Справа №203/573/26
Провадження №1-кс/0203/966/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

-прокурора ОСОБА_3 ;

-підозрюваного ОСОБА_4 ;

-захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, маючого середню-спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ),

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 Кримінального кодексу України, заявлене у рамках кримінального провадження №000159,

у с т а н о в и в:

1. 3 лютого 2026 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду із цим клопотанням, у якому зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 Кримінального кодексу України, сприянні у незаконному переправленні осіб через державний кордон України з корисливих мотивів.

2. У клопотанні слідчий просить суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

3. Необхідність застосування до підозрюваного саме такого виду запобіжного заходу слідчий мотивував наявністю ризиків його переховування від органу досудового розслідування або суду, незаконного впливу на свідків, можливістю вчинення іншого кримінального правопорушення.

4. У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, додатково пояснивши, що тепер відносно підозрюваного Дніпровським районним судом м. Кам`янського розглядається аналогічне кримінальне провадження, у якому йому обрано запобіжний захід у вигляді застави.

5. Підозрюваний, його захисник у суді проти задоволення клопотання слідчого заперечували.

6. Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

7. Судом встановлено, що за вказаними вище обставинами 18.12.2025 відкрите кримінальне провадження №000159, а 02.02.2026 ОСОБА_4 було затримано з повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 Кримінального кодексу України.

8. Відповідно до статей 131, 132, 176, частини 2 статті 177, частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) запобіжний захід, різновидом якого є тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою кримінального правопорушення, а також за наявності хоча б одного з ризиків вчинення особою дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК.

9. Згідно з частиною 1 статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

10. За правилами, встановленими частиною 1 статті 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

11. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

12. У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

13. У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

14. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

15. При цьому слідчий суддя також бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, згідно з яким тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

16. Такими ознаками на думку слідчого судді є тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень.

17. Відтак зазначені вище обставини дають достатні підстави допускати існування передбачених частиною 1 статті 177 КПК ризиків: ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування або суду, незаконного впливу на свідків, можливістю вчинення іншого кримінального правопорушення.

18. Слід також врахувати, що відповідно до правової позиції, викладеної у пункті 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

19. Проте, розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя, ураховуючи зазначене вище, відповідно до статті 183 КПК вважає його таким, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

20. Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваному інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким, отже він розуміє тяжкість та строк покарання, яке йому може бути призначене в разі визнання винуватим, а також вагомість доказів підозри проти нього, що може спонукати його до переховування від органу досудового розслідування.

21. Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (пункт 2 частини 1 статті 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 №33977/96).

22. Відомості про особу підозрюваного не спростовують обґрунтовані у клопотанні прокурора та встановлені судом об`єктивно існуючі у цьому провадженні ризики.

23. Між тим, суд, з огляду на суму коштів неправомірної вигоди, що фігурує у матеріалах клопотання, вважає за можливе визначити підозрюваному заставу, достатню для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, за правилами, встановленими абзацом п`ятим частини 5 статті 182 КПК, 230 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

24. Керуючись статтями 176, 182, 183, 193, 194, 196, 369 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 днів до 2 квітня 2026 року включно.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених законом, у розмірі 230 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (765 440,00 гривень).

У разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

- не відлучатися з міста Кам`янського Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі його неявки за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин або неповідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення обов`язків, покладених цією ухвалою, застава звертається на користь держави.

У решті клопотання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Повну ухвалу проголошено 5 лютого 2026 року, о 1200.

Слідчий суддя ОСОБА_1