Справа № 287/1457/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), розглянувши в судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про часткове скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді звернувся адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 , з клопотанням про часткове скасування арешту майна. У поданому клопотанні адвокат ОСОБА_6 просить дане клопотання задоволити, арешт майна - автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO, державний номерний знак НОМЕР_1 , накладений згідно ухвали слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 15.07.2025 року у кримінальному провадженні №0000158 від 26.06.2025 року в частині користування вказаним майном скасувати.

На обґрунтування поданого клопотання адвокат ОСОБА_6 зазначає, що у провадженні СВ відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000158 від 26.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно матеріалів кримінального провадження 25.06.2025 року, близько 23 год. 55 хв., в м. Олевську, по вул. Свято-Миколаївській, неподалік будинку №22, Коростенського району, Житомирської області під час руху автомобіля марки MERCEDES BENZ VITO, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 , пасажир цього автомобіля ОСОБА_8 відчинив двері автомобіля та залишив салон, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження з якими був доставлений до КНП «Олевська ЦЛ» ОМР. 26.06.2025 року проведено огляд місця події в ході якого виявлено та вилучено автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO, державний номерний знак НОМЕР_1 . Вилучений автомобіль було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню. 15.07.2025 року відповідно до ухвали слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області у справі №287/1457/25 на автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO, державний номерний знак НОМЕР_1 накладено арешт шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном. Адвокат ОСОБА_6 вказує, що на сьогоднішній день транспортний засіб знаходиться у розпорядженні органу досудового розслідування фактично три місяці, його було оглянуто слідчими та експертами. При цьому, органом досудового розслідування зафіксовано відсутність будь-яких ушкоджень, характерних для ДТП. За участю ОСОБА_7 , а також свідка, який перебував у салоні автомобіля в момент події, проведено слідчі експерименти до яких було залучено автомобіль. Враховуючи те, що органом досудового розслідування проведені всі необхідні слідчі дії з арештованим майном, на думку адвоката ОСОБА_6 часткове скасування арешту майна не може зашкодити інтересам кримінального судочинства. При цьому, залишення ухвали слідчого судді чинною в частині позбавлення власника права на відчуження та розпорядження вказаним майном повною мірою забезпечить необхідний баланс між втручанням держави в право власника на мирне володіння майном та інтересів кримінального провадження в частині гіпотетичного виникнення необхідності в додаткових слідчих діях з автомобілем, чи додаткових експертних дослідженнях, який буде гарантовано фактом невідворотності кримінального покарання за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, та яке передбачено ст. 388 КК України.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 вимоги клопотання підтримав та просить його задоволити з підстав наведених у ньому.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти вимог клопотання заперечила, вважає його передчасним, оскільки на даний час в межах вказаного кримінального провадження призначено проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціалізацією «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод». Також, прокурор зазначила, що вказана експертиза проводиться з метою визначення наявності у діях водія транспортного засобу порушень Правил дорожнього руху.

Слідчий ОСОБА_4 підтримав позицію прокурора та просить відмовити у задоволенні клопотання представника власника майна про часткове скасування арешту майна. При цьому, зазначив, що вилучений автомобіль вже оглянутий слідчими та експертами. На автомобілі не зафіксовано будь-яких ушкоджень характерних для дорожньо-транспортної пригоди. Пояснити яким чином передача транспортного засобу власнику на відповідальне зберігання перешкоджатиме подальшому здійсненню досудового розслідування по кримінальному провадженню пояснити не зміг.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, що стверджується матеріалами справи.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання, додані до нього докази, дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ст. ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження. За правилами ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

З положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, вбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу N 1 Європейської конвенції з прав людини.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У рішенні ЄСПЛ від 02.11.2006 у справі «Волохи проти України», серед іншого, суд прийшов до висновку про те, що верховенство права між іншим (inter alia) передбачає, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватися судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль дає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Наведена справа стосувалася оцінки питання втручання у приватне життя, а отже таку позицію можна вважати дотичною і до питання вилучення майна у кримінальному провадженні, тобто мирного володіння таким майном.

Ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 15.07.2025 року по справі за Єдиним унікальним номером №287/1457/25 клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000158 від 26.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задоволено. Накладено арешт на майно, вилучене у ході огляду місця події, а саме автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_5 та який перебуває у користуванні ОСОБА_7 - шляхом тимчасового позбавлення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 права на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном.

Слідчий суддя враховує те, що автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO, державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000158 від 26.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і на даний час досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів клопотання та не заперечується прокурором та слідчим в межах досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні органом досудового розслідування були призначені та проведені необхідні судові експертні дослідження технічного стану автомобіля, вилучений транспортний засіб оглянуто слідчим та відповідними експертами. При цьому, як зазначила прокурор у судовому засіданні призначена в межах досудового розслідування інженерно-транспортна експертиза за експертною спеціалізацією «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» стосується оцінки дій учасників пригоди в частині наявності або відсутності порушень Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу, а не технічного стану транспортного засобу.

Також, слідчий суддя при розгляді вказаного клопотання враховує той факт, що з моменту вилучення органом досудового розслідування транспортного засобу автомобіля MERCEDES BENZ VITO, державний номерний знак НОМЕР_1 , минуло більше трьох місяців. При цьому, слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні вказав про те, що власник майна ОСОБА_5 та користувач майна ОСОБА_7 співпрацюють із слідством та з`являються на першу вимогу до слідчого для проведення необхідних слідчих дій. Пояснити яким чином передача транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику перешкоджатиме подальшому розслідуванню кримінального провадження пояснити не зміг.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Стаття 170 КПК України встановлює, що арешт майна застосовується виключно для досягнення певних процесуальних цілей, зокрема - забезпечення збереження речових доказів або відшкодування шкоди. Однак арешт не може застосовуватися необмежено довго без активних дій щодо завершення розслідування.

На переконання слідчого судді, передача автомобіля на відповідальне зберігання із збереженням заборони на відчуження та розпорядження ним в будь-який спосіб, не призведе до втрати речового доказу та буде сприяти його збереженню в належному стані. Одночасно таке пом`якшення арешту буде забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав заявника, як власника майна.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, про наявність достатніх підстав для скасування арешту майна в частині щодо користування майном, так як заявником було доведено, що в подальшому у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, яке полягає в позбавленні права користування майном відпала потреба, залишивши арешт в іншій частині щодо заборони відчужувати та розпоряджатися майном у будь-який спосіб, що буде достатнім для збереження майна, та запобігатиме ризикам зникнення, втрати, тощо.

За таких обставин, для повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, захисту законних прав та інтересів власника майна, а також відсутності негативних наслідків для інших осіб, слідчий суддя вважає за доцільне зобов`язати уповноважену особу СВ відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області передати автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO, державний номерний знак НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання власнику майна до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні.

Відповідно до висновку про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року в справі № 569/17036/118 (провадження № 51-598 кмо 19), ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню.

Така ж позиція об`єднаної палати щодо вказаних правовідносин у даному кримінальному провадженні узгоджується з висновком про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.05.2024 року в справі №712/191/23 (провадження №51-3208кмо 23).

За таких обставин, ухвали слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна та про відмову в скасуванні арешту майна, постановлені в порядку ст. 174 КПК, апеляційному оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про часткове скасування арешту майна - задоволити.

Скасувати арешт, накладений в рамках кримінального провадження № 0000158 від 26.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO, державний номерний знак НОМЕР_1 в частині заборони користування вказаним автомобілем.

Передати автомобіль марки MERCEDES BENZ VITO, державний номерний знак НОМЕР_1 , власнику ОСОБА_5 на відповідальне зберігання.

Зобов`язати ОСОБА_5 , у разі необхідності, за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду, негайно надати вказаний автомобіль, для проведення за його участю необхідних слідчих (процесуальних) дій чи експертиз у кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1