Справа № 515/1520/25
Провадження № 1-кп/515/1894/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари кримінальне провадження № 0001217, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 вересня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Михайлівка Саратського району Одеської області, українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, неодруженої, яка має на утриманці двох малолітніх дітей, працює пакувальником ТОВ «РК «Аквавіт», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 України,

В С Т А Н О В И В :

Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил російської федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан в Україні продовжувався, востаннє, Указом Президента України від 14.07.2025 за № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 07 серпня 2025 року на 90 діб, тобто до 05 листопада 2025 року. Законом України №4524-IX від 15.07.2025 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Так, 01 вересня 2025 року близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_4 в умовах воєнного стану на території України, перебуваючи в приміщенні кафе «Бакарді» по вул.Бессарабській, буд. 98, в м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, у ході раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх наслідки, впевнившись, що її дії не будуть помічені потерпілою та сторонніми особами, із корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, із сумки, залишеною потерпілою ОСОБА_6 без нагляду, умисно, таємно викрала грошові кошти в сумі 9 500,00 грн. Вказаними коштами розпорядилась на власний розсуд, заподіявши потерпілій майнову шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

29 вересня 2025 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно з даною угодою, прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.4 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні. Вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, із звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнала себе винною в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, клопотала про затвердження укладеної між нею та прокурором угоди про визнання винуватості. Стверджувала, що розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього ж Кодексу, характер обвинувачення, вид і міру покарання.

Захисник підтримав позицію обвинуваченої.

Прокурор також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з п.2 ч.1 ст.468, п.1, п.3 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно за ст.12 КК України, є тяжким.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_4 погодилася на призначення їй узгодженого покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, із звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, яке з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, вчинено тяжкий умисний корисливий злочин, обставин його вчинення, особу винної, яка характеризується позитивно, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, якими є її щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.

Призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, із звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого нею злочину та особі обвинуваченої, яка злочин вчинила вперше та щиро покаялася, беззастережно визнала свою винуватість.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст.314, ч. 2 ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 29 вересня 2025 року про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, укладену між обвинуваченою ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 та прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк на один рік.

Згідно з п. п 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк рахувати з 16 грудня 2025 року.

Речовий доказ: флеш-накопичувач (micro SD 32 GB) із вмістом у вигляді відеозаписів (дев`ять відеофайлів), зроблених 01 вересня 2025 року у період часу з 12:12 по 20:21 відеокамерою, що знаходиться у приміщенні кафе «Бакарді» за адресою: вул. Бессарабська, буд. 98, м. Татарбунари, Білгород-Дністровський район, Одеська область, та на яких зафіксовано факт крадіжки грошових коштів з сумки потерпілої ОСОБА_4 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгодженого, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч. 4,6,7 ст. 474 цього кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди або прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена. З цих же підстав може бути оскаржено вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги та такий вирок в касаційному порядку.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженій.

Суддя ОСОБА_1