Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кп/758/8/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2025 м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду кримінальне провадження № 0001959 від 29.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Львів, громадянин України, з вищою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 проходив військову службу за контрактом з 04.03.2024 на посаді офіцера організаційно-планового відділу Центру інновацій та розвитку оборонних технологій; на час прийняття рішення - офіцер Збройних Сил України в резерві в/ч НОМЕР_2 .

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров?я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Будучи військовослужбовцем, ОСОБА_5 , відповідно до ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути зразком високої культури і дисципліни, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюється Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1.1. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України), встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до якого ОСОБА_5 , окрім іншого, зобов?язаний дотримуватись п.п. 1.5, 2.3(б), 18.1 ПДР України:

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 (б): для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 18.1: водій транспортного засобу, що наближається до регульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Однак, всупереч вказаним вимогам нормативно-правових актів, ОСОБА_5 вчинив злочин проти безпеки руху транспорту за наступних обставин.

Так, близько 21 год. 20 хв., 28.08.2024, ОСОБА_5 , будучи обізнаним , що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, керуючи технічно-справним автомобілем «Mercedes-Benz HL 270 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , рухався у правій смузі з трьох наявних по проспекту Європейського Союзу зі сторони проспекту Свободи в напрямку вулиці Василя Порика в м. Києві та поступово наближався до пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.38.1/5.38.2 ПДР України і дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України.

В цей час на вказаний пішохідний перехід вийшов пішохід ОСОБА_8 , який перетинав проїздну частину проспекту Європейського Союзу в межах пішохідного переходу та рухався зліва направо відносно руху автомобіля «Mercedes-Benz HL 270 CDI», д.н.з. НОМЕР_3 .

Під час руху ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3(б), 18.1 ПДР України.

Порушення вказаних вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_5 виразились в тому, що він, керуючи технічно-справним автомобілем, рухався по зазначеній проїзній частині, не урахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків 5.38.1/5.38.2 ПДР України і дорожньої розмітки 1.14.1 ПДР України, які формували його про наявність цього переходу, при наближенні до регульованого пішохідного переходу не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_8 , який перебував на пішохідному переході.

В результаті чого ОСОБА_5 на нерегульованому пішохідному переході через проїзну частину проспекту Європейського Союзу здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

Місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди - проїзна частина проспекту Європейського союзу, приблизно напроти будинку № 64, що територіально відноситься до Подільського району міста Києва.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 042-1720-2024 від 23.10.2024, отримав наступні тілесні ушкодження: а) забійна рана потиличної ділянки; б) субапоневротична гематома лівої та частково правої тім?яної областей; в) садна в ділянці правого ліктьового суглобу, правого плечового суглобу, поперекового відділу спини; г) 2 рвані рани в середній третині правої гомілки по медіальній поверхні довжиною до 8 см (з уламком великогомілкової кістки в дні) з ушкодженням великої підшкірної вени та по латеральній поверхні довжиною до 3 см; уламковий перелом діафізів правої великогомілкової та малогомілкової кісток в середній третині зі зміщенням уламків - відкритий перелом діафізів правої великогомілкової та малогомілкової кісток.

Вказаний відкритий перелом діафізів правої великогомілкової та малогомілкової кісток відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Порушення вимог п. 18.1 ПДР України водієм ОСОБА_5 перебувають в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, наведених вище, не визнав; суду розповів про обставини подій 28.08.2024, зокрема, що у вказаний день та час був «блекаут» (відключення електропостачання) у зазначеному районі м. Києва, у тому числі і освітлення прибудинкових територій, доріг та дорожньої інфраструктури; на час скоєної дорожньої транспортної пригоди (далі - ДТП) автомобілі рухалися із увімкненими фарами, оскільки було доволі темно; рухався з дотриманням дозволеного ПДР України швидкісного режиму; незадовго до наближення до переходу, на якому сталась ДТП, обігнав автомобіль по правій смузі і повернувся в середню (згідно з розміткою на ділянці дороги по три смуги руху в кожному напрямку, з яких крайня права - для руху громадського транспорту); на місці ДТП бачив одну людину, що переходила через дорогу (а саме потерпілого ОСОБА_8 ); потерілий був одягнений у темний одяг, увімкнене світло на телефоні потерпілого не бачив; потерпілий перебігав дорогу; побачив потерпілого, коли вже виїхав автомобілем на пішохідний перехід; потерпілий перебував поза межами пішохідного переходу, тому ДТП, а саме місце наїзду на пішохода, сталась за цим переходом; побачивши потерпілого, з метою уникнення наїзду, повернув автомобіль у лівий бік, чим і викликано завдання удару потерпілому елементами автомобіля з правої сторони; після вчинення ДТП зупинив автомобіль і невідкладно попрямував до потерпілого, щоб переконатися, чи потрібна йому первинна домедична допомога та викликав на місце пригоди карету швидкої медичної допомоги та національної (патрульної) поліції; серед осіб, що підійшли на місце пригоди, була особа - очевидно, військовий медик, який мав при собі аптечку та кваліфіковано надав первинну домедичну допомогу; потерпілий знаходився безпосередньо на місці падіння до приїзду карети швидкої медичної допомоги; складена працівниками поліції схема ДТП та місце розташування елементів відповідає дійсності.

