Справа № 570/6020/24
номер провадження 1-кп/570/134/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Рівне кримінальне провадження №0000338 від 11.11.2024 р. щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж. с. Зарубинці, Андрушівського району, Житомирської області, реєстр. та прож. АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в :

04 листопада 2024 року приблизно о 10 год. 20 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у громадському місці, а саме у приміщенні Зорянської сільської ради, що знаходиться за адресою: площа Плютинського, 1, с. Зоря, Рівненського району Рівненської області, у присутності інших людей, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилася в демонстративній зневазі до існуючих у суспільстві загальноприйнятих правил поведінки і норм моральності, протиставляючи себе суспільству, розуміючи протиправність своїх дій і їх вчинення у громадському місці, вчинив конфлікт та шарпанину з працівниками Зорянської сільської ради, висловлювався грубою нецензурною лайкою, при цьому принизивши честь та гідність останніх, на зауваження присутніх осіб реагував неадекватно і відмовлявся припинити свої протиправні дії та покинути приміщення Зорянської сільської ради.

Продовжуючи свої протиправні дії та діючи з єдиним умислом на грубе порушення громадського порядку, ОСОБА_6 побіг по коридору Зорянської сільської ради, та у присутності сторонніх осіб, намагаючись показати свою зверхність, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно, умисно наніс жінці, а саме ОСОБА_7 , яка є працівником Зорянської сільської ради, один удар кулаком правої руки в обличчя. В результаті умисних та протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 спричинено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Вищевказаними діями вчиненими з особливою зухвалістю ОСОБА_6 грубо порушив громадський порядок, що виразилось у безпричинному заподіянні потерпілій фізичної шкоди, порушенні її нормального укладу життя і тимчасовому призупиненні діяльність Зорянської сільської ради.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні зазначеного злочину. Своїми поясненнями підтвердив встановлені обставини вчинення ним хуліганства. Зауважив, що така його поведінка могла бути певною мірою спровокована ставленням до нього на той час сільського голови, який на думку ОСОБА_5 не дотримувався щодо нього своїх обіцянок та досягнутих домовлентостей. У зв`язку із бажанням з`ясувати такі обставини, він (обвинувачений) відвідував сільську раду, через що там у нього могли виникати різні ситуації, в т.ч. непорозуміння та незначні конфлікти. В день події коли він прийшов у сільську раду та намагався зайти до кабінету сільського голови (на другому поверсі), його відтіснив звідти ОСОБА_8 , через що між ними виникло певне протистояння. Такі дії щодо нього (обвинуваченого) обурили його та дещо вивели із емоційної рівноваги. В подальшому інші працівники сільської ради, всупереч його волі та долаючи його опір, вивели його на перший поверх, утримуючи його за верхній одяг та здійснюючи на нього фізичний вплив. Вже на першому поверсі між ним та вказаними працівниками сільської ради виникла шарпанина. В цей час із кабінетів на шум та галас вийшли працівники сільської ради, та він (обвинувачений), вирвашиь від утримування, вдарив в обличчя прцівницю сільської ради ОСОБА_7 . До події потерпілу він не знав, вважає її "випадковою", оскільки на її місці в той момент будь-хто інший із присутніх на місці події міг опинитися ближче та отримати від нього удар. На даний час він усвідомлює неправильність своєї поведінки та протиправність своїх дій, шкодує щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілій та звертався до неї із вибаченнями. Повідомив про стан свого здоров`я, отримання ним лікування,звернення до лікаря кардіолога приблизно 1-2 місяці тому, а через також і те, що в 1989 році мав проходити оперативне лікування очей, що позначається на його зорі (здатність бачити) й на даний час. У вчиненому щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому своїми поясненнями підтвердила вказані обставини події в приміщенні Зорянської сільської ради, де вона на той час працювала начальником відділу соціального захисту населення. Повідомила, що в день події в робочий час вона перебувала на робочому місці, здійснювався прийом громадян та опрацювання документів. Із коридору вона почула значний гамір та несамовиті крики. Подумавши, що хтось потребує допомоги, вийла із кабінету в коридор, де побачила, що інші працівники тримають ОСОБА_6 , який поводив себе вкрай агресивно, кричав, виражався нецензурно, в руках тримав пляшку з-під алкогольного напою. Працівники сільської ради намагалися заспокоїти ОСОБА_6 та вивести його із приміщення, на що ОСОБА_6 намагався вдарити тих, хто його заспокоював. В цей час в приміщенні сільської ради були як працівники сільської ради, так і громадяни відвідувачі, незважаючи на присутність яких ОСОБА_6 вчиняв гармидер. В якийсь момент ОСОБА_6 вирвався та пробіг декілька метрів по коридору в напрямку до групи людей (серед яких була і потерпіла) та цілеспрямовано рукою вдарив її (потерпілу ОСОБА_7 в обличчя, зламавши їй перносицю та пошкодив окуляри. Після цього змушена була звертатися за медичною допомогою, отримувала лікування. Робота сільської ради на певний час була призупинена, прийом громадян було перенесено на інші дні. На даний час вона звільнилася з роботи та в сільській раді не працює. Витрати на лікування та за окуляри обвинувачений їй не відшкодував, на словах звертався до неї із вибаченнями, які вона прийняла. Повідомила про відсутність претензій до обвинуваченого, цивільний позов не заявляла. Щодо покарання покладалася на розсуду суду, згідно із Законом.

