Номер провадження: 11-кп/819/230/26 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/993/23 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/993/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000265, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 12.03.2025 щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козачі Лагері Херсонської області, громадянина України, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.7 ст.111-1 КК України.

в с т а н о в и в:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Строк відбування призначеного ОСОБА_8 покарання рахувати з моменту затримання в порядку приведення даного вироку до виконання.

Строк додаткового покарання, призначеного ОСОБА_8 , у виді позбавлення права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний на підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.2024 залишено без змін до затримання обвинуваченого та приведення вироку до виконання.

Встановлені судом обставини.

Судом першої інстанції визнано доведеним вчинення ОСОБА_8 колабораційної діяльності, а саме добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області, за наступних обставин.

З метою встановлення контролю на території тимчасово окупованого міста Херсона невстановлені особи з числа військових та представників спецслужб РФ на початку травня 2022 року створили незаконний правоохоронний орган у місті Херсон, а саме так званий «Экспертно-криминалистический центр Главного управления Министерства внутренних дел Херсонской области», який знаходиться за адресом: місто Херсон, Миколаївське шосе, 28-а та почали підшукувати осіб з числа місцевого населення, у тому числі діючих та колишніх правоохоронців, які б співпрацювали з ними у вищевказаному новоствореному окупаційною владою незаконному правоохоронному органі.

Достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, ОСОБА_8 , являючись громадянином України, фактично проживаючи у місті Херсоні, достовірно знаючи про збройну агресією РФ проти України як обставину, яка є загальновідомим фактом, а також достеменно знаючи про факт захоплення міста Херсона збройними формуваннями РФ, діючи умисно, підтримуючи воєнну агресію РФ на території України, погодився на пропозицію невстановлених осіб з числа військовослужбовців та представників спецслужб РФ у місті Херсоні та добровільно, 01.08.2022 року, зайняв посаду так званого «эксперта отдела автотехнических исследований ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области», тобто посаду у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупованій території міста Херсона правоохоронному органі.

На займаній посаді «эксперта отдела автотехнических исследований ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области» ОСОБА_8 з моменту свого призначення по час затвердження обвинувального акта, переслідуючи свої злочинні наміри та цілі, виконував функції щодо проведення автотехнічних експертних досліджень, за результатами яких готував відповідні висновки експертиз незаконного правоохоронного органу «Экспертно-криминалистический центр Главного управления МВД Херсонской области».

Суд кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.7 ст.111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилається на незаконність та необґрунтованість вироку з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження та істотного порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що надані стороною обвинувачення докази, які взяв до уваги суд, є сумнівними, неналежними та недостатніми для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які з достовірністю підтверджують винуватість ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Показання свідків не можна вважати такими доказами, оскільки вони суперечливі і не містять інформації, яка з достовірністю підтверджує той факт, що ОСОБА_8 займав посаду «эксперта отдела автотехнических исследований ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области». Їхні показання в основному є припущеннями.

Свідки надали пояснення про те, що їм не були та не могли бути відомі дійсні обставини працевлаштування ОСОБА_8 , а їхні первісні висновки зумовлені загальними враженнями та твердженням інших осіб.

Письмові докази також не можуть бути підтвердженням винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення. На них відсутні підписи ОСОБА_8 , що свідчить про те, що він не був обізнаний про наявність таких документів, зокрема наказу про призначення його на посаду. Заява ОСОБА_8 про призначення на посаду взагалі відсутня. Обвинуваченням не надано доказів того, що ОСОБА_8 приступив до виконання службових обов`язків.

З урахуванням викладених обставин, оцінюючи сукупність наданих обвинуваченням доказів, захисник вважає, що невстановлено достатніх доказів, які з достовірністю підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, і можливість їх отримання вичерпана.

Просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Позиції сторін.

Відповідно до вимог ст.135 КПК України обвинувачений ОСОБА_8 вважається таким, якого належно повідомлено про виклик до суду, з моменту опублікування повістки про його виклик в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» шляхом опублікування оголошення із повісткою про її виклик до суду та опублікування на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, які надіслані захиснику ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційні вимоги сторони захисту, просила скасувати вирок щодо ОСОБА_8 через недоведеність його винуватості та закрити кримінальне провадження, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги сторони захисту, колегія суддів дійшла до наступного.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, за встановлених і викладених у вироку обставин, підтверджені зібраними у встановленому законом порядку доказами, дослідженими у суді та проаналізованими у вироку.

Виходячи зі змісту вимог ст.370 КПК України, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, винуватість ОСОБА_8 повністю доведена, а вчинене ним кримінальне правопорушення правильно кваліфіковано за ч.7 ст.111-1 КК України за ознаками колабораційної діяльності, що полягає у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) з урахуванням та дотримання загальних засад, встановлених процесуальним законом для такого розгляду в порядку спеціального судового провадження відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України.

