Справа № 134/1695/25
УХВАЛА

Іменем України

11 листопада 2025 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 засудженого: ОСОБА_4 захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в селищі Крижопіль, Вінницької області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до засудження жителя АДРЕСА_1 , одруженого, українця, громадянина України, до засудження не працюючого, раніше не судимого.

По даній справі засуджений 21.04.2021 Іллінецьким районним судом Вінницької області за ст. ст. 289 ч.1, 75, 76 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки. Стягнути з ОСОБА_6 635 грн. 75 коп. на користь держави за проведення експертизи.

Згідно Ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області від 14.03.2023 скасовано іспитовий строк та направлено відбувати покарання у виді 3 років обмеження волі.

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2025 року до Крижопільського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання просив його задовольнити, вказав, що щиро розкаються у вчиненому, має на утриманні малолітню дитини та хвору мати, яка потребує догляду.

Представник ДУ Крижопільського ВЦ (№ 113) в судове засідання не з`явився причина неявки суду не відома.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, вказав, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Захисник засудженого зазначила, що хоч засуджений ОСОБА_4 і отримував стягнення, однак останні погашенні, засуджений став на шлях виправлення оскільки за останній час отримав подяки.

Заслухавши думку засудженого, прокурора, захисника, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обґрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою КК України, тобто є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 21.04.2021 Іллінецьким районним судом Вінницької області за ст. ст. 289 ч.1, 75, 76 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки. Стягнути з ОСОБА_6 635 грн. 75 коп. на користь держави за проведення експертизи.

Згідно Ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області від 14.03.2023 скасовано іспитовий строк та направлено відбувати покарання у виді 3 років обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_4 з 31.03.2023 по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Крижопільський виправний центр (№113)».

Як вбачається із матеріалів особової справи та наданої характеристики по прибутті в установу, засуджений ОСОБА_4 , був працевлаштований згідно строкового трудового договору №84-23 від 08.06.2023 по 11.09.2023 на контрагентському об`єкті ТОВ «УКРВЕТСАНЗАВОД», згодом додаткова угода №156-23 від 11.09.2023, №41-24 від 01.01.2024 по 04.03.2024 на контрагентському об`єкті ТОВ «Вінницька птахофабрика», згодом згідно строкового трудового договору №95-24 від 07.03.2024 по 26.07.2024 на контрагентському об`єкті ТОВ «УКРВЕТСАНЗАВОД», згодом згідно строкового трудового договору №24-24 від 31.07.2024 на контрагентському об`єкті ТОВ «Керамсвіт, згодом згідно строкового трудового договору №Т-54-25 від 07.04.2025 по теперішній час на контрагентському об`єкті ТОВ «Вінницька птахофабрика».

Згідно характеристики ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» за час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо, не завжди дотримується вимог, які визначають порядок і умови відбування покарання, допустив п`ять порушень режиму відбування покарання, та чотири рази був заохочений. Проявляє соціально-корисну ініціативу, приймає участь в суспільному житті відділення. Санітарний стан житлового приміщення підтримує в належному вигляді, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться відповідно, здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, не завжди виконує передбачені законом вимоги. По відношенню до засуджених неконфліктний, товариські стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості. За час відбування покарання порушень вимог пожежної безпеки не допускає. Відвідує заходи виховного характеру, але не робить для себе позитивних висновків.

Під дію ст. 82 КК України засуджений ОСОБА_4 підлягав по відбуттю 1/3 частини строку покарання 31.03.2024. Рішенням комісії державної установи «Крижопільський ВЦ (№113)» протоколом №7 від 10.04.2024 відмовлено в застосуванні більш м`якого покарання за власним бажанням.

Застосуванню ст. 81 КК України (умовно-достроковому звільненню), за формальними ознаками підлягатиме по відбуттю 1/2 частини строку покарання 31.09.2024.

Рішенням комісії державної установи «Крижопільський ВЦ (№113)» протоколом №21 від 16.10.2024 відмовлено в застосуванні умовно-достроковому звільненні, як особі, що не довела свого виправлення.

Згідно довідки про наявність стягнень та заохочень, засуджений ОСОБА_4 за весь час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності притягувався п`ять раз та чотири рази був заохочений.

Як вбачається з довідки про доходи, за період відбування покарання дохід засудженого ОСОБА_4 склав 138610,70 грн.

Має заборгованість за виконавчими листами на суму 82409,75 грн., виплачено 30307,68 грн.

Станом на 11 листопада 2025 року засуджений ОСОБА_4 відбув 2 роки 7 місяців 10 днів, що складає частину строку призначеного покарання, невідбута частина покарання складає 4 місяця 20 днів.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, передбачає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_4 , суд не вбачає підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Дотримання режиму відбування покарання, ввічливі відносини з працівниками адміністрації установи виконання покарання, а також виконання їх законних вимог є виключно обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки.

Рішенням комісії державної установи «Крижопільський ВЦ (№113)» протоколом №21 від 16.10.2024 відмовлено в застосуванні умовно-достроковому звільненні, як особі, що не довела свого виправлення.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Таким чином процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Наведені обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення, характеризується посередньо, має чотири подяки та п`ять стягнень, за грубе порушення правил відбування покарання, а саме вживав спиртні напої, відмовлявся від працевлаштування та виходити на роботу, порушує розпорядок дня ВЦ № 113., що не дозволяє зробити висновок про сумлінну поведінку та ставлення до праці засудженого, які вказують на доведення ним виправлення, отже даних про його зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці в період відбування покарання, які б засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, судом не встановлено.

Доводи засудженого про наявність дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 09.07.2025 року не є підставою для умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя: