КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/8013/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді застави, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Васильків Київської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2025 року частково задоволено клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законі у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 211 960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Підозрювана не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язана внести кошти на депозитний рахунок Печерського районного суду міста Києва або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Невнесення визначеної слідчим суддею застави на відповідний рахунок може стати підставою для зміни запобіжного заходу.

Покладено на підозрювану ОСОБА_7 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та визначеними слідчим та/або прокурором свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених на підозрювану ОСОБА_7 , визначено до 19.11.2025 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо підозрюваної відмовити, та в порядку ч. 4 ст. 194 КПК України обрати більш м`який запобіжний захід.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо підозрюваної є необґрунтованим.

Зазначає, що застосування запобіжного заходу такого виду і визначений розмір застави є очевидно непомірним для підозрюваної.

Захисник стверджує, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого правопорушення є необґрунтованою, жодних доказів підтвердження скоєння злочину взагалі немає.

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що перенесення меж земельної ділянки здійснено з відома та на вимогу Васильківської міської ради Київської області.

Так, листом Васильківської міської ради Київської області від 14.01.2022 року Оганесян було повідомлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0148 (площею 0,02 га) накладається на інженерні мережі (теплотрасу), з метою уникнення можливих аварійних ситуацій у подальшому та забезпечення безперешкодного доступу до зазначених інженерних мереж, просили розглянути можливість встановлення (уточнення) меж вказаної земельної ділянки як у цілому, так і її частин; передбачити можливість перенесення меж земельної ділянки на іншу територію в межах відповідного кварталу на відстань до 500 метрів.

Таким чином, на виконання вищезазначеної вимоги та за погодженням Васильківської міської ради Київської області було перенесено земельну ділянку (земельні ділянки).

Захисник наголошує, що підозрювана і Оганесян ніяким чином не зловживала довірою, не вчиняла шахрайства. Перенесення земельної ділянки було погоджено, як і були погоджені межі земельних ділянок.

Одночасно, звертає увагу на те, що заявником в даному кримінальному провадженні є не орган місцевого самоврядування Васильківської міської ради (територіальної громади), що також підтверджує обізнаність Васильківської міської ради про перенесення ділянки.

Провадження триває з початку 2023 року. За цей час, жоден з органів/структурних підрозділів Васильківської міської ради, в тому числі, не звертався ані з претензіями до підозрюваної або Оганесян, ані з судовими позовами.

Таким чином, на переконання захисника, відсутній склад злочину за ч. 3 ст.190 КК України.

Сторона захисту вважає, що сума, зазначена в повідомленні про підозру, на яку за версією сторони обвинувачення було неправомірно набуто право власності підозрюваною, завищена.

Зокрема, в повідомленні про підозру зазначено, що підозрювана ( ОСОБА_7 ) шляхом обману, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, заволоділа земельними ділянками площею 0,02 га, вартістю 619 700 грн.

Проте, земельні ділянки були продані за цінами, визначеними згідно Довідок про оціночну вартість об`єкта оцінки в кожному випадку: :03:007:0187 - за 16 775 грн. :03:007:0186 - за 33 156 грн. :03:007:0185 - за 90 000 грн. Тобто загалом на суму 139 931 грн.

Таким чином, вартість земельних ділянок, зазначена в повідомленні про підозру в розмірі 619 700 грн., значно завищена.

В скарзі захисник також посилається на те, що ОСОБА_7 ніколи не заволодівала земельними ділянками, вказаними в повідомленні про підозру та клопотанні слідчого.

Наголошує, що в повідомленні про підозру, всупереч ст.ст. 27, 29 КК України та ст. 277 КПК не визначено вид співучасті. Форма участі також не вказана в повідомленні про підозру.

Окрім цього, захисник вважає недоведеними ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що жодних доказів обґрунтованості ризиків того, що підозрювана буде переховуватись від органів досудового розслідування і суду слідством не надано.

При цьому, підозрювана має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та постійне місце роботи (ФОП), заміжня, має двох дітей - 12 та 19 років (яка навчається у ВНЗ), є інвалідом 3-ої групи, характеризується позитивно, раніше не судима, у розшуку ніколи не перебувала, має багато друзів.