Свідоки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 (працівники Зорянської сільської ради) в судовому засіданні підтвердили вказані обставини події в приміщенні Зорянської сільської ради. При цьому їх пояснення загалолом є аналогічними за своїм змістом, взаємодоповнюючими, узгоджуються між собою та не мають ознак необ`єктивності, чи спрямування на обмову обвинуваченого. Повідомили, що в день події в робочий час в приміщення сільської ради прийшов ОСОБА_6 який конфліктував, порушував громадський порядок та якого працівники сільської ради намагалися заспокоїти та вивести із приміщення сільської ради. На той час в коридорі перебували громадяни, які прийшли на прийом в сільську раду та повиходили із кабінетів працівники сільської ради. ОСОБА_6 , який поводив себе агресивно, голосно кричав, виражався нецензурно, в певний момент він вирвався та побіг по коридору декілька метрів до групи людей, серед яких вдарив в обличчя ОСОБА_7 , які розбив ніс (у неї йшла кров) та зламав окуляри. Робота сільської ради на певний час була призупинена, прийом громадян було перенесено. На місце події викликали поліцію.

З висновку судово-медичної експертизи № 885 від 12.11.2024 р. (а.с.к.п. 28-29) встановлено, що у гр. ОСОБА_7 було виявлено ушкодження: у вигляді перелому кісток носа без зміщення відломків з наявністю крововиливу на спинці носа справа, забійної рана на фоні крововиливу в ділянці правої вилиці, які відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Про дослідження інших доказів, щодо обставин справи сторони не зверталися, на їх дослідженні не наполягали. Тому, такі докази суд не досліджує, із урахуванням вимог ст. 22, 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, також диспозитивності.

З`ясувавши обставини, із урахуванням наведеного, оцінюючи дослідженні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 підпадають під ознаки кримінального правопорушення передбаченого передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України - хуліганство.

Заявлене захисником перебування обвинуваченого в стані сильного душевного хвилювання (фізіологічний афект) матеріалами справи через судово-психіатричну експертизу не підтверджується. Під час досудового розслідування така експертиза не проводилася, а під час судового розгляду захисник та обвинувачений повідомили про відсутність у них відповідного клопотання про призначення експертизи судом, через відмову обвинуваченого від участі в такому дослідженні.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушеннях та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлені.

За місцем проживання підсудний характеризується посередньо.

Враховуючи наведені обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, данні про особу винного, стан його здоров`я, те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є працездатним, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення підсудного до таких наслідків, враховуючи наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, беручи до уваги харктеристику особи, слід обрати ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, згідно санкції за якою він притягується до відповідальності, із позбавлення права керувати транспортними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України.

Зазначається, що позиція потерпілої стосовно призначення покарання у справах цієї категорії не є обов`язковою для суду, однак вона ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК, і не має над ними пріоритету.

Також суд у даному випадку враховує висновки та правові позиції ККС ВС щодо такої категорії справ надані у Постанові від 16.11.2023 р. у справі № 629/4669/15-к (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115061801)

Між тим, відповідно до вимог ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В судовому розгляді встановлено, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, кримінальне правопорушення, за якеим він визнається винуватим, відноситься до категорії кримінальних проступків, підсудний посередно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, родину, потерпілого повідомила про відсутність претензій до обвинуваченого те не пред`являла цивільний позов не наполягала на реальному відбуванні обвинуваченим покарання, обтяжуючі покарання обставини не встановлені, як і будь-які негативні дані щодо поведінки обвинуваченого протягом часу з моменту вчиненого до дня ухвалення вироку, що не заперечується прокурором.

За таких обставин, на думку суду, щодо ОСОБА_6 можливо застосувати положення ст. 75 КК та звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із іспитовим строком, встановленим законом, та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК, оскільки виправлення підсудного можливе і без ізоляції від суспільства, в умовах проживання з сім`єю та здійснення за ними контролю з боку органу пробації.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК. Зазначається, що справедливість покарання визначається з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини. Залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому. При прийнятті такого рішення, суд враховує, що через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, 373-374 КПК, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 ККУкраїни та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1