печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0000554 від 10.07.2025 - заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000554 від 10.07.2025 - заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд справи просив здійснювати без виклику власника майна.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000554 від 10.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує наступне.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочато на підставі заяви ОСОБА_4 від 10.07.2025 про вчинення кримінального правопорушення, зі змісту якого наведені обставини вчинення шахрайських дій, факти зловживання довірою та обману з метою заволодіння грошовими коштами президента Житомирського Футбольного клубу «Полісся» ОСОБА_5 на суму понад 220 тисяч доларів США.

На виконання доручення прокурора від 11.07.2025 № 09/2/2-60893ВИХ-25 у кримінальному провадженні встановлено причетність до вчинення кримінального правопорушення з боку громадян України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме вчинення заволодіння шляхом обману чужим майном - грошовими коштами, які належали громадянину ОСОБА_5 .

За наявною інформацією в ТОВ «ФК «Полісся» (, м. Житомир) з 4 березня 2024 року працює менеджером із спортивного персоналу ОСОБА_6 . З 15 березня 2025 року останній був призначений на посаду технічного директора ТОВ «ФК «Полісся». Також в період з 2 січня 2024 року по 29 січня 2025 року в ТОВ «ФК «Полісся» працював ОСОБА_7 (з 02.01.2024 по 11.06.2024 на посаді спортивного директора, з 12.06.2024 по 29.01.2025 на посаді віце-президента клубу). До обов`язків вказаних працівників входило зокрема формування команд Футбольного клубу «Полісся», підбір гравців та супровід їх трансферів.

При цьому ОСОБА_6 , будучи призначеним на посаду за клопотанням віце-президента клубу ОСОБА_7 , знаходився у його безпосередньому підпорядкуванні, погоджував з ним усі свої дії та виконував усі його вказівки. За вказівкою колишнього віце-президента ОСОБА_6 готував на підпис президенту клубу ОСОБА_5 повідомлення щодо трансферу і трудового договору з ФК «Полісся» нових футболістів. При цьому ОСОБА_6 , діючи за вказівкою ОСОБА_7 , завищував суму коштів, яку необхідно було виплатити агентам футболістів (комісія агента) мінімум вдвічі, вказував дані завищені суми в Повідомлені щодо трансферу футболіста, які в подальшому надавав на підпис та погодження Президенту клубу ОСОБА_5 . Після погодження ОСОБА_5 умов переходу футболіста на підставі підписаних Повідомлень зазначені особи отримували грошові кошти у заступника генерального директора з фінансових питань ТОВ «ФК «Полісся» ОСОБА_4 для подальшої виплати агентам футболістів. При цьому частину з отриманих коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 привласнювали на свою користь, передававши агентам меншу суму.

Зокрема, за вищевказаним механізмом ОСОБА_7 та ОСОБА_6 незаконно заволоділи грошовими коштами під час переходу з Футбольного клубу «Локомотив» Загреб в ФК «Полісся» гравця ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Хорватії.

Так, наприкінці травня 2024 агент гравця ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , погодив з ФК «Полісся» умови переходу вказаного футболіста та суму агентських послуг в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) євро. При цьому ОСОБА_6 за узгодженням з ОСОБА_7 було підготовлено Повідомлення та 28.05.2024 підписано у президента ФК «Полісся» ОСОБА_5 . У Повідомленні щодо переходу футболіста в клуб ОСОБА_6 прописав 200 000 (двісті тисяч) євро агентської комісії. При цьому вказані грошові кошти було відповідно отримано у заступника генерального директора з фінансових питань ТОВ «ФК «Полісся» ОСОБА_4

11.06.2024 в м. Варшава (Республіка Польща) вказаного агента і гравця зустрів водій футбольного клубу на автомобілі з державним номером НОМЕР_1 . 12.06.2024 вони перетнули державний кордон з Україною на зазначеному автомобілі та приїхали на тренувальну базу ФК «Полісся», яка знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, тг Глибочицька, Станишівське лісництво, Квартал 25, виділ 13, вулиця Лісова, буд. 2, для підписання гравцем контракту з клубом та розрахунку з агентом.

На прохання ОСОБА_6 віце-президент ОСОБА_7 , який особисто проводив розрахунок з агентом футболіста, мав передати агенту за його послуги 100 000 (сто тисяч) євро. На момент приїзду футболіста та агента на тренувальну базу в ОСОБА_7 не було коштів у євро і за його вказівкою ОСОБА_6 попередив агента, що розрахунок буде проводитись в доларах США. Після підписання контракту з футболістом ОСОБА_7 провів розрахунок з агентом, якому за отриманими даними передав 108 000 (сто вісім тисяч) доларів США, що еквівалентно 100 000 (ста тисячам) євро. При цьому 27 000 (двадцять сім тисяч) доларів США агент залишив собі та 13.06.2024 останній покинув країну на тому ж автомобілі в пункті пропуску Устилуг. Під час перетину кордону, за наявними даними, у агента було саме 27 000 (двадцять сім тисяч) доларів США, які він віз з собою.