Вищезазначене, на думку апелянта, свідчить, що підозрювана не лише не буде мати наміру переховуватися від органів досудового розслідування, кинувши сім`ю, а навпаки, зацікавлена у якнайшвидшому розгляді справи та встановленні істини.

Враховуючи, що підозрювана раніше не судима, інших кримінальних проваджень щодо неї не розпочато, характеризується позитивно, захисник вважає ризик знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, надуманим та таким, що не підтверджений жодними доказами.

Стороною обвинувачення було проведено обшуки в даному кримінальному провадженні, тому даний ризик є неактуальним.

Апелянт наголошує, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні здійснюється з 14.03.2023 року. Отже, сторона обвинувачення б не зволікала з повідомленням про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу, якби ризики дійсно були б реальними. Натомість, сторона обвинувачення більш ніж 2,5 роки зволікала - ані повідомлення про підозру не вручала, ані з клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної не зверталась.

Щодо ризику незаконного впливу на учасників у цьому ж кримінальному провадженні, апелянт зазначає, що сторона обвинувачення не зверталась з клопотанням про відсторонення підозрюваної, отже думка сторони обвинувачення про будь-який вплив на учасників у цьому ж кримінальному провадженні безпідставна.

Окрім того, статтею 386 КК України передбачена кримінальна відповідальність за перешкоджання з`явленню свідка, потерпілого, експерта, спеціаліста, примушування їх до відмови від давання показань чи висновку.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що на її думку, вся протиправна діяльність здійснювалась підозрюваною таємно, приховано.

Однак, апелянт вважає повідомлення про підозру та твердження про протиправну діяльність ОСОБА_7 необґрунтованими та надуманими. Документами підтверджується відкритість та прозорість складання технічної документації.

Таким чином, твердження, що будь-які дії вчинялись ОСОБА_7 таємно та приховано, не відповідає обставинам справи. Апелянт вбачає в даному твердженні сторони обвинувачення та обставинах провадження суперечності (як і суперечності в тому, що ОСОБА_7 ніколи не заволодівала земельними ділянками, вказаними в клопотанні), що є одночасним підтвердження того що твердження про протиправну діяльність підозрюваної також є необ`єктивним та неправильним.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, захисник вважає необґрунтованим, оскільки підозрювана раніше не судима.

В апеляційній скарзі захисник також посилається на те, що у клопотанні стороною обвинувачення детально не досліджувалось можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому, кримінальне провадження розслідується з початку 2023 року. Підозрювана ОСОБА_11 була власницею земельних ділянок, відомості про неї були зазначені в державних реєстрах, а підозрювана ОСОБА_12 офіційно виготовляла документацію.

Крім цього апелянт стверджує, що визначений в оскаржуваній ухвалі розмір застави значно перевищує дохід ОСОБА_7 , так як згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 за 2024 рік дохід складає 38 000 грн.

В підозрюваної двоє неповнолітніх дітей (19-річна навчається у ВНЗ, тобто перебуває досі на її утриманні), підозрювана заміжня.

При цьому, апелянт звертає увагу на те, що законодавець визначив, що застава щодо підозрюваного у скоєнні тяжкого злочину може бути встановлена в межах 20 - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст.182 КПК України), а у виключних випадках, може бути застосована застава що перевищує 80 (для підозрюваних у тяжких злочинах) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, сторона обвинувачення просила суд застосувати запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 1 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб який більше в 50 разів перевищує нижню межу застави визначену законодавцем (20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), і в 12,5 разів перевищує максимальний розмір межі застави, визначеної законодавцем (80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Суд зменшив розмір застави, ніж той що просила визначити сторона обвинувачення, та визначив його в розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, проте даний розмір все ще є непомірним для підозрюваної.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_9 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000061 від 14.03.2023 за підозрою ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

19.09.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 2617-VIII від 22.11.2018).

22.09.2025 року (клопотання датоване 19.09.2025 року) слідчий групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , за погодження з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законі у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що під час досудового розслідування встановлено, що у 2022 році, точного часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_13 , діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, виник спільний злочинний та протиправний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме земельними ділянками, загальною площею 0,0200 га, які розташовані на землях загального користування вздовж проспекту Київський Шлях в межах території Васильківської міської територіальної громади Київської області.

