справа № 179/2156/25
провадження № 1-кп/179/209/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

особи, стосовно якої вирішується питання

про застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 від 29.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення та кримінального поступку, передбачених ч.2 ст.310, ч.1 ст.309 КК України відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шевченківка, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який має повну середню освіту, непрацюючого, неодруженого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.310, ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000173, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.09.2025 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення та кримінального проступку, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно клопотання, про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000173 від 28.09.2025 року, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 04.09.2025 року у період часу з 08год. 25 хв. по 14 год. 20 хв., працівниками ВП №1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, в ході проведеного обшуку на підставі ухвали слідчого судді Магдалинівського районного суд Дніпропетровської області від 01.09.2025 року житла та іншого володіння особи по АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , на присадибній земельній ділянці, що розташована на території вказаного домоволодіння, виявлено та вилучено 862 рослини роду конопель.

У серпні 2025 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не надалось можливим встановити, ОСОБА_3 , всупереч вимог ст. ст. 6, 12,15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» N? 60/95-ВР від 15.02.1995 та ст. ст. 2, 10 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» №62/95-ВР від 15.02.1995, знаходячись на території подвір?я, за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , після дозрівання вирощених ним рослин конопель, зірвав рослини коноплі, чим незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту. У подальшому ОСОБА_3 , вказані рослини конопель поклав у різних частинах господарських приміщень та будинку, які розташовані на території домоволодіння за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , де залишив зберігати, чим незаконно зберігав наркотичний засіб без мети збуту. З метою подальшого вживання, після висушування природнім шляхом, ОСОБА_3 взяв частину висушених рослин коноплі, подрібнив, шляхом механічного перетирання за допомогою металевого сита, після чого помістив до паперового згортку, іншого посуду та залишив зберігати на кухонному столі та печі у житловому будинку по АДРЕСА_1 , чим незаконно виготовив наркотичний засіб без мети збуту.

04.09.2025, у період з 08 годин 25 хвили по 14 годину 20 хвилину, працівниками ВП №1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, в проведеного обшуку на підставі ухвали слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01.09.2025 житла та іншого володіння особи по АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , виявлено та вилучено верхівкові частини, що супроводжують листя масою 315 г, речовину рослинного походження зеленого кольору, масою 80,1717 г, подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору масою 0,1503 г, 10,5893 г, 7,9428, які є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено.

Загальна маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 372,1643г, що відповідно до таблиці №1 затвердженої Наказом МОЗ №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речових і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» є невеликим розміром наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу.

Таким чином, дії ОСОБА_3 , виразились у незаконному посіві та незаконному вирощуванні конопель у кількості від п`ятдесяти і більше рослин та незаконному виготовленні, придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення та кримінального проступку, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України. 22 жовтня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення та кримінального проступку, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання і просив суд застосувати відносно ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Захисник ОСОБА_5 та законний представник ОСОБА_6 не мали зауважень щодо порядку розгляду кримінального провадження та щодо обставин, викладених у клопотанні та просили застосувати відносно ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

У судовому засіданні, особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_3 теж не заперечував щодо застосування вказаних заходів.

Факт вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_3 підтверджується такими доказами:

-??Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; ??

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; ??

-Протоколом обшуку від 04.09.2025 року; ??

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; ??

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; ??

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; ??

-Речовими доказами, вилученими під час обушку домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 ;

-Висновками експерта №CE-19/104-25/35564-НЗПРАП від 24.09.2025, №CE-19/104-25/35567-НЗПРАП від 09.09.2025, N№CE-19/104-25/35563-НЗПРАП від 09.09.2025, N№CE-19/104-25/35566-НЗПРАП від 16.09.2025, №СЕ-19/104-25/35595-НЗПРАП від 22.09.2025, №CE-19/104-25/35587-НЗПРАП від 12.09.2025, №CE-19/104-25/35590-НЗПРАП від 11.09.2025, №CБ-19/104-25/35592-НЗПРАП від 11.09.2025, №CE-19/104-25/35598-НЗПРАП 11.09.2025, №CE-19/104-25/35597-НЗПРАП від 11.09.2025, №CE-19/104-25/35599-НЗПРАП від 10.09.2025;

-Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_3 ;

-Висновком судово-психіатричної експертизи N№468-к від 07.11.2025 року.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи N?468-к від 01.11.2025 року ОСОБА_3 в період інкримінованого йому діяння виявляв і в Зазначений психічний теперішній час виявляє психічний розлад у формі шизофренії параноїдної. Розлад позбавляв можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь. За своїм психічним станом іспитований у даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України, потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Вказані вище докази є належними та допустимими у розумінні норм КПК України.

Порушень вимог ст. 87 КПК України не встановлено.

Будь-яких інших доказів сторонами не надавалося, а прокурор не наполягав на допиті свідків у даному провадженні.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження та оцінивши зібрані у ньому докази, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

У постанові від 16 січня 2023 року у справі № 761/37225/20 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, у стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки (відповідно вольова та інтелектуальна ознаки) не є суб`єктом кримінального правопорушення в розумінні ч. 1 ст. 18 КК України і в такому випадку відсутня вина як обов`язкова основна ознака суб`єктивної сторони будь-якого складу кримінального правопорушення, а отже і суб`єктивна сторона.

Зазначене є правовою підставою для юридичної оцінки дій неосудної особи не як кримінального правопорушення, а як суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Суд звертає увагу, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння.

Даний висновок відповідає правовій позиції колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, висловленій у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 202/5997/17.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, шляхом повного і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд вважає доведеним, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310, ч. 1 ст. 309 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_3 у стані неосудності, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, а тому, відповідно до частини другої статті 19 КК України, він не підлягає притягненню до кримінальної відповідальності. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі статтею 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

За приписами статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб:

1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння;

2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення;

3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Статтями 511, 512 КПК України встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Частиною 2 статті 513 КПК України передбачено, що, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Частиною 1 статті 509 КПК України унормовано, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Отже, примусові заходи мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Даний висновок відповідає правовій позиції колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, висловленій у постанові від 29 березня 2023 року у справі № 127/15572/21.

Частинами першою та третьою статті 94 КК України закріплено, що, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Визначаючи тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Відповідно до вимог частин третьої та четвертої статті 503 КПК України кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги думку прокурора, законного представника, захисника, враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.310, ч.1 ст.309 КК України, однак психічний розлад ОСОБА_3 є таким, що потребує поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобіганню вчинення ним суспільно небезпечних дій, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 468-к від 07.11.2025 року, а відтак, суд вважає ОСОБА_3 суспільно небезпечним і дійшов висновку про необхідність застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експертів, у даному кримінальному провадженні, суд вважає необхідним віднести за рахунок держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 19, 93, п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України, керуючись ст.ст. 512-513 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у стані неосудності вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання спеціалізованої психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Процесуальні витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні у загальному розмірі 76 660,40 грн віднести за рахунок держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- 862 рослини роду конопель та верхівкові частини, що супроводжують листя масою 315 г, речовину рослинного походження зеленого кольору, масою 80,1717 г, подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору масою 0,1503 г, 10,5893 г, 7,9428, які є канабісом, які передані на зберігання в камеру схову, знищити.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, захиснику, законному представнику та ОСОБА_3 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1