Провадження № 11-кп/824/5096/2025Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 січня 2025 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0005919 від 16.05.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч.3 ст.358, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 190 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Кримінальне провадження №0005919 в частині обвинувачення ОСОБА_8 , закрито,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 з корисливих спонукань і з метою заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами шляхом обману, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, у невстановленому досудовим розслідуванням час та місці, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, підробив рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11.05.2012 у справі № 2-145/12р, в якому було зазначено завідомо неправдиву інформацію, а саме, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно є племінником померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 та за ОСОБА_9 визнано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить померлому.

У той же час у Дарницькому районному суді міста Києва судове рішення подібного змісту не постановлювалося, а відповідно до висновку криміналістичної експертизи відтиск круглої печатки "Дарницький районний суд м. Києва" не є автентичним.

У зв`язку з цим ОСОБА_8 висунуто обвинувачення за ч. 1 ст. 358 КК України - підроблення офіційного документа, який видається установою і який надає права з метою використання його іншою особою.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 з метою підробки паспорта на ім?я ОСОБА_9 , для подальшого використання вказаного документа у власних цілях, направлених на заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами, шляхом обману, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, у невстановлений досудовим розслідуванням час, біля ринку "Троєщина" в м. Києві, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, зустрівся з ОСОБА_11 . При цьому останній, передав ОСОБА_8 свою фотокартку. Після чого, ОСОБА_8 в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці вклеїв вказану фотокартку в паспорт ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_8 передав вищевказаний паспорт ОСОБА_11 , у результаті чого ОСОБА_12 , наданням засобів сприяв, повторно підробленню офіційного документа, який видається установою, який надає право, з метою використання його іншою особою.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_13 з метою підробки паспорта на ім?я ОСОБА_14 , для подальшого використання вказаного документа у власних цілях, направлених на заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами, шляхом обману, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, у невстановлений досудовим розслідуванням час біля ринку "Троєщина" в м. Києві, передав вищевказаний паспорт ОСОБА_11 . У результаті чого ОСОБА_13 , наданням засобів сприяв, повторно підробленню офіційного документа, який видається установою, який надає право, з метою використання його іншою особою.

У зв`язку з цим ОСОБА_8 висунуто обвинувачення за ч. 3 ст. 358 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, діючи з корисливих спонукань з метою вчинення повторного умисного злочину, направленого на заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами у великих розмірах, шляхом обману та зловживання довірою громадян, з метою особистого збагачення, склав для цього план злочинних дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 за невстановленими досудовим розслідуванням обставинами підшукав об?єкт злочинного посягання - квартиру АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_4 помер. При цьому, ОСОБА_8 , маючи при собі підроблене рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2012, згідно з яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є племінником померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 та за ОСОБА_9 визнано право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому.

У подальшому ОСОБА_8 , з метою конспірації своєї злочинної діяльності та не маючи законного права на майно (квартиру), залучив до вчинення цього злочину свого знайомого ОСОБА_11 , який внаслідок обману, будучи не обізнаним з планом злочинних дій ОСОБА_8 , зустрівся з останнім. Після чого, ОСОБА_12 при невстановлених досудовим розслідуваннях обставинах вчинив пособницькі дії у підробці паспорта громадянина України на ім?я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з фотокарткою ОСОБА_15 , з метою подальшого його використання під час реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Після чого, ОСОБА_12 , продовжуючи свій злочинний план, направлений на придбання права власності на квартиру АДРЕСА_3 , 13.03.2014 приблизно об 11-ї годині по АДРЕСА_4 , зустрівся з ОСОБА_11 , який будучи не обізнаний з планом злочинних дій ОСОБА_16 , за вказівкою останнього надав до Державної реєстраційної служби управління юстиції у м. Києві, заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відповідними документами, які йому надав ОСОБА_8 на реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Продовжуючи свій злочинний план, направлений на придбання права власності на квартиру АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 разом зі своїм давнім знайомим ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , 19.03.2014 року приблизно о 12-ї годині прибули до Державної реєстраційної служби управління юстиції у м. Києві, яка розташована по просп. Бажана, 7-Е в м. Києві, де ОСОБА_11 будучи не обізнаним з планом злочинних дій ОСОБА_18 , отримав на підставі підробленого рішення Дарницького районного суду м. Києва, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на об?єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_8 , з метою конспірації своєї злочинної діяльності та не маючи законного права на майно (квартиру), залучив до вчинення даного злочину знайому ОСОБА_11 , а саме: ОСОБА_19 , яка внаслідок обману, будучи не обізнаною з планом злочинних дій ОСОБА_8 зустрілася з останнім. Після чого, ОСОБА_8 при невстановлених досудовим розслідуваннях обставинах вчинив пособницькі дії у підробці паспорта громадянина України на ім?я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з фотокарткою ОСОБА_19 , з метою подальшого його використання під час укладення договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 , між ОСОБА_9 та ОСОБА_14 .

Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний план, разом зі своїм давнім знайомим ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та ОСОБА_19 , які внаслідок обману, будучи не обізнаними з злочинним планом ОСОБА_18 , 22.04.2014 року приблизно о 13-й годині, прибули до приватного нотаріуса ОСОБА_20 , яка здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_5 , з метою оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_9 . При цьому, ОСОБА_17 залишився чекати останнього у власному автомобілі. Перебуваючи за вищевказаною адресою у приватного нотаріуса, ОСОБА_8 надав їй підроблене рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11.05.2012, технічний паспорт на вищевказану квартиру, звіт про оцінку даного майна, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на об?єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_9 , паспорт на ім?я ОСОБА_9 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_11 , ідентифікаційний код на ім?я ОСОБА_9 , паспорт на ім?я ОСОБА_14 з вклеєною фотокарткою ОСОБА_19 та ідентифікаційний код на ім?я ОСОБА_14 .

При цьому, ОСОБА_13 представив ОСОБА_11 як ОСОБА_9 , власника квартири АДРЕСА_3 , а ОСОБА_19 як ОСОБА_14 - покупця цієї квартири, хоча достовірно знав, що ОСОБА_11 та ОСОБА_19 такими не являються.

У свою чергу, ОСОБА_11 та ОСОБА_19 , внаслідок їх обману ОСОБА_8 будучи не обізнаними з планом злочинних дій останнього, не розуміючи, що ОСОБА_21 намагається вчинити шахрайство, підтвердили нотаріусу ОСОБА_20 , що ОСОБА_11 являється ОСОБА_9 , і що квартира АДРЕСА_3 належить йому, а ОСОБА_19 є ОСОБА_14 та збирається придбати цю квартиру.

22.04.2014 приватний нотаріус ОСОБА_20 , внаслідок обману ОСОБА_8 , посвідчила договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер нерухомого майна 00.

У подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживанням довірою громадян, за попередньою змовою зі своїм давнім знайомим ОСОБА_17 , який був обізнаний з питаннями купівлі - продажу квартир та злочинному намірі ОСОБА_8 , направленого на заволодіння чужим майном, обравши предметом свого злочинного посягання грошові кошти, які належать потерпілій ОСОБА_22 , прибули разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_19 , які внаслідок обману, будучи не обізнаними з злочинним планом ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , 19.05.2014 о 10:00, до приватного нотаріуса ОСОБА_23 , яка здійснює свою діяльність за адресою АДРЕСА_6 , з метою оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_14 . При цьому, ОСОБА_11 залишився чекати останніх на подвір?ї.

Реалізуючи свої злочинні наміри цього ж дня, тобто 19.05.2014, перебуваючи у приміщенні вищевказаного нотаріуса, ОСОБА_19 , використовуючи паспорті дані на ім?я ОСОБА_14 в присутності ОСОБА_16 , який відігравав роль брокера з нерухомості, а також в присутності ОСОБА_17 , який відігравав роль батька власниці квартири АДРЕСА_3 , - тобто ОСОБА_19 , яка не будучи обізнаною про злочинні наміри ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , шляхом обману під виглядом здійснення цивільно-правових відносин та укладання договору купівлі-продажу, об?єктом якої є нерухомість, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , надала приватному нотаріусу ОСОБА_23 , договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_20 , витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідку форми три, звіт про оцінку майна та технічний паспорт на цю квартиру.

