Справа № 522/262/26
Провадження по справі №1-кс/522/130/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора, в порядку ст. 303 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів скарги, прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 вчинив бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, а саме не розглянув клопотання від 30.12.2025 в порядку ст. 220 КПК України, подане у кримінальному провадженні № 0000186 від 08.09.2025.

Станом на теперішній час вимоги клопотання адвоката ОСОБА_3 прокурором відділу Одеської обласної прокуратури не розглянуте.

У зв`язку з чим, заявник звернуся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України.

Позиція учасників

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явися, подавши заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, згідно поданих письмових заперечень, прокурор повідомив, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється слідчими СУ ГУНП в Одеській області, що територіально відноситься до підсудності Київського районного суду м.Одеси. Окрім цього, прокурор повідомив, що адвокат ОСОБА_3 подав аналогічну скаргу до слідчого судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_7 , розгляд якої відбувся 12.01.2026 за участю адвоката, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку що провадження по скарзі слід закрити, з наступних підстав.

Мотиви слідчого судді

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно із ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Дотримання правил підсудності є гарантією права на справедливий суд, тобто на суд, встановлений законом.

Законодавець, установлюючи правила підсудності, виходить із того, що правовий статус суду, його функції та суворо визначений порядок діяльності - запорука точного й неухильного додержання процесуальної форми кримінального провадження, гарантія забезпечення правосуддя стосовно всіх учасників розгляду.

Інститут підсудності - публічний інститут кримінального процесуального права. Адже дотримання правил підсудності - обов`язок суду, який не залежить від особистого волевиявлення сторін. За рахунок його запровадження забезпечується оптимальне функціонування судової системи, створюються умови для вирішення поставлених перед нею завдань щодо забезпечення прав людини та громадянина, захищається державний інтерес у справедливому судочинстві.

Територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора главою 26 розділу ІІІ КПК України не визначено.

Так, у більшості випадків КПК визначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК). Таким чином, зазначене правило має застосовуватись й до розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, тобто слідчим суддею місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням вимог ст.ст. 32, 33 КПК України щодо територіальної та інстанційної підсудності.

Так, відповідно до правової позиції, висловленої ККС у складі ВС у рішенні від 22.04.2020 у справі №51-1901впс20, встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог п. 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Водночас, п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, передбачено повернення скарги, яка не підлягає розгляду в цьому суді, при цьому не передбачені, які саме випадки вказують на неможливість розгляду саме в цьому суді.

Тому, слідчий суддя вважає, що у даному випадку необхідно застосувати загальні засади кримінального провадження, а саме законність, що регламентована ст. 9 КПК України, а саме ч. 6 якої визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тому слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Так, Законом України «Про внесення змін до КПК України щодо уточнення окремих положень» від 22.03.2018 №2367-VIII внесено зміни до КПК України, відповідно до яких ч. 2 ст. 132 КПК України передбачає, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Такої ж позиції дотримується Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постановах від 17 жовтня 2022 року (справа № 335/6213/22, провадження № 51-3054 впс 22), від 02 березня 2020 року (справа № 263/19/20, провадження 51-420 впс 20).

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена підсудність скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

Проте ст. 9 КПК передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 306 КПК та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Отже, підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування слід визначати, виходячи з місцезнаходження органу досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування.

Зазначені рекомендації були викладені в листі Голови Касаційного кримінального суду ОСОБА_8 за № 748/0/158-25 від 17.12.2025 районним судам задля врахування під час розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України.

З письмових заперечень прокурора встановлено, що органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000186 від 08.09.2025 є СУ ГУНП в Одеській області.

Відповідно до постанови голови Національної поліції України ОСОБА_9 № 807 від 28.08.2018р. місцезнаходження ГУНП в Одеській області визначено за адресою: м.Одеса вул. Академіка Філатова, 15-а.

У випадку вчинення дій чи бездіяльності уповноваженими особами ГУНП в Одеській області або прокурорами процесуальними керівниками у вказаному кримінальному провадженні, заявник буде мати можливість оскаржити бездіяльність вказаного органу досудового розслідування до відповідного суду в межах територіальної юрисдикції, а саме - до Київського районного суду м. Одеси.

Якщо після призначення скарги до розгляду буде встановлено, що скарга не підлягає розгляду судом, до якого вона подана, слідчий суддя має постановити ухвалу про закриття провадження по скарзі. Таке ж рішення слідчий суддя повинен постановити й у разі, якщо під час розгляду в судовому засіданні скарги буде встановлено, що ця скарга подана на рішення, яке не підлягає розгляду таким судом.

Керуючись ст. ст. 303-307, 318-380 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора щодо не розгляду клопотання, закрити з підстав, зазначених в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_10