Справа № 462/9801/25
провадження 1-кс/462/231/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у

м. Львові клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури усфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , подане у кримінальному провадженніза №0001220, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

українця, громадянина України, уродженця м. Львова,

військовослужбовця, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2

встановив:

04.02.2026 прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури усфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженніза №0001220, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 .

В обгрунтування клопотання прокурор зазначає, що Львівською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону підтримується публічне обвинувачення у кримінальному провадженні №0001220 від 07.12.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

За обвинувальним актом ОСОБА_4 , 07 грудня 2025 року, приблизно о 17:29 год., керуючи автомобілем «MAZDA 6» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним на вул. Повітряна, поруч із будівлею, що за адресою: м. Львів, вул. Повітряна 6 здійснив технічне ДТП а саме зіткнення із автомобілем марки PEUGEOT 4007 р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого поїхав з місця ДТП, де в подальшому, приблизно о 17 годині 40 хвилин, рухаючись по вул. Левандівська, у м. Львові, поблизу будинку № 16А, в напрямку до вул. Сяйво, у м. Львові всупереч ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху грубо порушив вимоги чинних правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме: розділу 1, пункту 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); розділу 2, пунктів 2.3, (підпунктів «б» (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі) та «д» (не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); розділу 2, пункту 2.9 підпункту а (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) та технічними вимогами розділу 34 ПДР (вимогами дорожньої розмітки 1.36 додатку 2 ПДР), які виразилися в тому, що ОСОБА_4 під час керування технічно - справним транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (2.61 проміле), своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не був уважний до дорожньої обстановки, без причин технічного характеру здійснив виїзд на доріжку для велосипедів, на якій в цей час рухався велосипед марки AZIMUT під кермуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як наслідок допустивши попутне зіткнення із останнім, після цього поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди, від`їхавши на відстань 142 метри зупинив керований ним автомобіль на узбіччі та покинув його.

В результаті вказаних дій кермувальник велосипеда ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, а саме: забій грудної клітки, закритий перелом правої ключиці, субдуральний крововилив, які відповідно до «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерством охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_4 визначена за ч. 1 ст. 286-1 КК України та останнього повідомлено про підозру.

30.01.2026 обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України скеровано до Залізничного районного суду м. Львова для розгляду по суті.

Підготовче засідання у справі призначено на 16.02.2026, водночас строк раніше обраного ОСОБА_4 слідчим суддею Залізничного районного суду м. Львова запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту закінчується 09.02.2026.

Беручи до уваги те, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України не встановлено, при цьому ОСОБА_8 інкримінується вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1, КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, прокурор вказує, що є обґрунтовані підстави вважати про продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ст. 177 КПК України, зокрема ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань із показаннями вказаних осіб, з урахуванням того, що такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку щодо нього. Зважаючи на викладене, з метою забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, прокурор просить продовжити застосуваний до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вказує, що при враховано також наявність обставин, які передбачені у ст. 178 КПК, а саме: наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я, який не перешкоджає застосуванню до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що свідчить про відсутність в обвинуваченого достатніх соціально стримуючих факторів, що може спонукати останнього до вчинення правопорушень та у сукупності свідчить про можливі наміри, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, відсутність тяжких захворювань, які б перешкоджали продовження дії запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала у повному обсязі, покликаючись на мотиви такого, просила задоволити та продовжити застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки ризики не зменшились та продовжують існувати.

Обвинувачений у судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, однак просив вирішити питання застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту лише протягом нічного часу.

Заслухавши доводи сторін кримінальногопровадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» унормовано питання застосування/продовження запобіжного заходу на стадії, коли обвинувальний акт надійшов до суду, але до початку підготовчого судового засідання закінчується строк дії запобіжного заходу, застосований до обвинуваченого, та це питання віднесено до повноважень слідчого судді.

Згідно з ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.6 ст.199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно із відомостями системи автоматизованого розподілу «Д-3» встановлено, що на розгляді у Залізничному районному суді м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001220, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2025, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України. Підготовче судове засідання у вказаній справі призначено на 16 лютого 2026 року.

Ухвалою слідчого судді від 09.12.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає у забороні підозрюваному залишати житло за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за винятком необхідності отримання медичної допомоги чи пройти до укриття цивільного захисту, із покладенням на нього процесуальних обов`язків.

При постановленні ухвали від 09.12.2025 про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя виходив з обгрунтованих обставин існування ризиків того, що ОСОБА_4 , з огляду на тяжкість покарання, передбачене за інкриміноване йому покарання, у разі визнання його винним, та даних про його особу, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Відповідно до ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Матеріалами, що підтверджують обгрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є: протокол огляду місця події від 07.12.2025 та схема до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.12.2025, де зафіксована слідова інформація, протокол допиту свідка ОСОБА_6 , протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 , протокол допиту свідка ОСОБА_9 та інші матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені у клопотанні обставини мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, перелік яких міститься в клопотанні, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Виходячи із поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Будь-яких фактичних даних, нових відомостей та доказів, які б свідчили про зміну обставин, що стали підставою для обрання обвинуваченому на стадії досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту, а також свідчили про зміну обстановки, що, у своїй сукупності, давало б суду підстави вважати, що застосування до обвинуваченого на даному етапі розгляду кримінального провадженні більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, слідчому судді не надано.

Також, будь-яких обставин щодо існування перешкод у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено, а стороною захисту не доведено.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні.

Щодо питання наявності ризику п.3 ч.2 ст.177 КПК України, а саме можливості незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з встановленого КПК України порядку отримання показань від вказаних у кримінальному провадженні на різних його етапах.

Показання свідків, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальним джерелом доказів (ч.2 ст.84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні.

При цьому встановлено кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст.23, 224 КПК України).

Наразі дане кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, свідки ще не допитані, тому існує ймовірність того, що ОСОБА_4 може здійснювати на вказаних осіб вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою спонукання до ненадання в суді показань.

Тим самим, наявність ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового провадження до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Враховуючи, що на даному етапі судом ще не було проведено допиту свідків, кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого провадження, слідчий суддя дійшов переконання, що на даний час все ще існує наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку слідчого судді про те, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, на переконання слідчого судді на даному етапі кримінального провадження жодний більш м`який запобіжний захід, окрім раніше застосованого саме цілодобового домашнього арешту, не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 та не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги відсутність обставин, які б перешкоджали застосуванню і надалі обвинуваченому запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту, під час судового розгляду клопотання, незважаючи на покликання обвинуваченого у судовому засіданні, не доведено наявність у нього тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, чи вплив на свідків у кримінальному провадженні, жодним чином не спростовано зазначених у клопотанні та доведених стороною обвинувачення в судовому засіданні ризиків, з метою їх запобігання, забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвиунваченого, клопотання прокурора слід задовольнити та запобіжний захід

ОСОБА_4 у вигляді цілодобового арешту продовжити строком не більше 2-ох місяців із покладенням на обвиунваченого відповідно до ч. 7 ст. 194 ЦПК України обов`язків.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Продовжити обвинуваченому у кримінальному провадженні за №0001220, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- з`являтися на виклики до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи;

- не відлучатися за межі Львівської області без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні;

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Строк дії ухвали 2 місяці, тобто до 05 квітня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали у справі № 462/9801/25

Слідчий суддя ОСОБА_1