На виконання проміжного етапу злочинного умислу по заволодінню бажаними земельними ділянками, що включає у себе оформлення документів на формування земельних ділянок, визначення їх площ, меж, місць розташування та реєстрації прав власності на них, ОСОБА_13 , за попередньою змовою групою осіб, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01.11.2022, перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 , вирішила поділити належну їй земельну ділянку, загальною площею 0,0200 га з цільовим призначенням - 01.05. для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, кадастровий номер :03:007:0148.

У цей же день, приватним нотаріусом ОСОБА_14 засвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 275 заяву ОСОБА_13 щодо поділу належної їй земельної ділянки з подальшою розробкою технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та її державної реєстрації в ДРРП на 5 (п`ять) нових окремо сформованих земельних ділянок: № 1 - площею 0,0004 га - 01.05, для індивідуального садівництва, № 2 - площею 0,0035 га - 01.05, для індивідуального садівництва, № 3 - площею 0.0030 га - 01.05, для індивідуального садівництва, № 4 - площею 0,0087 га - 01.05. для індивідуального садівництва, № 5 - площею 0,0044 га - 01.05, для індивідуального садівництва.

Надалі на продовження виконання проміжного етапу злочинного умислу по заволодінню земельними ділянками, які розташовані на землях загального користування вздовж проспекту Київський Шлях в межах Васильківської міської територіальної громади Київської області, з метою оформлення права власності на земельні ділянки, ОСОБА_13 у невстановленому місці та у невстановлений час, але не пізніше 03.11.2022, забезпечила виготовлення сертифікованим інженером - землевпорядником фізичною особою - підприємцем ОСОБА_15 технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки :03:007:0148 на п`ять нових окремо сформованих земельних ділянок.

У свою чергу, 07.11.2022 року державним кадастровим реєстратором відділу 7 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_16 відповідно до заяв ОСОБА_13 від 03.11.2022 № 3B-022, № 3B-022, № 3B-022, № 3B-022, № 3B-022 прийнято рішення про реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:007:0183, :03:007:0184, :03:007:0185, :03:007:0186, :03:007:0187, які утворились в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0148 площею 0, 0200 га без зміни їх місця розташування.

У подальшому, 09.11.2022 року державним реєстратором Гребінківської селищної ради Київської області ОСОБА_17 відповідно до заяви ОСОБА_13 серія та номер 275 щодо поділу належної їй земельної ділянки з подальшою розробкою технічної документації та відомостей із ДЗК щодо реєстрації вказаних вище земельних ділянок, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо реєстрації права власності новоутворених земельних ділянок з кадастровими номерами :03:007:0183, :03:007:0184, :03:007:0185, :03:007:0186, :03:007:0187 за ОСОБА_13 .

Надалі ОСОБА_13 , з метою реалізації злочинного умислу по заволодінню земельними ділянками, які розташовані на землях загального користування вздовж проспекту Київський Шлях в межах Васильківської міської територіальної громади Київської області, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що новоутворені земельні ділянки із вказаними вище кадастровими номерами та цільовим призначенням - 01.05, для індивідуального садівництва, залишились на місці поділу земельної ділянки :03:007:0148, яка не становить значної матеріальної цінності, оскільки розташована віддалено від місць здійснення підприємницької діяльності в м. Васильків, у невстановлений досудовим розслідування час, однак не пізніше 11.11.2022 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, вступила у попередню змову із сертифікованим інженером землевпорядником (кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника від 13.03.2015 №011925) фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 , яка відповідно до ст. 26 Закону України «Про землеустрій» є відповідальною особою за якість робіт із землеустрою.

У свою чергу, ОСОБА_7 , діючи умисно за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами з метою досягнення злочинного умислу по заволодінню земельними ділянками, діючи спільно з ОСОБА_13 без фактичного проведення геодезичних робіт щодо землеустрою на місцевості, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці розробила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:007:0183, :03:007:0184, :03:007:0185, :03:007:0186, :03:007:0187 в натурі (на місцевості), визначивши їх геопросторове (координати) місце розташування в межах земель загального користування вздовж проспекту Київський Шлях Васильківської міської територіальної громади.

