ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/24/26
Головуючий в суді І інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження (in absentia) апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 17 червня 2025 року в кримінальному провадженні №0001137 від 14 червня 2024 року, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 17 червня 2025 року, ухваленого за результатами спеціального судового провадження (in absentia) ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, органах державного управління, місцевого самоврядування та суб`єктах господарювання державної та комунальної форми власності, а також займатись діяльністю, пов`язаною з виборчим процесом, на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалено початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 обчислювати з дня його фактичного затримання на виконання вироку.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 3786,40 гривень (три тисячі сімсот вісімдесят шість гривань 40 копійок) за проведення судової експертизи та залучення експертів.

Відповідно до ст.100 КПК України документи, що надані сторонами, залишено в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до моменту затримання ОСОБА_8 на виконання вироку.

Ухвалено строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій в органах державної влади, органах державного управління, місцевого самоврядування та суб`єктах господарювання державної та комунальної форми власності, а також займатись діяльністю, пов`язаною з виборчим процесом, обчислювати з моменту відбуття ОСОБА_8 основного покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, що скоєний за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , будучи громадянином України, усвідомлюючи факт окупації збройними силами російської федерації території Херсонської області, безпосередньо перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, в м.Генічеськ, переслідуючи особисті інтереси, не пізніше ніж 23 серпня 2023 року, діючи добровільно, з прямим умислом, спрямованим на зайняття посади депутата з метою утвердження окупаційної влади російської федерації на території Херсонської області та на шкоду інтересам держави України вчинив такі дії:

надав згоду на включення його до списків як кандидата у депутати так званої «херсонской обласной думы первого созыва» від політичної партії російської федерації (мовою оригіналу) «Единая россия»;

за результатами так званих виборів був включений до списків депутатів так званої «херсонской обласной думы первого созыва» від політичної партії російської федерації (мовою оригіналу) «Единая россия»;

у період часу з серпня 2023 року по 10 вересня 2023 року ОСОБА_8 , проводив агітаційну роботу від імені політичної партії (мовою оригіналу) «Единая россия» з метою переконати людей голосувати на майбутніх виборах за нього, як члена партії «Единая россия»;

10 вересня 2023 року, відповідно до постанови так званої «избирательной комісії Херсонской области» від 10 вересня 2023 № 22/145 «Про результати виборів депутатів херсонської обласної думи першого» ОСОБА_8 , обрано депутатом так званої «херсонской обласной думы первого созыва» від політичної партії російської федерації (мовою оригіналу) «Единая россия» на тимчасово окупованій території України за законодавством російської федерації;

як депутат так званої «херсонской обласной думы первого созыва» через свій канал в месенджері «Telegram» з назвою « ОСОБА_9 », за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , висловлював позицію щодо підтримки російського народу і президента російської федерації, як особи, що його уособлює, наділяючи їх не притаманними їм якостями, а також здійснював іншу діяльність, спрямовану на утвердження окупаційної влади російської федерації.

Вказані дії ОСОБА_8 суд кваліфікував за ч.5 ст. 111-1 КК України - добровільне обрання громадянином України до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території (колабораційна діяльність).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 17 червня 2025 року стосовно ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначив, що висновки суду про винуватість ОСОБА_8 ґрунтуються на недопустимих та неналежних доказах.

Так, суд в основу обвинувачення поклав протоколи огляду відкритого ресурсу мережі Інтернет, а саме низки сайтів держави-агресора, використання яких на території України заборонене. Більш того, вказане унеможливлює перегляд фото та відеофайлів безпосередньо в судовому засіданні.

Також матеріали справи не містять будь-якого дозволу на проведення слідчої дії огляд сайтів держави-агресора, тому на думку захисника вказана слідча дія не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки інформація отримана незаконним шляхом.

Крім того, звертає увагу, шо огляд вказаних інтернет ресурсів не доводить, що зафіксовані події відбулись саме на території Херсонської області під час її тимчасової окупації.

Зазначає, що суд у вироку послався на висновок експерта №СЄ-19/111-24/16761-ФП від 26 березня 2024 року, яким встановлено особу ОСОБА_8 на фото та відеозображеннях розміщених в мережі інтернет та зафіксованих у протоколі огляду комп`ютерних даних. Однак експерту на надано достатніх вихідних даних для можливості проведення повної та достовірної експертизи. Крім того, експертом встановлена відповідність лише одних зображень з іншими щодо особи ОСОБА_8 , однак походження всіх наданих експерту відео- фотозображень не встановлена.

Також зазначає, що в матеріалах справи відсутній висновок експерта про те, що відеозображення, які надані експертам є оригіналами та не містять ознак фальсифікації або монтажу. Є незрозумілим, яким чином експерт досліджував Інтернет - сайти, використання яких на території України заборонено.

