Справа № 383/1194/25
Номер провадження 1-кс/383/187/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області, клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні №0000167 від 16.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділення відділення поліції № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 звернувся до суду з вказаним клопотанням, погодженим прокурором Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 , обґрунтовуючи його тим, що 15 вересня 2025 року близько 21 годин 00 хвилин, більш точного часу на досудовому розслідуванні не встановлено, ОСОБА_5 , перебував на березі ставка біля с. Покровка Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, де разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_11 , проводили разом відпочинок.

Під час спільного відпочинку та розпивання алкогольних напоїв, між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_11 виник конфлікт.

На грунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та маючи намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, потерпілому ОСОБА_11 , громадянин ОСОБА_5 , тримаючи в руці ніж, наніс ним один удар в область черевної порожнини потерпілому ОСОБА_11 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: проникаюче поранення черевної порожнини, постгеморагічна анемія тяжкого ступеня, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

16 вересня 2025 року за даними фактами внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 від 16.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

16 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а саме, у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор послався на обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке просили задовольнити, посилаючись на обставини викладенні в клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що з потерпілим знайомий вже близько десяти років, останній доводиться йому зятем, та з яким мають добрі, дружні стосунки. Обставини, викладенні в клопотанні в цілому не заперечив, але вказав, що умисного наміру спричинити тілесне ушкодження потерпілому не мав. Вказав, що подія відбулася на риболовлі, на відпочинку, куди він разом з потерпілим та ще двома колегами по роботі приїхали разом, де також вживали алкогольні напої. Зазначив, що потерпілий розпочав сварку та в подальшому він не пам`ятає як відбувалися події в деталях, та зазначає, що потерпілий під час конфлікту з ОСОБА_9 наніс останньому удар ногою по голові, той втратив свідомість, потім він хотів заспокоїти потерпілого, але той і його ударив кулаком в обличчя, він втрачаючи рівновагу ухопився за потерпілого і вони повалилися на землю, далі потерпілий схопився та почав бігти, а через хвилин 10 -15 разом із ОСОБА_12 він знайшов потерпілого метрів за 100 в кущах з пораненням, вони викликали швидку та поліцію, а також ОСОБА_13 зателефонував власнику ставка, де вони відпочивали. Вкзав, що дочекався швидку та разом з потерпілим поїхав до лікарні намагаючись йому зупинити кровотечу з рани. В лікарні він дочекався працівників поліції та все, що пам`ятив розповів їм про подію. Заперечив щодо задоволення клопотання та просив обрати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, такий як домашній арешт зі змогою працювати, оскільки має на утриманні дружину інваліда, яка не працює та потребує його допомоги.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні також заперечив щодо задоволення клопотання вказуючи, що відносно підозрюваного можливо обрати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт в нічний час, щоб підозрюваний мав змогу працювати та утримувати хвору дружину. Крім того, вказав, що підозрюваний своєю поведінкою довів, що наміру переховуватися від досудового розслідування чи суду не має, він позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має нагороди від керівництва та на утриманні має хвору дружину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є соціально адаптованим, має міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши докази, приходжу до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, а відносно підозрюваного можливо обрати більш м`якіший вид запобіжного заходу виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні слідчого відділення відділення поліції № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №0000167 від 16.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчим суддею також встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, про що 16 вересня 2025 року йому повідомлено про підозру.

Відповідно до протоколу затримання особи від 16.09.2025 року, підозрюваного ОСОБА_5 фактично затримано 16.09.2025 року об 05 год. 10 хв.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом проведення огляду місця події від 16.09.2025 року проведеного на березі ставка біля с. Покровка, Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, в ході якого було виявлено та вилучено, ніж загальною довжиною 23 см., шампури в кількості 10 шт.; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 16.09.2025 року, котрий в своїх показах зазначив, що 15.09.2025 перебуваючи на березі ставка біля с. Покровка, Компаніївської селищної ради, Кропивницького району, Кіровоградської області, під час конфлікту, ОСОБА_5 спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини та з якими його було доставлено 16.09.2025 року до Кіровоградської обласної лікарні; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.09.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.09.2025 року; довідкою КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» від 16.09.2025 року про те, що гр. ОСОБА_11 , був доставлений до приймального відділення 16.09.2025 року з приводу надання медичної допомоги з діагнозом: проникаюче поранення черевної порожнини, постгеморагічна анемія тяжкого ступеня.