Доводи захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення були предметом перевірки в суді першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Винуватість ОСОБА_8 у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, за обставин, викладених у вироку, суд обґрунтував доказами, яким надав належну правову оцінку.

Вимоги апеляційної скарги захисника про скасування вироку та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати, є неприйнятними, виходячи з наступного.

Зокрема, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду:

- показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що під час окупації м. Херсона вона працювала з 01.07.2022 по 20.10.2022 експертом в «ЕКЦ МВД рф в Херсонській області» в м. Херсоні Миколаївське шосе, 28, там, в ЕКЦ, декілька разів бачила Дичок, приблизно в середині липня, яку він посаду займав не знає, однак знає, що він виїжджав, як експерт на місця злочинів, це їй пояснили інші робітники, які він мав функціональні обов`язки їй невідомо. Під час досудового розслідування за її участі проводилась слідча дія - впізнання по фото і вона впізнала ОСОБА_10 серед запропонованих фото:

- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що під час окупації м. Херсона він працював садівником в «ЕКЦ рф в Херсонській області» в м. Херсоні Миколаївське шосе, 28а, з середини червня по середину жовтня і чув, що Дичок там теж працював експертом автомобілістом. Крім того, зробив такий висновок, оскільки бачив його протягом двох місяців на території, кожного дня з понеділка по п`ятницю він заходив в приміщення центру, а коли уходив не знає. Що конкретно він робив не знає, ОСОБА_10 ходив з іншими експертами автомобілістами. Під час досудового розслідування за його участі проводилась слідча дія - впізнання по фото і він впізнав ОСОБА_10 серед запропонованих фото;

- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що під час окупації м. Херсона вона працювала з 23.06 по 12.09 в незаконному правоохоронному органі ГУ МВД в Херсонській області, спочатку в групі кадрового забезпечення ЕКЦ, а з 19.07.2022 на посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення. Зараз його пригадати не може, однак прізвище знайомо, якщо не помиляється, то він працевлаштувався в ЕКЦ, посаду не пам`ятає. Під час проведення у неї обшуку, було вилучено її ноутбук, на якому перебували файли, які відповідають оригінал документів з ЕКЦ рф.

Зазначені вище показання свідків, суд першої інстанції правильно визнав достовірним джерелом доказів, оскільки вони узгоджуються між собою щодо фактичних обставин кримінального провадження та підтверджуються іншими письмовими доказами, а саме:

- копією протоколу обшуку від 25.11.2022 року з додатками, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення якого ОСОБА_12 добровільно видано флеш-носій «Kingston 8 ГБ», на якому містяться відомості щодо діяльності за напрямком кадрового забезпечення «главного управления министерства внутренних дел херсонской области» (накази по особовому складу, списки особового складу з паспортними даними, номерами телефонів, посад, ІПН, штатний розпис, біографічні довідки);

- копією протоколу огляду від 09.12.2022 року з додатком у вигляді диска та додатком, згідно з яким в ході огляду приміщення канцелярії Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, що розташоване на 2 поверсі адміністративної будівлі за адресою: м. Херсон, вул. Маяковського, 10, було виявлено та вилучено документальні матеріали, які залишили представники рф, які займали будівлю під час тимчасової окупації м. Херсон, а саме: аркуші формату А4 з надрукованими відомостями щодо особового складу органів поліції рф, які під час тимчасової окупації Херсонської області працювали на користь окупаційної влади. Інформація викладена у формі таблиць з зазначенням порядкового номеру запису, ПІБ, номеру реєстрації особової справи, дати народження, серії і номеру ДУЛ УКР, ІНН України, ІНН рф, серії і номеру ДУЛ рф, посади, дати прийому, підрозділу, звання, номеру телефону. Де зазначено: « ОСОБА_13 » - 14.08.1989, должность - «эксперта отдела автотехнических исследований ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области», подразделение ЭКЦ;

