№ провадження 1-кп/606/247/25
Справа № 606/1872/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду в м. Теребовля кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2025 за №0000112 за ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Теребовлянського районного суду Тернопільської області 03.11.2025 надійшло клопотання в.о. начальника СД відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_8 , яке затверджено прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000112 від 13.10.2025про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками суспільнонебезпечного діянння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що згідно висновку судово-психіатричного експерта ОСОБА_5 на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, виявляв ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок епілептичної хвороби з генералізованими судомними нападами, схильними до серійності, вираженим зниженням інтелектуально-мнестичних функцій, зміни особи по епітипу та не міг віддавати звіт своїм діям, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 виявляє ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок епілептичної хвороби з генералізованими судомними нападами, схильними до серійності, вираженим зниженням інтелектуально-мнестичних функцій, зміни особи по епітипу, що досягають рівня психозу. Розлад, на який страждає ОСОБА_5 є хронічним і стійким, який позбавляє його здатності віддавати звіт своїм діям та керувати ними.

Так, 10.10.2025, близько 23 год.40 хв. по місцю спільного проживання, в будинку, що за адресою АДРЕСА_1 , під час суперечки між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його рідним братом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній, ногою завдав три удари в ліву ногу ОСОБА_4 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця лівої гомілки, який за ступенем тяжкості належить до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, своїми діями, ОСОБА_5 у стані неосудності, вчинив суспільно-небезпечне діяння, ознаки якого передбачені ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

У судовому засіданні особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 вину у вчиненні дій, які містять ознаки вказаного суспільно-небезпечного діяння визнав, вказував, що він дійсно завдав три удари ногою в ліву ногу ОСОБА_4 .

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_5 за місцем спільного проживання у будинку в с.Кровинка ногою завдав йому три удари в ліву ногу, чим завдав тілесні ушкодження, не заперечує проти задоволення клопотання.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Захисник ОСОБА_7 , законний представник ОСОБА_6 не заперечували щодо застосування до ОСОБА_5 примусового заходу медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Окрім показань ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинення даного суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_5 підтверджується дослідженими та проаналізованими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.10.2025, згідно якого ОСОБА_4 заявив, що ОСОБА_5 , за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 , завдав йому три удари в область гомілки лівої ноги своєю правою ногою;

-висновком експерта №742 (експертиза розпочата 14.10.2025, закінчена 16.10.2025), згідно якого при судово-медичній експертизі у ОСОБА_4 виявлений синець лівої гомілки, який утворився від дії тупого предмета. Цей синець, зважаючи на морфологічні властивості (забарвлення), утворився близько за 3-4 доби до судово-медичного огляду ОСОБА_4 , не виключено у вказаний в постанові термін події. За ступенем тяжкості виявлений у ОСОБА_4 синець належить до легкого тілесного ушкодження - п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Утворення виявленого у ОСОБА_4 ушкодження за наведених у постанові обставин події (від удару ногою), не виключається. Воно не властиве для утворення при падінні на площині (з висоти власного росту);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.10.2025, який був проведений з потерпілим ОСОБА_4 , у якому зафіксовано, що потерпілий розповів та відтворив за допомою статиста події завдання йому ОСОБА_5 трьох ударів в ногу, що мало місце 10.10.2025. Проведення слідчого експерименту фіксувалося за допомогою відеозапису, та було переглянуто судом у судовому засіданні.

Згідно акту огляду спеціальної медичної комісії №321 від 21.10.2025 у ОСОБА_5 не встановлено наркотичних захворювань.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 790 від 21.10.2025 -в період вчинення проступку ОСОБА_5 виявляв ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок епілептичної хвороби з генералізованими судомними нападами, схильними до серійності, вираженим зниженням інтелектуально-мнестичних функцій, змінами особи по епітипу. На момент вчинення кримінального проступку ОСОБА_5 не міг віддавати звіт своїм діям, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час ОСОБА_5 виявляє ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок епілептичної хвороби з генералізованими судомними нападами, схильними до серійності, вираженим зниженням інтелектуально-мнестичних функцій, змінами особи по епітипу, що досягають рівня психозу. Розлад, на який страждає ОСОБА_5 є хронічним і стійким, який позбавляє його здатності віддавати звіт своїм діям та керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Таким чином, суд, приходить до переконання, що у кримінальному провадженні достатньо даних, які вказують на те, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у стані неосудності.

Так, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність у стані неосудності.

Згідно з ч. 4 ст. 503 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Зважаючи на наведені обставини, а також враховуючи характер і тяжкість захворювання ОСОБА_5 , з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, а також те, що останній, згідно висновку судово-психіатричного експерте вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, страждає хронічним і стійким розладом та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, суд приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити та до ОСОБА_5 необхідно застосувати на підставі ст.ст. 92-94 КК України за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 92, 93, 94 КК України, ст.ст.392, 503, 506, 507, 512, 513, 516 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кровинка Теребовлянського району Тернопільської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали суду складено 14.11.2025.

Суддя ОСОБА_1