Справа № 642/5911/25
Провадження № 1-кп/642/592/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.25 м. Харків

03 жовтня 2025 року суддя Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2025 року до Холодногірського районного суду м. Харкова з Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова надійшло дане кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді триманян під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , у зв`язку з тим що він може переховуватися від суду або незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою змінити їх покази на його користь, оскільки один з них є його знайомим, а йому відомі дані, в тому числі адресні, щодо потерпілого. У обвинуваченого ОСОБА_6 відсутні стійки соціальні зв`язки та відсутні законні джерела доходу, а також існує ризик вчинення нових злочинів. Вважала за можливе призначити обвинувальний акт до розгляду.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти призначення обвинувального акту до розгляду та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд враховує, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 спливає, але судовий розгляд справи по суті не розпочато, а ризики щодо нього, які було встановлені ухвалою слідчого судді від 12.08.2025, не сплинули та є реальними.

Стороною захисту жодним чином не спростовано ризики, та не подано доказів про їх хибність. При цьому суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились. Так, обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, впливати на свідків та потерпілого з метою змінити їх покази на свою користь або вчинити новий злочин.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме переховування від суду існує на теперішній час, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_6 не має законних джерел отримання заробітку, стійких соціальних зв`язків, через що за місцем фактичного проживання його нічого не утримує. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи незворотність настання покарання, може намагатися уникнути кримінальної відповідальності.

Існування ризику відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні, підтвердужєтсья тим, що оскільки один з них є його знайомим, а також йому відомі дані про потерпілу особу.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 України, що полягає у вчиненні інших, у тому числі і аналогічних кримінальних правопорушень об`єктивно підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_6 не має законних джерел отримання заробітку.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Діючий запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються ОСОБА_6 , кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк дії даного запобіжного заходу.

Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження по суті не розпочато, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, характер та обставини інкримінованого злочину, суд приходить до переконання, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, впливати на свідків чи потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Також, вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначення судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд приходить до висновку про можливість призначення справи до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Підстав для повернення обвинувального акту прокурору немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314-316, 331, 334 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч. 4 ст. 186 КК України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 01 грудня 2025 року включно, без зміни розміру застави.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч. 4 ст. 186 КК України, у відкритому судовому засіданні на 13 жовтня 2025 на 10 год. 30 хв.

Розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово.

Про час і місце проведення судового засідання повідомити учасників судового провадження.

Ухвала в частині продовження застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 03.10.2025.

Суддя ОСОБА_1