Крім того, поклавши в основу доведеності вини ОСОБА_8 протоколи пред`явлення для впізнання за участю свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , суд не дотримався принципу безпосередності дослідження доказів. Пред`явлення для впізнання здійснене з порушеннями норм КПК України. Так, свідки не зазначили за якими рисами та ознаками вони впізнають ОСОБА_8 , за яких обставин та в який період, вони знають його риси обличчя та ознаки до моменту процедури впізнання.

Також місцевим судом не було допитано вказаних свідків, зокрема щодо факту знайомства з ОСОБА_8 , обізнаності з його особою, факту перебування в інкримінований період в Херсонській області та зв`язку між ними та ОСОБА_8 .

На думку захисника, ОСОБА_8 не був повідомлений належним чином про місце, дату та час судових засідань та йому невідомо зміст пред`явленого обвинувачення, чим порушено його право на захист, оскільки він не мав змоги самостійно представляти та захищати свої інтереси в суд.

Вказує, що стороною обвинувачення не було надано відомостей про те, що обвинувачений перебуває у міжнародному розшуку або на тимчасово окупованій території, або на території держави-агресора. При цьому були відсутні відомості щодо його повідомлення про час і місце судового розгляду. Також повідомлення про підозру вручене з суттєвими порушеннями.

Зазначає, що ОСОБА_13 не набув статусу підозрюваного, не є особою, що оголошена в міжнародний розшук. Також було порушене право ОСОБА_8 на вільний вибір захисника. Крім того, суд допустив формальний підхід під час розгляду справи, зокрема в питанні повідомлення ОСОБА_13 про час і місце розгляду справи та під час дослідження доказів.

На думку сторони захисту винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину не доведено допустимими, належними та переконливими доказами поза розумним сумнівом, оскільки матеріали справи містять копії документів, походження яких невідоме, відеозаписи мають невідоме джерело походження, а ідентифікація обвинуваченого проведена не була.

Крім того, обвинувачений у добровільному порядку отримав громадянство іншої країни, а тому не є суб`єктом злочину, передбаченого ст.111 КК України.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Захисник в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Прокурор заперечив доводи апеляційної скарги. Зазначив, що вирок суду є законним та обґрунтованим.

В судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях.

Відповідно до ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Обвинуваченого ОСОБА_8 було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги з дотриманням правил, передбачених ч.8 ст.135 та ст.323 КПК України, зокрема шляхом надсилання повідомлень за останнім відомим місцем реєстрації/проживання обвинуваченого та шляхом публікацій повідомлень про виклик до суду в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), а також шляхом розміщення повісток про виклик до суду на веб-сайті Херсонського апеляційного суду та направлення документів на адресу його захисника.

Однак, обвинувачений до суду не з`явився, заяв чи клопотань не подавав, у зв`язку з чим судовий розгляд у даному кримінальному провадженні здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) з обов`язковою участю захисника, що був забезпечений державою.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 84 КПК, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 94 КПК слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду відповідає вимогам ст.370 КПК України, тобто є законним, обґрунтованим та мотивованим, адже ухвалений згідно з нормами матеріального права та дотриманням вимог КПК України. Вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду. При цьому суд навів достатні та детальні мотиви на обґрунтування своїх висновків.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідженні всі докази, надані сторонами провадження, яким судом надана оцінка з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для висновку про доведеність винуватості обвинуваченого, що свідчить про відповідність оскарженого вироку вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Щодо дотримання процедури in absentia.

На переконання суду апеляційної інстанції доводи сторони захисту про порушення вимог закону при застосуванні процедури здійснення спеціального досудового розслідування та судового провадження, є непереконливими.

Колегія суддів враховує, що відповідно до положень Глави 24-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, 116, 118, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 КК України, Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук, та вони розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Друкований орган, у якому публікуються протягом наступного року повістки про виклик підозрюваного, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Копії процесуальних документів, що підлягають врученню підозрюваному, надсилаються захиснику.

Відповідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1425-р, яке є чинним, друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості, визначено газету «Урядовий кур`єр», в якій розміщуються:

- повістки про виклик підозрюваного, стосовно якого здійснюється спеціальне досудове розслідування;

- повістки про виклик обвинуваченого, стосовно якого здійснюється спеціальне судове провадження;

- повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором;

- відомості щодо підозрюваного, стосовно якого слідчим суддею постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування;

- інформація про процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, стосовно якого здійснюється спеціальне судове провадження.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що у межах даного провадження проводилось, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_8 на тимчасово окупованій території проводилося спеціальне досудове розслідування, що свідчить про те, що під час розгляду клопотання слідчого про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчим суддею (справа №757/27424/24-к, ухвала слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 20.06.2024) ретельно перевірялись приводи та підстави такого звернення, обґрунтованість підозри, факт належного повідомлення ОСОБА_8 про кримінальне переслідування щодо нього, у т.ч. шляхом публікації повідомлення про підозру в газеті Урядовий Кур`єр та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (т.1 а.п.117-130).