Також пояснив, що не заперечує сам факт наїзду, який стався без умислу, тому й відшкодував матеріальну шкоду потерпілому у повному обсязі; просив врахувати при прийнятті рішення його дії як безпосередньо після скоєної ДТП (дотримувався вимог ПДР України, зокрема, зупинився, викликав швидку медичну допомогу та поліцію, надав першу допомогу тощо), так і під час досудового розслідування (сприяв слідству, надавав пояснення, дотримувався процесуальних обов`язків, відшкодував потерпілому матеріальну шкоду тощо).

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що, переходячи дорогу по пішохідному переходу, увімкнув ліхтарик на телефоні, оскільки на вулиці було доволі темно; до моменту наїзду перейшов п`ять смуг (три в протилежному до руху обвинуваченого напрямку та дві в напрямку руху обвинуваченого), тобто до завершення переходу залишалась одна смуга; переходив дорогу не один, зокрема перед ним рухалось приблизно 6 (шість) людей; надаючи перевагу пішоходам, автомобілі зупинили рух і стояли, коли він переходив дорогу; момент ДТП пам`ятає, після чого втратив свідомість і прокинувся, лежачи на асфальті; невдовзі до нього підійшов брат, що знаходився у сусідньому дворі; автомобіль здійснив наїзд правою стороною. Також пояснив, що в лікарні перебував понад місяць, наразі проходить реабілітацію; матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

Представник потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні також пояснив, що потерпілим подано цивільний позов, водночас просить залишити його без розгляду у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_5 відшкодував усі матеріальні збитки потерпілому, який не має претензій матеріального характеру, що підтверджено Афідевітом від 27.01.2025, підписаним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та завіреним приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 . Вказаним документом засвідчено, що ОСОБА_5 добровільно та повністю відшкодував усі завдані збитки, отримані у результаті ДТП, що сталась 28.08.2024; претензій матеріального, майнового, морального чи фізичного характеру до ОСОБА_5 не мають; відмовляються від цивільного позову у цьому кримінальному провадженні; не заперечують щодо задоволення судом клопотань ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності або від відбування покарання з випробуванням.

Також просив визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за який призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що ДТП сталась приблизно о 21 год.; освітлення доріг у той час у вказаному районі було вимкнено, тому автомобілі рухались із увімкненими фарами; розмітка на дорожньому полотні була чітка та її було добре видно; автомобіль підозрюваного їхав попереду на відстані приблизно 50 метрів; швидкість руху автомобіля свідка була приблизно 30-40 км/год, а автомобіля обвинуваченого - приблизно 60-70 км/год; автомобілі, що рухались у зустрічному напрямку, на переході не зупинялись; автомобіль попереду здійснив маневр вліво з метою, на його думку, уникнення наїзду, однак на пішохідному переході здійснив зіткнення з потерпілим правою стороною автомобіля; від удару потерпілий «перелетів» через автомобіль обвинуваченого; після вчиненої ДТП автомобіль обвинуваченого зупинився через приблизно 15 метрів та з нього вийшов водій, якого впізнає в особі обвинуваченого ОСОБА_5 ; обвинувачений першим підійшов до потерпілого, щось запитав його, надавав першу домедичну допомогу та перебував на місці події; на місці події перебувало після ДТП біля 50 чоловік, які були поблизу і підійшли після наїзду; характер ушкоджень потерпілого не знає, однак останній був у свідомості та стогнав від болю; потерпілого не переносили з місця його падіння після наїзду.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за який призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Суд, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_12 та дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором та захисником в судовому засіданні, надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, дійшов висновку, що його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

За встановлених обставин суд вважає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, є повністю доведеною поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Тож, обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України, те, що даний злочин на підставі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, під час керування транспортним засобом на момент вчинення ДТП обвинувачений не перебував в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та не перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, особу винного, який, зокрема раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, тісні соціальні зв`язки, проходить службу в лавах Збройних Сил України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку та надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, що передбачено пунктами 2, 2-1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність засудження ОСОБА_5 до покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України. Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на строк до трьох років або без такого.

Судом не встановлено, що виконання службових обов`язків обвинуваченим ОСОБА_5 безпосередньо пов`язано із керуванням транспортними засобами або, що позбавлення права керування транспортними засобами спричинить перешкоди, утруднить виконання обвинуваченим таких службових обов`язків.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до вимог ст. ст. 100, 124 - 126 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів та процесуальні витрати.

Суд вважає за необхідне, керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з вимогами ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз під час досудового розслідування в загальній сумі 10 756 (десять тисяч сімсот п`ятдесят шість) гривень 40 (сорок) копійок, з яких: за проведення судової авто технічної експертизи технічного стану транспортного засобу -

3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок; за проведення судової авто технічної експертизи - 7 572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Запобіжний захід відсутній.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 за цим вироком рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суд роз`яснює обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1