Провадження № 11-сс/4823/646/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 18 січня 2026 року, без визначення розміру застави. Слідчий суддя зазначив, що з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, зважаючи на обставини, які дають підстави вважати, що застосування запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а тому обраний підозрюваній запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах підозрюваної апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та постановити нову ухвалу, якою при продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_8 визначити їй розмір застави. Послався на необґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України. Вказав, що стороною обвинувачення не зазначено жодних обставин на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також відсутні обставини, які б свідчили про недостатність застосування до його підзахисної більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків. Крім того, послався на безпідставне не визначення ОСОБА_8 розміру застави.

Заслухавши доповідь судді; захисника підозрюваної, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали судового провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 30.06.2025 за №0000043 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

17 жовтня 2025 року о 14 год 10 хв, ОСОБА_8 була затримана, на підставі ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

18.10.2025 органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 19 жовтня 2025 року, відносно ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15 грудня 2025 року.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Повідомивши ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, слідчий зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, за яке передбачене покарання Кримінальним кодексом України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.

Отже, твердження захисника про необґрунтованість підозри є безпідставним, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність існування фактів, інформації, які можуть переконати в тому, що ОСОБА_8 могла вчинити кримінальне правопорушення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Відповідно до ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Зі змісту ст.183 КПК України убачається, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею враховано, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, та зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою, може переховуватися від органів досудового слідства і суду, а фактичне переміщення підозрюваної з м. Суми до м. Прилуки з метою збуту психотропних речовин, також свідчить про наявність можливостей для зміни місця перебування, що підсилює цей ризик; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки частина психотропних речовин може перебувати в невідомих місцях, при огляді належного їй мобільного телефону та її планшетного пристрою, виявлено більше 400 шт. фотознімків із можливим місцем перебування «закладок», вказані фотознімки були зроблені на початку жовтня 2025 року, існує реальна загроза втрати або приховування цих речових доказів, і залишаючись на волі, підозрювана або її спільники можуть організувати оперативне вилучення, переміщення, передачу третім особам або знищення закладок, доручити їхню швидку реалізацію або ж навмисно розпорошити «закладки» по нових точках, щоб утруднити їхнє виявлення; може незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та свідків, так як вона перебуває в особистих стосунках із співучасником злочину ОСОБА_9 , що створює передумови для узгодження показань та впливу на його поведінку під час досудового розслідування, а також перебуває у дружніх стосунках із співучасником злочину ОСОБА_10 ; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на те, що підозрювана має доступ до інформаційних ресурсів, може володіти знаннями про місця зберігання психотропних речовин або осіб, причетних до злочинної діяльності, існує ризик, що вона вчинятиме дії, спрямовані на приховування інших учасників, переміщення речових доказів, або введення слідства в оману щодо обставин вчинення злочину; може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки вона офіційно ніде не працює, постійного та легального джерела доходів не має, що свідчить про відсутність у неї соціально-економічних стримувальних чинників від повторного вчинення злочину, і перебуваючи на волі, може продовжити займатися збутом психотропних речовин, адже це є її основним джерелом доходу та засобом забезпечення власних потреб.

А тому, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження підозрюваній дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що сприятиме виконанню останньою процесуальних обов`язків, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам щодо підозрюваної ОСОБА_8 , з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання захисника на необґрунтованість ризиків, вказаних у клопотанні слідчого, та на відсутність доказів, які обґрунтовують подальше тримання його підзахисної під вартою, не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та обрання підозрюваній ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

На час апеляційного розгляду наведені в ухвалі слідчого судді ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваної не зникли та не зменшились, з урахуванням обсягу обвинувачення та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Доводи захисника з приводу невизначення її підзахисній розміру застави, не заслуговують на увагу, з наступних міркувань.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, згідно якої слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З огляду на дискреційні повноваження слідчого судді при вирішенні питання про визначення розміру застави, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 без визначення їй розміру застави, що відповідає вимогам закону.

Відтак, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4