Після чого, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 11.11.2022, діючи під єдиним спільним умислом з ОСОБА_13 та іншими невстановленими на даний час особами, направленим на заволодіння земельними ділянками, які розташовані на землях загального користування вздовж проспекту Київський Шлях та перебувають у володінні Васильківської міської територіальної громади, склала та видала Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж начебто належних ОСОБА_13 земельних ділянок в натурі (на місцевості), в яку свідомо внесла ряд недостовірних відомостей, зокрема щодо:

1) конфігурації, промірів, площі (щодо змін площ від 0,32 м2 до 0,53 м2), координат земельних ділянок з кадастровими номерами :03:007:0183, :03:007:0184, :03:007:0185, :03:007:0186, :03:007:0187, які не відповідають технічній документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0.0200 га з кадастровим номером :03:007:0148;

2) геопросторових (координати) місць розташування земельних ділянок з кадастровими номерами :03:007:0183, :03:007:0184, :03:007:0185, :03:007:0186, :03:007:0187 які не відповідають первинним координатам, зазначеним у технічній документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0.0200 га з кадастровим номером :03:007:0148.

Таким чином ОСОБА_7 здійснила дії, направлені на подальше переміщення земельних ділянок за кадастровими номерами :03:007:0183 на відстань - 319,28 м, :03:007:0184 на відстань - 330,05 м, :03:007:0185 на відстань - 333,31 м, :03:007:0186 на відстань - 344,53 м, :03:007:0187 на відстань - 348,54 м. від первинного місця знаходження в результаті поділу земельної ділянки :03:007:0148, визнавши переміщені земельні ділянки поруч із дорогою загального користування в межах володіння Васильківської міської територіальної громади.

Таким чином ОСОБА_7 , за замовленням ОСОБА_13 без фактичного проведення геодезичних робіт щодо землеустрою на місцевості, чітко усвідомлюючи, що в результаті здійснених нею змін конфігурації, промірів, площ та геопросторового (координати) місця розташування земельних ділянок за кадастровими номерами :03:007:0183, :03:007:0184, :03:007:0300:03:007:0186, :03:007:0187 загальною площею 0,0200 га забезпечено переміщення зазначених земельних ділянок відносно місця поділу земельної ділянки :03:007:0148 на землі Васильківської міської територіальної громади, свідомо, умисно, діючи у змові, видала Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за кадастровими номерами :03:007:0183, :03:007:0184, :03:007:0185, :03:007:0186, :03:007:0187 в натурі (на місцевості) на ім`я ОСОБА_13 .

З метою доведення спільного злочинного умислу до кінця, направленого на заволодіння земельними ділянками, які розташовані на землях загального користування вздовж проспекту Київський Шлях та перебувають у володінні Васильківської міської територіальної громади, ОСОБА_13 діючи спільно у змові з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами на виконання вимог ст. 26 Закону України «Про землеустрій», у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не раніше 11.11.2022 та у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, надала заяви № ЗВ-022 від 11.11.2022, № ЗВ-022 від 22.11.2022, № 3B-022 від 11.11.2022, № ЗВ- 022 від 11.11.2022, № 3B-022 від 11.11.2022 про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру державному кадастровому реєстратору Головного управління Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_16 .

У свою чергу ОСОБА_16 , будучи введеною в оману і не обізнаною про спільний злочинний умисел ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме земельними ділянками загальною площею 0,0200 га, які розташовані на землях загального користування вздовж проспекту Київський Шлях в межах Васильківської міської територіальної громади Київської області, за результатами розгляду заяв ОСОБА_13 17.11.2022 року внесла зміни в координати поворотних точок меж земельних ділянок за кадастровими номерами :03:007:0183, :03:007:0185, :03:007:0186, :03:007:0187, а 22.11.2022 внесла зміни в координати поворотних точок меж земельної ділянки за кадастровим номером :03:007:0184.