Крім того, частину грошових коштів в сумі 27 000 (двадцять сім тисяч) доларів США агент залишив футболісту ОСОБА_12 , які останній передав 15.06.2024 громадянину ОСОБА_13 біля тренувальної бази футбольного клубу. Іншу частину коштів у сумі 54 000 (п`ятдесят чотири тисячі) доларів США (зі 108 000 (ста восьми тисяч) доларів США), за наявними даними, залишили собі ОСОБА_6 та представники ТОВ «Пасс ЮА» за нібито сприяння у підписанні контракту з футболістом. При цьому, грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) євро (з отриманих 200 000 (двохсот тисяч) євро у заступника генерального директора з фінансових питань ТОВ «ФК «Полісся» ОСОБА_4 ), ОСОБА_7 та ОСОБА_6 привласнили на власну користь.

Разом з цим, стосовно річної оренди ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина Боснії і Герцеговини, встановлено наступне.

Наприкінці травня 2024 року ОСОБА_6 запропонував в клуб нападника ОСОБА_14 . ОСОБА_7 погодив даний трансфер та дав йому вказівку узгоджувати умови переходу з агентом.

01.06.2024 агент гравця ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин Хорватії, надав ОСОБА_6 два варіанти оренди гравця, де по одному варіанту футбольному клубу «Олімпії» (м. Любляна, Республіка Словенія) платиться 200 000 (двісті тисяч) доларів США за рік оренди, а по другому варіанту - безкоштовна оренда та відповідно плата агенту 100 000 (сто тисяч) доларів США, з яких він би 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США взяв собі, а інші розбив на 2 частини по 25 000 (двадцять п`ять) доларів США для вирішення питання з клубом та батьками футболіста. В подальшому домовились з агентом рухатись по другому варіанту, при цьому погодили суму агентських послуг 100 000 (сто тисяч) доларів США.

03.06.2024 ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 , що агенту треба 120 000 (сто двадцять тисяч) доларів США і вони узгодили для президента в «Повідомленні щодо трансферу і трудового договору футболіста» прописати 200 000 (двісті тисяч) доларів США агентської комісії, що ОСОБА_6 і зробив 07.06.2024.

14.06.2024 агент з гравцем приїхали в м. Житомир з метою підписання документів, зупинившись в готелі «Додо». Того ж дня на базі ФК «Полісся», яка знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, тг Глибочицька, Станишівське лісництво, Квартал 25, виділ 13, вулиця Лісова, буд. 2, відбулось підписання документів та розрахунок з агентом. За наявними даними ОСОБА_6 залишив собі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США. Решту суми грошових коштів в розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США розподілили ОСОБА_7 та ОСОБА_6 між собою. 15.06.24 агент покинув країну через пункт пропуску Устилуг.

Крім того, стосовно річної оренди ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина Бразилії встановлено наступне.

27.05.2024 ОСОБА_6 надав ОСОБА_7 умови переходу футболіста, відповідно до яких справжня сума агентської комісії складає 40 000 (сорок тисяч) доларів США за цю оренду. При цьому при умові, якщо через рік ФК «Полісся» прийме рішення викупити гравця, тоді агент отримає ще 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США за свої послуги. За вказівкою ОСОБА_7 менеджер із спортивного персоналу ОСОБА_6 прописав в «Повідомленні щодо трансферу футболіста» для президента суму 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США та 120 000 (сто двадцять тисяч) доларів США, тобто подвоїв зазначені вище суми.

15.06.2024 агент ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (агентство «Life pro Brasil Agent») та вказаний гравець заїхали в Україну на клубному автобусі з д.н.з. НОМЕР_2 , та проживали в м. Житомир в готелі «Додо». 18.06.2024 агент прибув на стадіон в м. Житомир на базу ФК «Полісся», де було підписано контракт з футболістом та виплачена агенту сума в розмірі 40 000 (сорок тисяч) доларів США. Решта сума коштів 40 000 (сорок тисяч) доларів США залишилась у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Після вирішення всіх питань агент поїхав в сторону кордону через пункт пропуску Устилуг на автомобілі з д.н.з. НОМЕР_3 , та виїхав за межі України вночі з 18 на 19 червня 2024 року.

18.07.2025 проведено обшук у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , яким користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на якого зареєстровано право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна, в ході якого, серед іншого, виявлено та вилучено:

300 (триста) куп`юр номіналом 100 (сто) доларів США, ззовні схожі на долари США;

329 куп`юр номіналом 1000 грн (тисяча грн).

Постановою заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 від 18.07.2025, вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Слідчим наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

За таких обставин приходжу до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, із забороною користування, володіння та розпорядження, виявлене та вилучене під час проведення обшуку 18.07.2025 у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , яким користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема: 300 (триста) куп`юр номіналом 100 (сто) доларів США, ззовні схожі на долари США; 329 куп`юр номіналом 1000 грн (тисяча грн).

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1