У Х В А Л А

Справа № 149/2833/22

Провадження №1-кп/149/21/25

25.11.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник кримінальне провадження № 0000313 від 08.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ст. 395 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ст. 395 КК України.

Згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії воєнного стану в Україні продовжено, зокрема з 05 години 25 травня строком на 90 діб згідно з Указом Президента 341/2022 від 17.05.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, на шлях виправлення не став, повторно вчинив новий умисний, корисливий злочин проти власності, за наступних обставин.

Так, 29.08.2022 близько 12.00 години ОСОБА_4 повертався до місця свого проживання з м. Хмільник та рухався по с. Воронівці Хмільницького району Вінницької області, де помітив на узбіччі дороги неподалік вул. Польова велосипед, належний ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлення на викрадення чужого майна, а саме велосипеда марки «ARDIS». Діючи з корисливих мотивів, пересвідчившись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину, з метою завершення свого злочинного умислу та діючи з корисливим мотивом для власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу повторно викрав вказаний велосипед та поїхав до знайомого в с. Лозна Хмільницького району Вінницької області, де його залишив на зберігання.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102/13612-ТВ від 15.09.2022 ринкова вартість велосипеда марки ARDIS з маркувальними позначками STRIKER AMT, в якого знаходились колеса розміром 26 дюймів, становить 2047,50 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2047,50 грн..

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Також, ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий, умисний злочин.

Так, після звільнення з місць позбавлення волі, з метою запобігання в подальшому з його боку порушень громадського порядку ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.01.2022 щодо нього встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пункту "в" ст. 3 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі" ОСОБА_4 , ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.01.2022 визначені обмеження у виді: заборони виходити із будинку АДРЕСА_1 з 21:00 години до 05:00 години наступної доби; заборони виїзду в особистих справах за межі Хмільницької та Уланівської територіальних громад; заборони з`являтись в барах, кафе, ресторанах, розважальних закладах, місцях продажу спиртних напоїв; зобов`язання явкою для реєстрації в Хмільницький РВП ГУНП у Вінницькій області кожний четвер місяця до дільничного офіцера поліції, а в разі його відсутності до начальника сектору превенції Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.

Зі змістом вказаної ухвали суду ОСОБА_4 ознайомлений 01.02.2022 під особистий підпис та попереджений при цьому про кримінальну відповідальність за порушення встановлених щодо нього правил адміністративного нагляду.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» - адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню злочинів окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них. Відповідно до ст. 7 вище вказаного Закону - працівники поліції зобов`язані систематично контролювати поведінку цих осіб, запобігати порушенням ними громадського порядку та прав інших громадян і припиняти їх, проводити розшук осіб, які уникають адміністративного нагляду.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» - особи, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, зобов`язані вести законослухняний спосіб життя, не порушувати громадський порядок і додержувати таких правил: прибути у визначений установою виконання покарань термін в обране ними місце проживання і зареєструватися в органі Національної поліції; з`являтися за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і давати усні та письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; повідомляти поліцейських, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання, а також про виїзд за межі району (міста) у службових справах; в разі від`їзду в особистих справах з дозволу поліцейського в інший населений пункт та перебування там більше доби зареєструватися у відповідному органі Національної поліції.

Незважаючи на роз`яснення та попередження, що здійснені представниками Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 вирішив порушити правила адміністративного нагляду.

Реалізуючи свій злочинний задум, він, грубо ігноруючи порядок та умови відбування встановлених обмежень та зобов`язань, без будь-яких поважних на те причин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, з метою ухилення від адміністративного нагляду, порушив встановлені судом обмеження, а саме, достовірно знаючи про існуючі щодо нього обмеження у виді заборони виїзду в особистих справах за межі . Хмільницької та Уланівської територіальних громад без спеціального дозволу, 17.09.2022 в денний час, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, самовільно залишив місце проживання, що розташоване за адресою: по АДРЕСА_1 , та поїхав у с. Уладівське, Калинівської територіальної громади, тобто усупереч покладеним на нього обов`язкам без дозволу Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області покинув місце, де проживав, що у подальшому виключило можливість здійснення щодо нього адміністративного нагляду та був відсутній за місцем проживання у період з 17.09.2022 до 29.09.2022, чим порушив правила адміністративного нагляду.

Після встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 , працівниками Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області його доставлено до місця постійного проживання у м. Хмільник Вінницької області.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ст. 395 КК України, тобто самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. Крім того, прокурор у судовому засіданні клопотав про закриття кримінального провадження за ст. 395 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності згідно зі ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання прокурора підтримав та просив задовольнити. Наслідки закриття кримінального провадження з цих підстав йому відомі і зрозумілі, згода на закриття кримінального провадження є добровільною.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, згідно поданою заявою, просив розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

Частиною 1 статті 2 КК України регламентовано, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких посилень відповідальності за дрібне викрадення чужого майна».

Вказаним Законом внесені зміни до статті 51 КУпАП, згідно з якими дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

В свою чергу ч. 3 ст. 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до абз. 4 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 479-2 КПК України регламентовано, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу.

Суд також враховує правову позицію ККС Верховного Суду з цього питання, викладену у постанові від 22.08.2024 (справа № 567/507/23), яку підтримала об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 у справі №278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24).

Частиною 2 статті 51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 цього Кодексу, настає, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 НМДГ. Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становила від 0,5 до 2 НМДГ.

Аналіз указаних норм закону, як зазначив ВС, свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір вартості викраденого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 НМДГ.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина шоста статті 3 КК).

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Перехідних положень ПК України визначено, що у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Тобто розмір податкової соціальної пільги в розумінні пункту 5 Підрозділу 1 Перехідних положень ПК України дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 1 січня 2022 року становить 2481 гривня, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1240,50 гривні на 2022 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ч. 2 ст. 51 КУпАП) становить 2481,00 гривні.

Отже, для вирішення питання щодо наявності в діяннях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення або ж ознак адміністративного правопорушення необхідно визначити, чи перевищує суму завданої потерпілому шкоди 2 НМДГ, що становить в 2022 році - 2481 грн

Так, відповідно до обвинувального акта, розмір завданої потерпілому шкоди є меншим за розмір, з якого відповідно до Закону України № 3886-IX та положень ПК України настає кримінальна відповідальність.

З огляду на встановлені обставини, а також зважаючи на беззаперечну згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження в частині обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд з урахуванням висновків, зроблених ВС у наведених вище постановах, а також принципу зворотної дії закону в часі, закріпленого статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України, вважає за необхідне кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Кримінальне провадження закривається судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, та три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, за яке станом на час розгляду питання передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до двох років (станом на момент вчинення правопорушення - арешт на строк до шести місяців; покарання у виді арешту не застосовується до осіб, які не є військовослужбовцями, у зв`язку з набранням чинності 28.03.2024 Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань»).

Обставин, які б свідчили про зупинення, переривання перебігу давності згідно ст. 49 КК України, судом не встановлено.

Положення ч. 1 ст. 49 КК України, якими передбачено підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не наділяють суд дискрецією, оскільки законодавець чітко визначив, що суд звільняє від кримінальної відповідальності особу в разі існування підстав для застосування положень ст. 49 КК України. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, є кримінальним проступком, строк притягнення до кримінальної відповідальності за який відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України становить 3 роки, а з моменту його вчинення минуло більше 3 років, дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим, підлягає задоволенню, а кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, підлягає закриттю.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, питання щодо документально підтверджених витрат на залучення експерта з урахуванням вимог ст. 124 КПК України суд вирішує шляхом віднесення їх на рахунок держави. Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до ст. 174 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 3-5, 49,185, 395 КК України, 284 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження №0000313, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2025, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000313, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2025, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта під час досудового розслідування, у розмірі 755,12 грн., віднести на рахунок держави.

Арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду від 12.09.2022 - скасувати.

Речові докази: велосипед марки «ARDIS» сірого кольору повернути власнику.

Копії матеріалів та ухвали після набрання нею законної сили направити до Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області для вирішення питання про складання відповідних матеріалів відносно ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено і проголошено 26.11.2025 о 12:00.

Суддя ОСОБА_1