Крім того, з метою дотримання права підозрюваного на захист у кримінальному провадження забезпечена обов`язкова участь захисника.

Окремо слід зазначити, що суд першої інстанції на виконання вимог ст.135 КПК України здійснював виклики обвинуваченого шляхом надсилання повісток за останнім відомим місцем реєстрації (проживання) обвинуваченого, а також шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий Кур`єр» (т.1 а.п.49, 62, 74, 93, 110, 118, 121, 138, 155, 169, т.2 а.п.21). Крім тогоздійснювалося розміщення повісток на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (т.1 а.п.63, 75, 94, 108, 119, 122, 130, 139, 156, т.2 а.п.22).

Таким чином, всупереч доводів апеляційної скарги захисника, як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду застосовані всі передбачені законом заходи для належного повідомлення ОСОБА_8 про наявність щодо нього кримінального провадження, зокрема повідомлення про підозру та виклик його до слідчих органів та суду, що підтверджується наведеними доказами.

Посилання захисника на те, що стороною обвинувачення не надано відомостей, про те, що обвинувачений перебуває у міжнародному розшуку або на тимчасово окупованій території, або не території держави-агресора, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в ході судового розгляду прокурором надано копію постанови від 04 червня 2024 року про оголошення розшук ОСОБА_8 , а також відомості, які свідчать про його перебування на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені обставини були також предметом перевірки суду першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження, і, на переконання колегії суддів, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність належними доказами переховування на території тимчасово окупованої території України, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки останній знає або мав би знати про розпочате стосовно нього кримінальне провадження (т.1 а.п.143).

При цьому, з матеріалів справи встановлено, що при вирішенні клопотання прокурора судом першої інстанції враховані й вимоги ч. 3 ст. 323 КПК України, відповідно до яких судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, серед яких передбачена і ст. 111-1 КК України, може здійснюватися за відсутності повнолітнього обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Також судом першої інстанції враховані положення ч. 5 ст. 139 КПК України, згідно з якими ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим та оголошення його у міждержавний та/або міжнародний розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Спеціальне судове провадження здійснюється за загальними правилами судового розгляду, передбаченими КПК України, з обов`язковим урахуванням особливостей, змістовне наповнення яких визначається виключним переліком процесуальних норм. При цьому, закон гарантує особі, щодо якої здійснюється спеціальне судове провадження, у разі зникнення підстав для такого провадження, судовий розгляд щодо неї із самого початку за загальними правими кримінального судочинства (ч. 4 ст. 324 КПК України).

На переконання колегії суддів, з урахуванням наявних у матеріалах кримінального провадження доказів, судом першої інстанції обґрунтовано визнано й те, що обвинувачений, який отримав чи мав би отримати пред`явлене обвинувачення, неодноразово у встановлений законом спосіб шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження повідомлявся про час і місце слухання справи щодо нього судом, що за всіма вказаними повідомленнями (оголошеннями) як під час досудового розслідування, так і судового провадження обвинувачений до слідчого, прокурора та суду не з`являвся, клопотань, заяв, скарг будь-якого характеру не подавав.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що аналіз наведених фактів та доказів свідчить про те, що ОСОБА_8 мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, був обізнаний із своїми правами, які йому неодноразово роз`яснялись доступною мовою.

Наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про те, що обвинувачений скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації з боку держави Україна, у тому числі, й реалізувавши невід`ємне право на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як однієї із ключових гарантій презумпції невинуватості, шляхом ухилення обвинуваченого від правосуддя.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях також підтверджує можливість здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого. Така позиція висловлена ним у рішенні від 24 травня 2007 року в справі «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» № 50049/99, згідно з яким суд неодноразово висловлював позицію про вирішальне значення явки обвинуваченого, враховуючи і право останнього бути вислуханим, і необхідність перевірки правильності його тверджень і їх порівняння з показами потерпілої сторони (рішення Європейського суду у справі «Пуатрімоль проти Франції» від 23 листопада 1993 року), проте судове засідання за відсутності обвинуваченого саме собою не суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, якщо обвинувачений згодом зможе домогтися ухвалення нового судового рішення за його участі, в якому б містилась оцінка обґрунтованості висунутих проти нього обвинувачень за фактичними й юридичними обставинами справи. Отже, Європейський суд з прав людини доходить висновку, що здійснення судового розгляду та ухвалення судового рішення за відсутності обвинуваченого не можна розглядати як порушення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з боку держави у разі, коли немає підстав вважати, що обвинувачений не був належно повідомлений про розпочате щодо нього судове провадження.