Внаслідок вказаних дій місце знаходження зазначених земельних ділянок за кадастровими номерами :03:007:0183 переміщено на відстань - 319,28 м, :03:007:0184 переміщено на відстань - 330,05 м, :03:007:0185 переміщено на відстань - 333,31 м, :03:007:0186 переміщено на відстань - 344,53 м, :03:007:0187 переміщено на відстань - 348,54 м від первинного місця поділу земельної ділянки :03:007:0148 та змінено конфігурацію новоутворених земельних ділянок.

Таким чином ОСОБА_13 діючи спільно у змові з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, усвідомлюючи небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, довела свій злочинний умисел до кінця, в результаті чого 17.11.2022 та 22.11.2022 року заволоділа п`ятьма земельними ділянками загальною площею 0,020 га, що перебували у володінні Васильківської міської територіальної громади, розташовані на землях загального користування вздовж проспекту Київський Шлях у м. Васильків, розпорядившись у подальшому вказаними земельними ділянками на власний розсуд.

Внаслідок таких неправомірних дій групи осіб у складі ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб відбулося незаконне вибуття із володіння Васильківської міської територіальної громади земельних ділянок загальною площею 0,020 га, розташованих вздовж проспекту Київський Шлях у м. Васильків, що спричинило настання матеріальних збитків Васильківській міській територіальній громаді в особі Васильківської міської ради у розмірі 619 700 грн, що є великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

19.09.2025 року слідчим у кримінальному провадженні за погодженням із прокурором групи прокурорів Офісу Генерального прокурора, у зв`язку із наявністю достатніх підстав, відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про те, що вона підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненого у великому розмірі за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 2617-VIII від 22.11.2018).

Слідчий зазначив, що під час проведення слідчих (розшукових) дій у вказаному кримінальному провадженні, здобуто достатньо даних підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

Також вказав, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 , згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших осіб причетних до вчинення злочину, у цьому ж кримінальному провадженні, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що у разі необрання запобіжного заходу у вигляді застави, підозрювана ОСОБА_7 зможе перешкоджати встановленню істини у справі, продовжити злочинну діяльність, ухилятись від слідства та суду.

Лише запобіжний захід у вигляді застави зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку, інтереси кримінального судочинства.

Враховуючи викладене, характер вчинення кримінальних правопорушень, особу підозрюваної, сторона обвинувачення вважає, що застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж застава не забезпечить у повній мірі виконання покладених на неї процесуальних обов`язків та не дасть змогу запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також не дасть можливості органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

За вищевказаних обставин, у разі визначення застави у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, остання не здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків, оскільки на даний час остання підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , будучи сертифікованим інженером-землевпорядником та відповідальною особою за виконання робіт із землеустрою, розробила сотні технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, у тому числі і тих, які розташовані на території Київської області, що може свідчити про вчинення нових злочинів.

У зв`язку з чим, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, розмір ймовірних збитків та з метою запобігання вчинення нового злочину, орган досудового розслідування вважає, що наявні підстави визначити заставу у розмірі 1000 (однієї тисячі) прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 3 028 000 грн.

Саме застава у такому розмірі здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2025 року частково задоволено клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законі у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 211 960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн.

