н/п 1-кп/766/1679/25
УХВАЛА

про закриття кримінального провадження

18.11.2025 м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4

розглянув в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 29.01.2020 за № 0000340, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсона, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

1.Суть питання, що вирішується ухвалою

У судовому засіданні обвинуваченою заявлено клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

2. Позиції сторін кримінального провадження.

Обвинувачена зазначила, що усвідомлює відповідні умови та наслідки закриття кримінального провадження, підтвердила свою згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності з цих підстав.

Прокурор вважає обґрунтованими доводи обвинуваченої щодо закриття провадження у справі та не заперечив проти задоволення клопотання.

3. Встановлені судом обставини

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 29.01.2020 за № 0000340, складеного 15.07.2020, ОСОБА_4 25.01.2020 в ранковий період часу (більш точного часу встановити не вдалося), перебуваючи в приміщенні ігрового клубу «Play Time», який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Суворова, 26, переслідуючи прямий злочинний умисел та корисливий мотив, направлені на протиправне заволодіння чужим майном з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою потерпілого, гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , під приводом здійснення розмови по мобільному телефону з подальшим його поверненням, заволоділа мобільним телефоном марки виробника «Apple» моделі «Iphone 7 128Gb», який, на момент крадіжки був у користуванні, у робочому стані, вартістю 6213 грн. 33 коп. (згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 334-МТ від 12.02.2020) на момент вчинення злочину складає та заздалегідь не маючи наміру його повернути, покинула місце скоєння злочину, розпорядившись майном ОСОБА_5 на власний розсуд, чим спричинила останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майно шляхом зловживанням довіри (шахрайство).

4. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши викладені в клопотанні доводи, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яка передбачає відповідальність у вигляді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення правопорушення 25.01.2020), вчинене обвинуваченою правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Судом за матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 190 КК України 25.01.2020, а тому термін притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказаний проступок закінчився 25.01.2023.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається судом, зокрема, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Підставою для переривання перебігу давності є вчинення до закінчення встановленого строку нового злочину (за винятком нетяжкого, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років).

Указану норму, розміщену в ч. 3 ст. 49 КК, суд застосовує у світлі презумпції невинуватості, закріпленої в ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК. Відповідно до позиції Конституційного Суду України сутність цієї засади поширюється на всі сфери життя особи й діє доти, доки її не спростовано в законному порядку обвинувальним вироком (рішення від 8 червня 2022 року № 3-р(ІІ)/2022).

Саме тому лише ухвалення обвинувального вироку встановлює факт учинення особою нового злочину як підставу для переривання давності притягнення її до кримінальної відповідальності (постанови від 3 червня 2021 року, 5 лютого, 23 та 30 червня 2022 року, 24 жовтня та 29 листопада 2023 року, 27 березня 2024 року, 9 квітня 2025 року в справах № 344/7812/16-к, 504/2099/18, 204/2626/21, 499/890/18, 489/7500/18, 127/18013/20, 504/2099/18, 761/41888/17 відповідно, постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.09.2025 у справі № 761/24361/17).

Прокурором надано суду лист Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України № 43147/16-2025 від 23.10.2025, з якої вбачається, що у період з 25.01.2020 по день розгляду справи ОСОБА_4 не було вчинено кримінальних правопорушень, за якими її притягнуто до кримінальної відповідальності у вигляді постановлення обвинувального вироку суду. А тому, перебіг строку давності у даному кримінальному провадженні не переривався.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, закрити.

Вирішуючи питання щодо закриття кримінального провадження, вирішенню підлягають і такі питання.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

У даному кримінальному провадженні арешт на майно не накладався.

Разом з цим, у кримінальному провадженні до ОСОБА_4 заявлено цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, у розмірі 6213,33 грн.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України. Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру. Вирішення цивільного позову у разі закриття провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

Тому, у зв`язку із закриттям кримінального провадження та звільненням обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою стороною цивільний позов слід залишити без розгляду, що не суперечить ст. ст. 128, 129 КПК України, а також не позбавляє потерпілого права на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів (ч. 1 ст. 118 КПК України). Процесуальні витрати виникають і пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (постанова ОП ККС Верховного Суду від 12.09.2022 справа №203/241/17).

Отже, заявлені стороною обвинувачення витрати на залучення експерта для проведення експертизи, здійснені за рахунок державного бюджету, у розмірі 314,02 грн. підлягають віднесенню на користь держави.

За відсутності у справі документів щодо наявності речових доказів це питання судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 100, 122-124, 284-288, 369, 372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд

постановив:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 190 КК України.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 29.01.2020 за № 0000340, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 1290 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності закрити.

Витрати на залучення експерта для проведення експертизи в розмірі 314,02 грн. віднести на рахунок держави.

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, у розмірі 6213,33 грн. залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1