- копією протоколу огляду від 31.03.2023 року з доданими до нього роздруківками документів, згідно з яким об`єктом огляду є компакт-диск DVD-R, наданий з матеріалів кримінального провадження №0000211 від 12.05.2022року за підозрою громадян України у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.7 ст.111-1 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.109, ч.2 ст.110, ч.2 ст.111, ч.7 ст.111-1, ч.2 ст.114-2, ч.1 ст.255 КК України з цифровими копіями матеріалів. Оглядаємий цифровий носій інформації DVD-R диска має назву «гненна аа» та містить папок - 594, файлів - 6 632. В ході огляду було виявлено файл з назвою «сотрудники на 5.09», при відкритті якого виявлено штат працівників «ГУ МВД Херсонской области» станом на 05.09.2022 із наявними вкладками: «сотрудники», «уволены», «кандидаты», «хлам». У вкладці «сотрудники» зазначено особисті дані співробітників, а саме: «№ п/п», «Фамилия, имя, отчество физического лица, получающего выплату», «Номер регистрации личного дела», «Дата рождения», «Серия и номер ДУЛ УКР», «Идентификационный код УКР», «Идентификационный код рф», «Серия и номер ДУЛ рф», «Должность», «Дата приема», «подразделение», «звание», «номер телефона». При здійсненні сортування за допомогою функції «Фільтр» при виборі підрозділу «ЭКЦ» виявлено 34 особи працівників «Экспертно-криминалистического центра ГУ МВД Херсонской области», серед яких є: « ОСОБА_8 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , «эксперт отдела автотехнических исследований ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области». Надалі було виявлено папку «ИЮЛЬ 2022», у якій знаходяться накази щодо призначення на посади до «ГУ МВД Херсонской области», серед яких зокрема файл формату «Word» з назвою «Приказ 06.09.2022», в якому міститься наказ по «ГУ МВД Херсонской области» щодо призначення ОСОБА_8 . Виявлено вкладку «ЭКЦ», де зазначена структура «Экспертно-криминалистического центра ГУ МВД Херсонской области» з посадами, назвами підрозділів та даними експертів. Було здійснено роздруківку «Штатной расстановки экспертно-криминалистического центра ГУ МВД» з якої вбачається, що ОСОБА_8 займав посаду «эксперта отдела автотехнических исследований ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области »;

- копією документу: «ПРИКАЗ по личному составу от 01.08.2022 начальника генерал-майор полиции ОСОБА_14 » наступного змісту: «В целях нормализации и стабилизации криминогенной обстановки, обеспечения законности и правопорядка на территории Херсонской области НАЗНАЧИТЬ: ОСОБА_15 на должность «эксперта отдела автотехнических исследований ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области» Основание: заявление ОСОБА_13 ;

- копією документу: «Штатная расстановка экспертно-криминалистического центра ГУ МВД» де зазначено «должность эксперт группы товароведческих экспертиз отдела экономических, строительно-технических и товароведческих экспертиз ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области»;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 23.03.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнала чоловіка, зображеного на фото №1, як ОСОБА_16 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 20.02.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав чоловіка, зображеного на фото №1, як особу, яка працювала на окупаційну владу рф у «ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области» на посаді експерта. Разом працювали, бачив його постійно;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 21.02.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 впізнав чоловіка, зображеного на фото №1, як особу, яка працювала на окупаційну владу рф у «ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области» на посаді експерта. Разом працювали, бачив його постійно.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, визначений КПК України, надано не було. При цьому суд створив сторонам необхідні умови для реалізації ними їхніх прав та виконання процесуальних обов`язків.

Наведені вище докази не містять суперечностей та узгоджуються між собою щодо фактичних обставин учинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а тому у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, які в своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обґрунтовано взяті судом до уваги при ухваленні судового рішення.

Тому твердження захисника ОСОБА_7 про те, що обвинувачення ґрунтується на неналежних, недопустимих, недостовірних та недостатніх доказах, зокрема, показаннях свідків, документах, слід визнати неспроможними.

Врахувавши всі обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку позиції сторони захисту про невинуватість ОСОБА_8 і обґрунтовано не прийняв її до уваги, оскільки вона суперечить фактичним обставинам кримінального провадження та спростовуються наведеними вище доказами, зокрема, показаннями свідків, які є послідовними, та узгоджуються з відповідним документами, які підтвердили той факт, що ОСОБА_8 , будучи громадянином України, добровільно зайняв посаду так званого «эксперта отдела автотехнических исследований ЭКЦ ГУ МВД Херсонской области», тобто посаду у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупованій території міста Херсона правоохоронному органі.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що свідки могли обмовити ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення через їх зацікавленість, в матеріалах провадження не має.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на положення ст.22 КПК України, згідно з якими кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що суд неуповноважений на здійснення перевірки обставин, про які не повідомляла сторона захисту, наведені доводи захисника, колегія суддів розцінює виключно як спосіб захисту, а неповноти судового розгляду не вбачає.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що співпраця ОСОБА_8 із окупаційної владою РФ мала довготриваючий характер та він, за наявності такого бажання, протягом всього часу міг би знайти можливість припинити її, покинути окуповану територію Херсонської області тощо, втім нею не скористався.