За наведених обставин, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що надані прокурором документи свідчать про відмову ОСОБА_8 , який перебуває на тимчасово окупованій території України та який повинен знати про розпочате щодо нього кримінальне провадження, від використання свого права предстати перед українським судом за діяння, вчинені ним на території суверенної України, та захищати себе безпосередньо у такому суді, а так само як і про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна.

Враховуючи кваліфікацію дій ОСОБА_14 за ч. 5 ст. 111-1 КК України, наявність у провадженні даних, що обвинуваченому відомо про здійснення відносно нього кримінального провадження, те, що обвинувачений тривалий час переховується від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ухиляється від явки на виклик слідчого, прокурора та суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази), перебуває у розшуку, зважаючи на надані прокурором докази про перебування ОСОБА_8 на тимчасово окупованій території України, те, що захиснику відповідно до вимог закону вручена копія обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для здійснення щодо ОСОБА_14 спеціального судового провадження, оскільки визначені законом (ч. 5 ст. 139, ч. 3 ст. 323 та п. 20-1 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України) умови та підстави для цього встановлені, а їх доведеність не викликає сумнівів, і такі висновки суду першої інстанції стороною захисту не спростовані.

Окремо колегія суддів наголошує, що кримінальне провадження як на стадії досудового розслідування, так і в суді, здійснювалось з обов`язковою участю захисника, тобто, захист інтересів обвинуваченого реально та дієво був забезпечений державою, що додатково підтверджується і тим, що саме захисником в інтересах обвинуваченого подана апеляційна скарга.

Посилання захисника щодо порушення права ОСОБА_8 на вільний вибір захисника, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки реалізація та забезпечення такого права можлива лише за безпосередньої участі обвинуваченого в кримінальному провадженні. Водночас, попри вжиті органом досудового розслідування та судом заходи щодо повідомлення обвинуваченого про кримінальне провадження, останній на виклики не з`явився.

Таким чином встановлені обставини спростовують доводи апеляційної скарги захисника про порушення у кримінальному провадженні за процедурою «in absentia» прав обвинуваченого ОСОБА_8 .

Щодо доведеності вини.

Що стосується доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом першої інстанції, то, всупереч доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає такий висновок суду обґрунтованим.

Згідно з принципом безпосередності дослідження показань, речей та документів, закріпленого ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримує усно.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

За змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого нею в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону під час розгляду кримінального провадження, забезпечив сторонам усі можливості для реалізації їхніх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону, дослідив надані сторонами докази, детально навів їх у вироку та дав їм належну оцінку.

На підтвердження встановлених фактичних обставин справи в частині визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, суд першої інстанції зазначив, що вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами:

-протокол огляду від 10.10.2023 відкритого ресурсу мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 а саме сайту «Избирательная комиссия Херсонской области», на якому розміщено списки зареєстрованих кандидатів в депутати так званої «херсонской областной думы первого созыва» та кандидатів в депутати так званих «муниципальных округов Херсонской области первого созыва» від різних політичних партій російської федерації 1 період часу з 30.08.2023 року до 10.09.2023;

- протокол огляду від 10.10.2023 відкритого ресурсу мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 а саме сайту «Избирательная комиссия Херсонской области», на якому розміщено список зареєстрованих кандидатів в депутати так званої «херсонской областной думы первого созыва», висунутих 23.08.2023 року Херсонським регіональним відділенням ВПП «Единая россия», серед яких у тому числі зазначений ОСОБА_8 ;

- протокол огляду від 10.10.2023 відкритого ресурсу мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 а саме сайту «Избирательная комиссия Херсонской области», на якому розміщено інформацію про результати виборів так званих «депутатов херсонской областной думы первого созыва», які були висунуті за партійним списком Херсонського відділення російської політичної партії «Единая Россия», серед яких зазначений ОСОБА_8 ;

- протокол огляду від 10.10.2023 відкритого ресурсу мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 а саме сайту «Избирательной комиссии Херсонской области», де міститься інформація про прийняті постанови, стосовно діяльності так званої «избирательной комиссии Херсонской области», у тому числі постанова від 10.09.2023 №22/145 «О результатах выборов депутатов Херсонской областной Думы первого созыва», протокол так званої «Избирательной комиссии Херсонской области о результатах выборов» від 10.09.2023, «Список избранных депутатов Херсонской областной Думы первого созыва от Всеросийськой политической партии «ЕДИНАЯ РОССИЯ»;

