1Справа № 335/3488/25 1-кп/335/630/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в умовах дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, що був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, і станом на час розгляду справи продовженого до 04.11.2025, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під № 0000282 від 06.03.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Енергодар Запорізької області, громадянки України, такої, що має середню спеціальну освіту, матері однієї неповнолітньої дитини, не працевлаштованої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

1) 10.12.2012 року Енергодарським міським судом Запорізької обл. за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 185, ст. 69, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці. 18.06.2014 звільнена від відбуття покарання з Павлоградської ВК Дніпропетровської обл. на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року;

4) 16.01.2015 року Енергодарським міським судом Запорізької обл. за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

5) 26.02.2016 року Енергодарським міським судом Запорізької обл. за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано покарання за вироком Енергодарського р/с Запорізької обл. від 16.01.2015 року та остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці. 22.02.2019 року звільнена з Надержинщинської ВК Полтавської обл. по відбуттю строку покарання;

6) 06.06.2019 року Енергодарським міським судом Запорізької обл. за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2025 о 16 годині 57 хвилин ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні торгівельного залу магазину «Я-ЮА», розташованого на першому поверсі торгівельного центру «Україна» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 147, переконавшись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала з торгівельного прилавку магазину мобільний телефон марки «iPhone» моделі «14» об`ємом пам`яті 256 Гб, в корпусі блакитного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Я-ЮА», вартість якого згідно висновку експерта складає 19 300 гривень, який поклала до кишені своєї куртки.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 пройшла касову зону вказаного вище магазину, не розрахувавшись за товар, та залишила місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, завдавши матеріального збитку ТОВ «Я-ЮА» в сумі 19 300 гривень.

Органом досудового розслідування вказане діяння ОСОБА_4 кваліфіковане за ч. 4 ст. 185 КК України .

Судовий розгляд був проведений в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, не оспорюючи фактичні обставини вчинення нею цього діяння (час, місце, спосіб, предмет, форму вини, мотив та мету, вартість викраденого майна). Зокрема, обвинувачена пояснила, що навесні 2025 року вона зайшла до приміщення магазину «Яблука» у ТРЦ «Україна» за адресою м. Запоріжжя, проспект Соборний, 147, з метою подивитись на техніку, що там продається. Коли вона взяла в руки і оглядала мобільний телефон марки «iPhone» моделі «14», вона побачила, що телефон не закріплений до прилавку, і його можна легко відділити від кабелю, до якого він приєднаний. Відтак, у ОСОБА_4 раптово виник умисел на таємне заволодіння цим предметом з метою його привласнення. Реалізуючи цей умисел, вона непомітно поклала телефон до одягу і вийшла з приміщення магазину, при цьому ніхто її дій не помітив. Після цього вона збула викрадений телефон зо десять тисяч гривень, які використала на власні потреби.

Водночас обвинувачена пояснила, що її діяння було викликне скрутним матеріальним становищем. Станом на час розгляду справи вона жалкує про вчинене діяння, усвідомлює його протиправність та аморальність, розкаялась, влаштувалась на декілька робіт неофіційно з метою отримання заробітку, бажає відшкодувати завдану шкоду.

Від представника потерпілого надійшла заява про розгляд кримінального провадження без його участі.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, а також дослідженням письмових матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої, та матеріалів, що стосуються вирішення процесуальних питань під час ухвалення вироку.

Зокрема, судом встановлено, що відповідно до Висновку експерта № 27 від 18.03.2025, вартість мобільного телефону марки «iPhone» моделі «14» становить 19300,00 грн.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує вчинене нею діяння за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченій суд виходить з такого.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності, суд вправі призначити такий вид і розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Керуючись вказаними приписами та міркуваннями, суд бере до уваги, що вчинений обвинуваченою злочин є тяжким, а сама вона раніше неодноразово судима, в тому числі за злочини корисливої спрямованості, шкоду, завдану потерпілій особі, не відшкодувала, але не через ухилення від цього обов`язку, а через скрутне матеріальне становище.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Разом цим, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 є внутрішньо переміщеною особою ( АДРЕСА_3 ), оскільки має зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території у м. Енергодар Запорізької області, вину визнала, вжила заходів щодо працевлаштування, має постійне місце проживання, проживає з чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу, хворіє на гепатит С та ВІЛ-інфекцію ІІ-ї клінічної стадії, з 2022 року неодноразово оглядалась лікарем-наркологом з діагнозом «психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності», потребує подальшого лікування, для чого вживає відповідних заходів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд вважає визнання нею вини.

З огляду на це, суд вважає, що характеру вчиненого обвинуваченою діяння буде відповідати мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому, з урахуванням особи обвинуваченої, того факту, що останній раз крадіжу вона вчинила шість років тому і з того часу утримувалась від такого роду діянь, вчинила крадіжку під впливом скрутного матеріального становища, станом на час ухвалення вироку вжила заходів щодо влаштування свого життя відповідно до загальновизнаних норм людського співіснування, існує за рахунок трудового заробітку, потребує лікування, що в умовах місць позбавлення не завжди є можливим і своєчасним, раніше, як правило, не порушувала умови випробування при звільненні її від відбування покарання з іспитовим строком, - суд вважає, що її виправлення є можливим без реального відбування покарання, однак із встановленням максимально можливого іспитового строку.

Засоби забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

У кримінальному провадженні цивільний позов не було подано.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 100, 349, 369, 373-376 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк три роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ - копію відеозапису від 06.03.2025 за період часу з 16-30 год. до 17-10 год. з камери відеоспостереження в приміщенні магазину ТОВ «Я-ЮА» «Яблука Аутлет» по проспекту Соборному, 147, у м. Запоріжжя, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1