При цьому, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_8 , маючи достатній рівень освіти, життєвого досвіду, не міг не розуміти незаконності вчинених ним дій та вжити відповідні заходи для своєї безпеки, та обґрунтовано відхиляє доводи апеляційної скарги сторони захисту про недоведеність об`єктивної сторони злочину.

Підсумовуючи свої висновки у цій частині, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що кожний із досліджених судом доказів та кожна з обставин, які ними підтверджуються, вказує на те, що саме ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому діяння.

Доводи захисника ОСОБА_7 про зворотне зводяться до міркувань загального характеру та висловлення припущень.

Показання свідків підтверджено відомі їм обставин, зокрема, щодо слідчих дій, в яких вони брали участь; щодо їх особистого знайомства з обвинуваченим ОСОБА_8 , з яких випливає можливість його впізнання ними; щодо відомих їм подій, які мали місце після окупації м. Херсона, тощо, які разом з іншими дослідженим судом доказами у сукупності утворюють систему доказів, якою винуватість ОСОБА_8 підтверджується поза розумним сумнівом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»(«Kobets v. Ukraine»)(з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» («Avsar v. Turkey»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок щодо належності, допустимості, достовірності, достатності доказів та обґрунтовано взяв їх в основу обвинувального вироку.

Оцінивши зібрані у справі докази в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши в повному обсязі судовий розгляд, допитавши, свідків, та, дослідивши запропоновані докази, перевіривши позицію сторони захисту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), за який його засуджено, та правильно кваліфікував його дії ч.7 ст.111-1 КК України.

Отже, викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, а також недоведеність винуватості ОСОБА_8 , є такими, що суперечать встановленим обставинам справи та наведеним вище доказам.

Колегія суддів звертає увагу на те, що фактично доводи сторони захисту зведені до незгоди з доказами обвинувачення та наданої їм оцінки судом, зокрема, показаннями свідків, документів, щодо обставин події, що не є підставою для визнання їх неналежними, недопустимими, недостовірними та недостатніми доказами.

Як випливає з матеріалів справи, суд першої інстанції неупереджено, всебічно, повно, дослідивши надані учасниками процесу докази в їх сукупності, та обґрунтовано ухвалив обвинувальний вирок.

Колегією суддів не встановлено упередженого ставлення як органу досудового розслідування, так і суду до учасників процесу, його зацікавленість в результатах розгляду кримінального провадження, а також не створення судом першої інстанції необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що свідчило б про порушення вимог ст.22 КПК України.

Що ж до питання дотримання порядку здійснення спеціального досудового розслідування та вимог кримінального процесуального закону під час спеціального судового розгляду кримінального провадження, то порушень вимог КПК України допущено не було.

Положеннями ст.297-1 КПК України передбачено, що спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121,частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1,147,частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 4361, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно із ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду.

З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Так, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.06.2023 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Судом першої інстанції судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався в порядку спеціального судового провадження на підставі ухвали суду від 28.05.2024 (т.1, а.п.211-214).

Відповідно до матеріалів справи, про день та час судового розгляду ОСОБА_8 повідомлявся у встановленому процесуальним законом порядку через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області, веб-сайті Офісу Генерального прокурора та були вручені захиснику ОСОБА_7 , що свідчить про виконання судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону щодо повідомлення та виклику обвинуваченого та спростовує доводи апеляційної скарги захисника у цій частині.

Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала усі можливості для того, щоб забезпечити дотримання усіх передбачених КПК України прав обвинуваченого ОСОБА_8 .

Порушень кримінального процесуального закону при встановлені фактичних обставин кримінального провадження, зокрема, права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист, при збиранні, дослідження та оцінці доказів, розгляді клопотань, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченої та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, та перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не виявлено. Докази у кримінальному провадженні зібрані та досліджені з дотримання вимог кримінального процесуального закону.

А тому підстав для скасування обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 та закриття кримінального провадження щодо нього, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить.

Відповідно до приписів ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до ст.50, 65 КК України врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також характер, мотиви, обставини вчиненого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, тоді як обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання, суд розцінив вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Крім того, судом було враховано підвищену суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_8 злочину проти основ національної безпеки України, який посягає на захист в першу чергу життєво важливих інтересів суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави, на підставі цього суд призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в максимальних межах санкцій ч.7 ст. 111-1 КК України, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме його виправленню та буде достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень (злочинів), з позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повністю дотримався наведених вимог закону, рішення суду першої інстанції щодо призначеного ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд знаходить таким, що в повній мірі відповідає вимогам кримінального закону і тим критеріям, які визначені сталою практикою Верховного Суду про призначення судами кримінального покарання.

З урахуванням цих конкретних обставин справи суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 15 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є справедливим, пропорційним, співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставами для скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_18 - залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 12.03.2025 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4