- протокол огляду від 07.02.2024 відкритого ресурсу мережі Інтернет за посиланням - https://t.me/igorpolevikovkultura/149, а саме публікації на каналі ОСОБА_8 в месенджері «Telegram», у якій розміщено інформацію від 29.08.2023 о 12 год 15 хв за наступним змістом: «В рамках предвыборной кампании 28 августа кандидат в депутаты Херсонской областной думы, доцент Херсонского государственного педагогического университета ОСОБА_15 встретился с жителям г. Геническа. Входе диалога обозначились насущные проблемы города: старый водовод питьевой воды, отсутствие пешеходного перехода на ул. Воровского, проблемные дороги и тротуары на периферии. Пожелания жителей по улучшению жизни будут учтены при корректировке Народной программы «Единая россия».

- протокол огляду від 07.02.2024 відкритого ресурсу мережі Інтернет за посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_2 /783, а саме публікації на каналі ОСОБА_8 в месенджері «Telegram», у якій розміщено інформацію від 07.10.2023 о 10 год 40 хв за наступним змістом: «За все годы насильственной украинизации херсонцы соскучились по искренним, теплым человеческим отношениям, по добрте, исконной мудрости, трудолюбию по велению сердца всем тем лучшим качествам, которыми богат на российский народ. Этими качествами сполна обладает и наш президент владимир владимирович путин. В его день рождения херсонцы желают ему здоровья, долгих лет жизни во имя великих свершений на благо нашей родины…»

- протокол огляду від 07.02.2024 відкритого ресурсу мережі Інтернет за посиланням - https://t.me/igorpolevikovkultura/932, а саме публікації на каналі ОСОБА_8 в месенджері «Telegram», у якій розміщено інформацію від 24.10.2023 о 22 год 16 хв за наступним змістом: «Сегодня принял участие в онлайн-конкурсе «30 лет Конституции россии проверь себя». За підсумками цього конкурсу ОСОБА_8 отримав сертифікат.

- протокол огляду від 07.02.2024 відкритого ресурсу мережі Інтернет за посиланням - https://t.me/igorpolevikovkultura/973, а саме публікації на каналі ОСОБА_8 в месенджері «Telegram», у якій розміщено інформацію від 28.10.2023 о 15 год 50 хв за наступним змістом: «В ходе рабочей поездки в пгт Ивановка Генического муниципального округа 27.10.2023 депутаты Херсонской областной Думы ОСОБА_16 , ОСОБА_17 и ОСОБА_9 посетили Дом культуры, библиотеку и школу. Все перечисленные объекты требуют капитального ремонта. Кроме того, есть потребность в постройке новой школы в селе Агайманы….»

- протоколи пред`явлення для впізнання із свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 15.04.2024, 16.04.2025, 23.04.2025, які впізнали ОСОБА_8 , як особу яка приймала участь у виборах до так званої «херсонської обласної думи», як кандидат в депутати та за результатами незаконних виборів був обраний депутатом вказаного незаконного органу влади окупаційної адміністрації.

- Висновком експерта № СЄ-19/111-24/16761-ФП від 26.03.2024, якою підтверджено особу ОСОБА_8 на фото та відеозображеннях розміщених в мережі інтернет та зафіксованих у протоколі огляду комп`ютерних даних з додатками від 07.02.2024.

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Посилання захисника на те, що суд першої інстанції поклав в основу своїх висновків лише письмові докази та не допитував свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зокрема для з`ясування обізнаності з особою обвинуваченого, факту перебування в інкримінований період в Херсонській області та зв`язку між ними та ОСОБА_8 , апеляційний суд не вважає такими, що свідчать про порушення принципу безпосередності дослідження доказів та повноти судового розгляду, оскільки у даному кримінальному провадженні судом було безпосередньо досліджено протоколи пред`явлення особи для впізнання за участю вказаних свідків.

Водночас, в ході судового розгляду сторона обвинувачення відмовилася від допиту свідків. Колегія суддів зазначає, що орган досудового розслідування самостійно обирає засоби доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України та в силу принципу змагальності обстоює свою правову позицію шляхом надання доказів та допиту заявлених свідків.

Згідно ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як вбачається зі змісту журналу судового засідання від 15 квітня 2025 року (т.2 а.п.15) захисник не заперечував проти відмови прокурора від допиту заявлених свідків та жодних клопотань про виклик та допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 для з`ясування окреслених в апеляційній скарзі питань, не заявляв. Не заявлено захисником такого клопотання і під час апеляційного провадження.