Покладено на підозрювану ОСОБА_7 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та визначеними слідчим та/або прокурором свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених на підозрювану ОСОБА_7 , визначено до 19.11.2025 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді застави, слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останньої у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Зокрема, обставини, що дають підстави підозрювати, що ОСОБА_7 вчинила зазначене кримінальне правопорушення, підтверджуються наданими стороною обвинувачення матеріалами кримінального провадження, а саме: довідкою Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 7-28-0.215-4316/2-25 від 09.05.2025; довідкою Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 7-28-0.215-12833/2-24 від 16.12.2024; довідкою Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 7-28-0.215-10803/2-24 від 18.10.2024; договором купівлі-продажу земельної ділянки з реєстровим № 1003 від 19.04.2021; договором купівлі-продажу земельної ділянки з реєстровим № 508 від 01.12.2022; договором купівлі-продажу земельної ділянки з реєстровим № 267 від 04.02.2021; договором купівлі-продажу земельної ділянки з реєстровим № 382 від 18.11.2022/; договором купівлі-продажу земельної ділянки з реєстровим № 275 від 05.02.2021; договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04.09.2023; заявами ОСОБА_13 № 3В-022 від 03.11.2022, № 3В-022 від 03.11.2022, № 3В-022 від 03.11.2022, № 3В-022 від 03.11.2022, № 3В-023 від 04.08.2023, № 3В-022 від 11.11.2022 № 3В-022 від 11.11.2022, № 3В-022 від 11.11.2022, № 3В-022 від 11.11.2022, № 3В-023 від 22.03.2023, № 3В-022 від 22.11.2022, протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_18 від 17.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 05.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 05.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 10.06.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.06.2025; довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.06.2025; протоколами огляду від 30.05.2025 та 17.06.2025 земельних ділянок з кадастровими номерами :03:007:0185, :03:007:0186, :03:007:0184, :03:007:0183, :03:007:0187, :03:007:0184, :03:007:0101, :03:007:0186, :03:007:0185, :03:007:0183, :03:007:0185; висновком експерта за результатами проведення комплексної земельно-технічної експертизи, експертизи з питань землеустрою та оціночно-земельної експертизи № СЕ25-143/7-144/7-145-/7 від 09.09.2025; висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19-25/34936-ПЧ від 10.07.2025; іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування у їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого їй злочину, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Крім того, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, наявний з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 та суворість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 2617-VIII від 22.11.2018), відповідальність за яке встановлене у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Вказане саме по собі може спонукати особу до переховування від органу досудового розслідування і суду. Слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що підозрювана має малолітню дитину, є інвалідом третьої групи, позитивно характеризується, зазначивши при цьому, що хоча такі відомості і зменшують, проте не нівелюють існування вказаного ризику повністю.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконного впливати на свідків, потерпілих, інших осіб причетних до вчинення злочину, у цьому ж кримінальному провадженні, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні)наявний з огляду на те, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, підозрювана може вчинити дії, направлені на координування дій та показань або вчиняти вплив на інших осіб щодо змісту, характеру та обсягу їх показань та процесуальної поведінки, які на теперішній час не встановлені органом досудового розслідування, що обумовлює наявність даного ризику.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків колегія суддів враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом.

Окрім того, ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для неї неправдиві показання, з огляду на те, що вся протиправна діяльність здійснювалось ОСОБА_7 таємно, приховано, а тому є підстави вважати, що і надалі підозрюваною будуть вживатись заходи щодо приховування протиправної діяльності, а також здійснення дій, спрямованих на знищення вже існуючих доказів, що зумовлює наявність ризиків, передбачених п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді застави щодо ОСОБА_7 .

При цьому, на думку колегії суддів, слідчий суддя на час розгляду клопотання дійшов правильного висновку про те, що застава в розмірі 1 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 028 000 грн., яку просив визначити слідчий у клопотанні, є завідомо непомірною для підозрюваної. Урахувавши дані про особу підозрюваної та конкретні обставини інкримінованого їй злочину, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді застави в значно меншому розмірі, а саме у виді 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960 грн., із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, розміри ймовірно заподіяних збитків, її матеріальним станом, та у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 і запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 211 960 грн., із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який на думку колегії суддів, є обґрунтованим, та підстав для висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу у кримінальному провадженні, про що порушує питання захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність вказаних у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України колегією суддів не приймаються до уваги та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, ризик у кримінальному провадженні має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню.

Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності вчинення ним дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує останній у разі визнання її винуватою у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та дані про особу підозрюваної.

Посилання апелянта на відомості про особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, заміжня, має неповнолітню дитину та дитину, яка навчається у ВНЗ, є фізичною особою-підприємцем, були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого та не є достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді застави.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначена слідчим суддею застава є завідомо непомірною для підозрюваної є необґрунтованими, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, розміру збитків, заподіяння яких інкриміновано підозрюваній, даних про особу підозрюваної, слідчий суддя станом на день розгляду клопотання дійшов вірного висновку, що застава саме у розмірі 211 960 грн. здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, з чим погоджується і колегія суддів.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави є співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками, особою підозрюваної, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання нею обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваної, та можливості застосування щодо неї іншого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення та висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4