Згідно з ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином, санкція якого передбачає позбавлення волі від п`яти до восьми років.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Так, відповідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно зі змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення чи зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Таким чином, аналізуючи викладене, слідчим суддею встановлено, що зазначена низка ризиків досудовим слідством є мінімальною, так як не надано достатніх доказів того, що є наявність вважати, що підозрюваний зможе вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України, як на це вказує досудове слідство. Крім того, слідчий суддя звертає увагу на особу підозрюваного, має у власності нерухоме майно та постійне зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, має позитивні характеристики з місця проживання та позитивні характеристики з місця роботи Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» де працює машиністом екскаватора (НІТАСНІ) у кар`єрі рудоуправління 20 років, має відзнаки на роботі та має почесне звання "Ветеран праці", також має на утриманні дружину з інвалідністю, яка не працює та має наявність міцних соціальних зв`язків. Також встановлено, що підозрюваний активно співпрацює зі слідством із самого початку досудового розслідування та приймає добровільну участь у всіх слідчих діях.

Слідчий суддя зауважує, що дійсно у даному кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра відносно підозрюваного ОСОБА_5 , а також акцентує увагу на підозрі його у вчиненні тяжкого злочину із застосуваням насильства, але враховує особу підозрюваного, яких характеризується позитивно, сприяв наданню пешої допомоги потерпілому, викливав швидку допомогу та був присутнім під час транспортування останнього до медичного закладу, дочекався працівників поліції та повідомив першим про обставини події.

Стосовно вказаних в клопотанні ризиків, які на думку слідчого можуть перешкодити дієвості кримінального провадження, слідчий суддя зазначає наступне.

Ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити нові кримінальні правопорушення, можуть бути уникнені й при обранні такого виду запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, який прирівнюється до тримання під вартою й на підозрюваного покладається ряд таких обов`язків, при виконанні яких повністю забезпечується дієвість кримінального провадження.

При цьому прокурором у судовому засіданні не доведено неможливості запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам, шляхом обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із повною ізоляцією обвинуваченого від суспільства в умовах тримання під вартою.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів (наявність обґрунтованої підозри), вивчених матеріалів, які характеризують підозрюваного, а також з огляду на особу підозрюваного та наявність міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Так, частиною 5 статті 195 КПК України визначено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Частиною 1 та частиною 2 статті 181 КПК України встановлено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, де законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.195 КПК України електронні засоби контролю можуть застосовуватися слідчим на підставі ухвали слідчого судді, суду про обрання стосовно підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, якою на останнього покладено відповідний обов`язок.

Оскільки за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, та враховуючи, що прокурором не доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання прокурора про обрання підозрюваному найсуварішого запобіжного зааходу слід відмовити, проте враховуючи встановлені обставини та обґрунтованість підозри, застосовує до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України та із застосуванням електронних засобів контролю в межах двомісячного строку досудового розслідування , що є співмірним з особою підозрюваного та обставинами пред`явленої йому підозри, та повністю буде запобігати ризикам, зазначеним в п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, таким чином частково задовольнивши клопотання захисника.

На думку слідчого судді застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за вказаних обставин справи та серйозністю висунутої проти нього підозри з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірним та забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

При цьому, саме домашній арешт та виконання покладених на підозрюваного обов`язків забезпечить досягнення дієвість кримінального провадження та його оперативність, проведення досудового розслідування у розумні строки, й виключить ризики, передбачені ст.177 КПК України, та які не забезпечать більш м`які запобіжні заходи .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування із застосуванням електронних засобів контролю до 14 листопада 2025 року та покласти на підозрюваного наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

3) не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, окрім випадків необхідності отримання підозрюваним невідкладної медичної допомоги та в разі виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливлювали безпечне для життя та здоров`я перебування останнього у житлі за місцем його проживання, з обов`язковим повідомленням про це органів поліції, прокурора та суду;

4) утриматися від спілкування зі свідками, потерпілим, у даному кримінальному провадженні, за винятком їх участі в процесуальних діях.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для негайного виконання ВП № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, якому негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та повідомити про це слідчого.

Строк дії цієї ухвали закінчується 14 листопада 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали, та набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - при відхиленні апеляції.

Повний текст ухвали оголошено 19.09.2025 року о 11 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1