додатку «OLX» виявлено оголошення від 24.03.2024 про продаж прицілу ПУ СКС за 8000 грн. громадянину ОСОБА_9 , що, на думку суду, свідчить про ініціативну діяльність обвинуваченого з продажу компонентів до зброї.

Також суд не погоджується з доводами захисту про те, що кримінальне провадження було розпочато без достатніх підстав для цього. Відповідно до статті 214 КПК повідомлення Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області від 10 січня 2025 року про виявлення в діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, було достатньою підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, наведені обставини в їхній сукупності свідчать про те, що працівники правоохоронних органів не були ініціаторами злочинної діяльності ОСОБА_3 і що злочин був би скоєний ним і без втручання правоохоронних органів.

Фактів впливу з боку правоохоронних органів на поведінку обвинуваченого насильством, погрозами, шантажем, умовляннями, підштовхування його до вчинення злочину, - судом не встановлено.

Доводи сторони захисту суд розцінює як надумані, належними та допустимими доказами не підтверджені, й такі що спрямовані на уникнення відповідальності за інкримінований обвинуваченому злочин.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 333 КК України як порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог

ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином. ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності. ОСОБА_3 має постійне місце проживання та постійне офіційне місце роботи, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2020 р.н., до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Щире каяття як обставина, яка пом`якшує покарання, під час судового розгляду свого підтвердження не знайшла.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 333 КК України у виді штрафу з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, які пов`язані з обігом зброї та компонентів до неї.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

Витати на залучення експертів по справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстави для його обрання відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, враховуючи, що відпала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, суд вважає доцільним його скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, які пов`язані з обігом зброї та компонентів до неї строком на 3 (три) роки.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.06.2025 року у справі №760/16871/25 на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме на експрес накладну №629 від 15.01.2025; чек до експрес накладної №629; фіскальний чек на переказ коштів від 16.01.2025; мобільний телефон марки Samsung Galaxy S 10+, модель SM-G975F/DS, s/n НОМЕР_4 з сім картою НОМЕР_1 - скасувати.

Після набрання вироком законної сили реч ові докази:

-мобільний телефон марки Samsung Galaxy S 10+, модель SM-G975F/DS, s/n НОМЕР_4 з сім картою НОМЕР_1 , переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СУ СБ України у м. Києві та Київській області (квитанція №52/250-187) - повернути ОСОБА_3 ;

-приціл оптичний «1П6» №BGK2123, переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СУ СБ України у м. Києві та Київській області (квитанція №52/520-121) - конфіскувати та передати на користь Збройних Сил України;

-експрес накладну №629 від 15.01.2025; чек до експрес накладної №629; фіскальний чек на переказ коштів від 16.01.2025 - залишити у матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1