Також слід зазначити, що чинні положення КПК України не передбачають обов`язкового допиту свідків для перевірки відомостей, що зазначені у протоколі пред`явлення особи для впізнання за їх участю. Зазначений письмовий доказ має самостійне доказове значення незалежно від факту подальшого допиту свідка під час судового розгляду.

Що стосується доводів захисника про те, що свідками під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками не було зазначено за якими рисами та ознаками вони впізнають ОСОБА_8 , внаслідок чого протоколи пред`явлення особи для впізнання є недопустимими доказами, то такі посилання сторони захисту є безпідставними, оскільки зі змісту протоколів пред`явлення особи для впізнання від 15 квітня 2024 року, 16 квітня 2024 року та 23 квітня 2024 року за участю свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вбачається, що вказані свідки повідомили ознаки за якими впізнають ОСОБА_8 , а саме за загальними рисами обличчя, формою вилиць, підборіддя, носа, бровами. Вказані свідки впізнали ОСОБА_8 , як особу яка приймала участь у виборах до так званої «херсонської обласної думи», як кандидат в депутати та за результатами незаконних виборів був обраний депутатом вказаного незаконного органу влади окупаційної адміністрації.

Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості як доказів інших письмових доказів, а саме протоколів огляду інтернет-ресурсів держави-агресора, через те, що використання та огляд таких ресурсів на території України заборонене, апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, доказами в зазначеній категорії кримінальних проваджень є, зокрема електронні (цифрові) докази, як-от: матеріали фотозйомки, звуко-, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані), що містяться у відкритих мережах (інтернет; різноманітні засоби масової інформації; соціальні мережі) чи закритих (приватні месенджери та телеграм-канали, особисте листування з використанням комп`ютерної техніки і мобільних телефонів, флешносії, карти пам`яті тощо). За змістом ст. 99 КПК матеріали, у яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог процесуального законодавства, є документами і можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на виконання відповідних доручень, наданих у порядку ст. 40 КПК, оперуповноважені в ОВС 6-го відділу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України провели огляди інтернет-сторінок і телеграм-каналів, зробивши скриншоти й завантаживши відеофайли, фотознімків, файлів з документами та «нормативно-правовими актами», які є додатками до протоколів огляду, оформлених відповідно до вимог КПК.

Огляди зазначених інтернет-сайтів та телеграм-каналів проведено із дотриманням вимог ст. 237 КПК, зафіксовано (за допомогою функцій скриншоту, друку та запису на технічні носії інформації) зміст відображеної на інтернет-сайтах і в телеграм-каналах як електронних документах інформації, що підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні.

Підстав для визнання вказаних вище протоколів, у яких зафіксовано хід і результати оглядів інтернет-сайтів та телеграм-каналів, недопустимими і неналежними доказами апеляційний суд не вбачає, оскільки ці фактичні дані отримано в порядку, передбаченому КПК України.

Доводи захисника, що оперативними співробітниками здійснено огляд інтернет-ресурсів держави-агресора доступ до яких на території України заборонено, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки КПК України не вимагає отримання дозволу на проведення огляду відкритих та загальнодоступних інтернет ресурсів, зокрема інтернет-ресурсів держави агресора.

Заборона доступу до вказаних інтернет-ресурсів на території України не є такою, що унеможливлює доступ правоохоронних органів до них, оскільки вказана заборона пов`язана із обмеженням розповсюдження проросійських наративів та пропаганди країни-агресора, однак не стосується можливості правоохоронних органів здійснювати огляд інформації зафіксованої на таких ресурсах з метою фіксації фактичних обставин кримінального правопорушення.

Посилання захисника на недопустимість як доказу висновку експерта №СЄ-19/111-24/16761-ФП від 26 березня 2024 року, яким встановлено особу ОСОБА_8 на фото та відеозображеннях, апеляційний суд до уваги не приймає.

Так, доводи захисника із вказаного приводу зводяться до того, що експерту не було надано достатніх вихідних даних для можливості проведення повної та достовірної експертизи, при цьому не було встановлено походження всіх наданих експерту відео- фотозображень.

Водночас такі посилання захисника спростовуються змістом висновку експерта відповідно до якого, вбачається, що органом досудового розслідування експерту на дослідження були надані зображення осіб чоловічої статі у графічних файлах на дисках. В ході їх дослідження експерт зазначив, що зображення достатньо чіткі та якісні, у них відображено комплекс ознак, достатній для проведення по ним порівняльного дослідження. Зображення осіб у досліджуваних графічних файлах та у порівняльному зразку для ідентифікації по ним особи придатні.

Зі змісту висновку експерта та матеріалів провадження вбачається, що експерту на дослідження були надані зокрема фотозображення ОСОБА_8 , що були оглянуті згідно протоколу огляді телеграм каналу «Игорь Полевиков» від 07 лютого 2024 року.

Згідно з п.2.1 Інструкції експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків, а витребувані додаткові матеріали не надані або якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань, а також у разі тимчасової втрати працездатності, перебування відповідно до законодавства у відпустці, строк яких не дозволяє виконати експертизу в строки, передбачені цією Інструкцією, або у разі призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Повідомлення про відмову має бути вмотивованим.

Більш того на експерта покладено обов`язок повідомити в письмовій формі органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), про неможливість її проведення та повернути надані матеріали справи та інші документи, якщо поставлене питання виходить за межі компетенції експерта або якщо надані йому матеріали недостатні для вирішення поставленого питання, а витребувані додаткові матеріали не були надані, а також у разі тимчасової втрати працездатності, перебування відповідно до законодавства у відпустці, строк яких не дозволяє виконати експертизу в строки, передбачені цією Інструкцією, або у разі призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Зі змісту висновку експерта вбачається, що наданих йому на дослідження зображень було достатньо для порівняльного дослідження. Будь-яких клопотань експерта про надання додаткових даних чи відомостей матеріали провадження не містять.

Посилання захисника про те, що в матеріалах справи відсутній висновок експерта про те, що зображення, які надані експерту є оригіналами та не містять ознак фальсифікації або монтажу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки захисник в апеляційній скарзі наводить лише загальне твердження щодо необхідності проведення такої експертизи. В той же час чинні положення КПК України не передбачають обов`язковості проведення такої експертизи щодо зображень, наданих експерту на дослідження.

Стверджуючи про те, що в кримінальному провадженні не проведено таку експертизу, захисник не наводить жодних доводів на обґрунтування такої позиції, зокрема із перерахуванням відомостей, які на думку сторони захисту, могли б свідчить про внесення таких змін до відповідних зображень.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає жодних підстав для визнання врахованих судом першої інстанції доказів неналежними чи недопустимими. Доводи апеляційної скарги захисника про протилежне не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження.

За встановлених обставин, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши у сукупності та взаємозв`язку представлені стороною обвинувачення письмові докази дійшов вмотивованого висновку про те, що громадянин України ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.5 ст.111-1 КК України - добровільне обрання громадянином України до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території (колабораційна діяльність).

Зокрема зі змісту вироку вбачається, що суд першої інстанції надав належну та детальну оцінку кожному із елементів вказаного складу злочину та в повній мірі обґрунтував свої висновки посилаючись на наявні у матеріалах кримінального провадження відомості.

Враховуючи цілковиту узгодженість між собою досліджених місцевим судом та визнаних допустимими доказів колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані про добровільне обрання ОСОБА_8 до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території (колабораційна діяльність), достовірними доказами обвинувачення.

У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово зазначав, що чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа, тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно із цим стандартом доказування) винуватості особи (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі №728/578/19, від 20 жовтня 2021 року у справі №759/14119/17).

На переконання апеляційного суду сукупність досліджених судом першої інстанції доказів в повній мірі та поза розумним сумнівом доводять факт скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, а саме - обрання до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території (колабораційна діяльність).

Так, факт проведення та участі ОСОБА_8 в незаконних виборах, що тривали з 30 серпня 2023 року по 10 вересня 2023 року, до незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій територій підтверджується сукупністю відомостей, що наявні в протоколах огляду інтернет ресурсів від 10 жовтня 2023 року, зокрема сайту так званої «Избирательной комиссии Херсонской области», на якому розміщено список зареєстрвоаних кандидатів в депутати так званої «херсонской областной думы первого созыва», інформацію про результати таких «виборів», «нормативні акти» якими затверджені результати «виборів» та списки обраних «депутатів» серед яких зазначений ОСОБА_8 .

Зазначені відомості в повній мірі узгоджуються зі змістом протоколів пред`явлення особи для впізнання із свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 15.04.2024, 16.04.2025, 23.04.2025, які впізнали ОСОБА_8 , як особу яку було обрано депутатом «Херсонской обласной думи первого созива» під час незаконних виборів, що проводились окупаційною владою держави-агресорта російської федерації на тимчасово окупованій території Херсонської області у період часу з 30 серпня 2023 року по 10 вересня 2023 року.

Крім цього, інформацію, що додатково підтверджує участь ОСОБА_8 в незаконних виборах та його обрання «депутатом» також містять протоколи огляду інформації розміщеної у Всесвітній мережі Інтернет, зокрема веб ресурсу соціальної мережі «Telegram» - телеграмканал « ІНФОРМАЦІЯ_7 », де містяться публікації із фотозображеннями щодо діяльності ОСОБА_8 як «кандидата в депутати» (т.1 а.п.210) та вже обраного «депутата» (т.1 а.п.220), а також висловлювання його позиції керівництва країни-агресора.

Відповідні письмові докази містять також інформацію щодо місця проведення таких незаконних виборів на тимчасово окупованій території Херсонської області зокрема в м.Генічеськ, а також діяльності ОСОБА_8 , як так званого «кандидата» і як «депутата» в м.Генічеськ та Генічеського району Херсонської області.

Відомості про те, що на відповідних світланах, що були оглянуті в ході огляду інтернет-ресурсі зображений саме ОСОБА_8 наявні у висновку експерта № СЄ-19/111-24/16761-ФП від 26.03.2024, відповідно до якого особу ОСОБА_8 на фото та відеозображеннях розміщених в мережі інтернет та зафіксованих у протоколі огляду комп`ютерних даних з додатками від 07.02.2024.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції з приводу того, що надані стороною обвинувачення докази в повній мірі підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_8 добровільно набув громадянство іншої країни, а отже не є суб`єктом злочину, то вони не заслуговують на увагу.

Так, громадянство України ОСОБА_8 , підтверджено даними, що містяться інформаційній довідці про особі, що видана Державною міграційною службовю, відповідно до якої ОСОБА_8 має паспорт громадянина України номер НОМЕР_1 , що виданий 01.09.1997 Дніпровським РВ ХМУ УМВ С України в Херсонській області, а також паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , виданий 07.02.2019 Херсонським відділом Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області та дійсний до 07.02.2029.

Відповідно до ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство.

Згідно з положеннями Закону України від 18 січня 2001 року № 2235-III «Про громадянство України», який визначає підстави і порядок набуття та припинення громадянства України, законодавство у цій сфері ґрунтується на принципах: єдиного громадянства, якщо громадянин України набув громадянство іншої держави, то у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України; неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; визнання права громадянина України на зміну громадянства; збереження громадянства України незалежно від місця проживання (ст. 2). Громадянство України припиняється внаслідок виходу з громадянства України за клопотанням громадянина України та втрати громадянства України внаслідок добровільного набуття повнолітнім громадянином України громадянства іншої держави (статті 17 - 19). При цьому вихід із громадянства України допускається, якщо особа набула громадянство іншої держави або отримала документ, виданий уповноваженими органами іншої держави, про те, що громадянин України набуде її громадянство, якщо вийде з громадянства України, а не допускається, якщо особі в Україні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто. Датою припинення громадянства України у всіх випадках є дата видання відповідного Указу Президента України (статті 18 та 19). Громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання указу Президента України про припинення громадянства України несе всі обов`язки громадянина України (ст. 20).

Водночас відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» , примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства рф не визнається Україною і не є підставою для втрати громадянства України.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 4 Конституції України, статей 2, 17 - 20 Закону України «Про громадянство України», ч. 4 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», дотримуючись проголошеного в Україні визнання права громадянина України на зміну громадянства у встановленому порядку, ОСОБА_8 по теперішній час залишається громадянином України незалежно від місця його проживання. Примусове автоматичне набуття ним як громадянином України, який проживає на тимчасово окупованій території, громадянства рф не визнається Україною, відтак не може бути підставою для втрати ним громадянства України.

Матеріали провадження не містять будь-яких відомостей про вихід ОСОБА_8 з громадянства України у встановленому чинним законодавством порядку.

Враховуючи вищевикладене, колегії суддів приходить до висновку, що у даному випадку стандарт доведення винуватості ОСОБА_8 «поза розумним сумнівом» дотримано, адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні судом 1-ої інстанції, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що злочин, передбачений ч.5 ст.111-1 КК України вчинений і обвинувачений є винним у його вчинені.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання, врахував характер та ступінь вчиненого злочину, що віднесений до категорії тяжких злочинів та спрямований на підрив елементів національної безпеки, які у свою чергу виступають по суті засадами української державності і посягання на них ставить під загрозу існування української держави як суверенного учасника міжнародно-правових відносин. Крім того суд врахував особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває., відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої обставини - вчинення злочину в умовах воєнного стану, і призначив обвинуваченому, з урахуванням характеру вчиненого злочину покарання, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Будь-яких доводів щодо незгоди сторони захисту із призначеним судом покаранням апеляційна скарга захисника не містить, з огляду на що апеляційний суд не вбачає підстав для перегляду висновків суду із вказаного питання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскарженого вироку в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за насідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції апеляційний суд має право залишити або ухвалу суду без змін.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 17 червня 2025 року за ч.5 ст.111-1 КК України стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4