Після чого, ОСОБА_19 та ОСОБА_22 , ознайомившись з договором купівлі-продажу квартири і узгодивши умови договору, посвідчили його, що і зробив приватний нотаріус ОСОБА_23 , згідно якого продавець ОСОБА_14 зобов?язується передати у власність покупця ОСОБА_22 квартиру АДРЕСА_7 .

У подальшому потерпіла ОСОБА_22 , будучи введеною в оману, підписуючи вищевказаний договір та вважаючи, що придбала вказану вище квартиру, яка належала ОСОБА_14 , передала грошові кошти в розмірі 30 400 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 19.05.2014 (11,75 грн за 1 долар США) 357 200,00 грн, що призначалися за сплату квартири.

Перерахувавши вказану суму грошових коштів, ОСОБА_17 , виконуючи роль батька власниці квартири, забрав дану суму грошей і поклав їх відразу до своєю барсетки, яку тримав при собі, однак свій злочинний умисел з ОСОБА_8 довести до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, так як на місці вчинення кримінального правопорушення останні були затримані працівниками міліції.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачується у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, адже виконавши усі дії, які вважав за необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 січня 2025 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0005919 від 16.05.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч.3 ст.358, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 190 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 закрито.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд зазначив про те, що оскільки відповідно до ст. 49 КК України строки давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності на момент розгляду відповідного клопотання закінчилися, адже з 19.05.2014 пройшло більше, ніж 10 років, то кримінальне провадження підлягає закриттю зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до даних інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності», щодо обвинуваченого ОСОБА_8 08.11.2018 року до суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000215 від 24.02.2018. Вказане кримінальне провадження на даний час перебуває на розгляді Іллічівського міськрайонного суду Одеської області, справа №501/1052/19 (1-кп/501/16/24), у якому ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 28, ч.4 ст.190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України.

Вказує, що притягнення особи до кримінальної відповідальності, відповідно до чинного кримінально-процесуального законодавства, починається з повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а отже факт наявності іншого кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , яке на даний час перебуває на розгляді Іллічівського міськрайонного суду Одеської області, свідчить про вчинення останнім нового злочину та про переривання перебігу давності.

Таким чином, вважає, що підстави для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358,ч.3 ст.358, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на даний час відсутні.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, захисника, яка заперечувала проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції було дотримано.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України.

За приписами ст. 12 КК України (в редакції, чинній станом на 19.05.2014 року) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України кваліфікується як злочин невеликої тяжкості, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України кваліфікується як злочин середньої тяжкості, кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 190 КК України кваліфікується як тяжкий злочин.

За приписами ст. 12 КК України (в редакції, чинній станом на 08.01.2025 року) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України кваліфікується як кримінальний проступок, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України кваліфікується як нетяжкий злочин, кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 190 КК України кваліфікується як тяжкий злочин.

Частина 1 ст. 49 КК України встановлює строк 3 роки для звільнення від кримінальної відповідальності у разі вчинення кримінального проступку, 5 років у разі вчинення нетяжкого злочину та 10 років у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 року (справа № 730/67/16-к) за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Колегія суддів вважає, що оскільки на час розгляду судом першої інстанції вказаного кримінального провадження минуло десять років з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо можливості звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 358, ч.3 ст.358, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 190 КК України та закриття кримінального провадження.

Доводи прокурора про те, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, з огляду на переривання перебігу давності у зв`язку з направленням 08.11.2018 року до суду обвинувального акта у іншому кримінальному провадженні № 0000215 від 24.02.2018 року, є безпідставними.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків, особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Чорноморського міського суду Одеської області (Іллічівського міського суду Одеської області)перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 28, ч.4 ст.190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, остаточне рішення у якому на момент розгляду клопотання не винесено, триває судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Тобто, особа вважається винуватою у вчиненні кримінального правопорушення лише з часу, коли суд ухвалить обвинувальний вирок щодо неї і цей вирок набере законної сили, до цього особа вважається не винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Наведені обставини були враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.

Та обставина, що на розгляді іншого суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.4 ст.190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, не може бути розцінена як факт вчинення останнім злочину і слугувати підставою для висновку про переривання перебігу давності.

Інших доводів, якими б спростовувався правильність судового рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, апеляційна скарга не містить.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 січня 2025 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358,ч.3 ст.358, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 190 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0005919 в частині обвинувачення ОСОБА_8 закрито - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: