Березівський районний суд Одеської області
06.11.2025
Справа № 494/2384/23
Провадження № 1-кп/494/48/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2025 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

інші учасники по справі, які приймали участь у судових засіданнях:

прокурор ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

законний представник начальник служби у справах дітей Березівської міської ради ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000608 щодо обвинувачення:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Великий Фонтан Котовського району Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185, частиною четвертою статті 185 та частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України), суд -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 28.08.2023 року, приблизно о 00:30 годині більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, під час дії на території України воєнного стану, який оголошено Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, продовжено Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, що затверджений Законом України від 21.04.2022 №2119-ІХ, продовжено Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, що затверджений Законом України від 21.04.2022 №22212-ІХ, продовжено Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, що затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено Указом Президента України від 12.08.2022 N° 573/2022, що затверджений Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, продовжено Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, що затверджений Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, продовжено Указом Президента України від 06.02.2023 року №58/2023, що затверджений Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ, продовжено Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, що затверджений Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ, продовжено Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, неповнолітній ОСОБА_6 , прийшов до раніше знайомого йому ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_3 та через незачинену металеву хвіртку проник на огороджену територію домоволодіння за вказаною адресою. У подвір`ї помітив неповнолітнього ОСОБА_11 , котрий спав на лавці, поряд з яким знаходився мобільний телефон марки «Redmi 10-А» сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , який належить його батьку ОСОБА_10 та у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону. Будучи впевненим, що власник вказаного мобільного телефону ОСОБА_10 , відсутній на подвір`ї, а його син ОСОБА_11 спить на лавці та за вказаним майном ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, протиправно, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно викрав мобільний телефон марки «Redmi 10-А» сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , бувший у використані, вартістю 3000 гривень та відразу покинув територію вказаного домоволодіння. У подальшому, ОСОБА_6 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 3000 гривень.

Також встановлено, що 27.06.2024 року у вечірній час, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливеУказом Президента України N964/2022 від 24.02.2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, продовжено Указом Президента України N.У 133/2022 від 14.03.2022, що затверджений Законом України від 21.04.2022 N92119-ІХ, продовжено Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, що затверджений Законом України від 21.04.2022, №22212-ІХ, продовжено Указом Президента України від 17.05.2022 року №341/2022, що затверджений Законом України від 22.05.2022 N9 2263-ІХ, продовжено Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, що затверджений Законом України від 15.08.2022 №2500-ІX, продовжено Указом Президента України від 07.11.2022, що затверджений Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, продовжено Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, що затверджений Законом У країни від 07.02.2023 №2915-ІХ, продовжено Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, що затверджений Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ, продовжено Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, що затверджений Законом України від 27.07.2023 №3275-ІХ, продовжено Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, що затверджений Законом України від 27.07.2023 №3275-ІХ, продовжено Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, що затверджений Законом України від 08.11.2023 № 3429-ХІ, продовжено Указом Президента України від 05.02.2024 №4924, що затверджений Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, продовжено Указом президента України від 06.05.2024 №271/2024, що затверджений Законом України від 08.05.2024 №3684-ІХ, ОСОБА_9 прибув за місцем проживання раніше знайомої ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_4 та через незачинені двері проник до середини будинку. Знаходячись у приміщенні веранди ОСОБА_6 помітив бензопилу марки «GOODLUCK» моделі «GL-5200М», що належить ОСОБА_12 та у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення вказаної бензопили. Впевнившись, що в будинку нікого не має та за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, протиправно, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно викрав бензопилу марки ««GOODLUCK» моделі «GL-5200М» червоного кольору, бувшу у використанні, вартістю 4000 гри. та відразу покинув місце вчинення злочину. У подальшому ОСОБА_6 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 4000.00 грн.

Також встановлено, що 01.07.2024 року близько 14:00 год, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, під час дії на території України воєнного стану, який оголошено Указом Президента України N964/2022 від 24.02.2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, продовжено Указом Президента України N.У 133/2022 від 14.03.2022, що затверджений Законом України від 21.04.2022 N92119-ІХ, продовжено Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, що затверджений Законом України від 21.04.2022, №22212-ІХ, продовжено Указом Президента України від 17.05.2022 року №341/2022, що затверджений Законом України від 22.05.2022 N9 2263-ІХ, продовжено Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, що затверджений Законом України від 15.08.2022 №2500-ІX, продовжено Указом Президента України від 07.11.2022, що затверджений Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, продовжено Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, що затверджений Законом У країни від 07.02.2023 №2915-ІХ, продовжено Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, що затверджений Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ, продовжено Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, що затверджений Законом України від 27.07.2023 №3275-ІХ, продовжено Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, що затверджений Законом України від 27.07.2023 №3275-ІХ, продовжено Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, що затверджений Законом України від 08.11.2023 № 3429-ХІ, продовжено Указом Президента України від 05.02.2024 №4924, що затверджений Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, продовжено Указом президента України від 06.05.2024 №271/2024, що затверджений Законом України від 08.05.2024 №3684-ІХ, ОСОБА_6 знаходився за місцем проживання потерпілої ОСОБА_13 , у якої орендував літню кухню у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_5 . Перебуваючи за вказаною адресою, у ОСОБА_6 , який знав, де господарка будинку зберігає коштовні прикраси, повторно виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Не маючи вільного доступу до житла потерпілої, ОСОБА_6 , через незачинені двері проник до середини будинку, де у приміщенні спальної кімнати, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, протиправно, повторно, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно викрав з серванту золотий ланцюжок якірного плетіння 583 проби, вагою 6г, бувший у використанні, вартістю 8500.00 гривень та ланцюжок сіровато-жовтого кольору, довжиною 54 см. бувший у використанні, вартістю 350.00 грн., після чого місце події залишив. У подальшому ОСОБА_6 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 8850.00 грн.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст.185 та ч.4 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням в інше сховище, вчиненого в умовах воєнного стану; у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), , вчиненого в умовах воєнного стану; у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно, вчиненого в умовах воєнного стану.

На розгляд суду, досудовим слідством винесено обвинувачення ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням в інше сховище, вчиненого в умовах воєнного стану; у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану; у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.4 ст. 185 та ч.4 ст. 185 КК України.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у судові засідання не з`явились, однак від них до суду надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, просили призначити обвинуваченому покарання згідно чинного законодавства.

Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміють зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 185 та ч.4 ст. 185 КК України та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєні кримінальні правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені кримінальних правопорушень та просив суд призначити йому найменш суворе покарання. Вказані пояснення надані у присутності його захисника та начальника служби у справах дітей виконкому Березівської міської ради Одеської області, як законного представника.

Суд також враховує надану досудову доповідь центру пробації відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , яка вказує про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185, ч.4 ст. 185 та ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення під час неповноліття.

Факт щирого каяття у вчинених злочинах знайшов своє підтвердження і в судовому засіданні, про що об`єктивно засвідчила поведінка обвинуваченого та визнання вини за інкримінованими кримінальними правопорушеннями.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Положення ст.ст.50, 65 КК України, згідно яким особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій мають використовуватися не надмірні, а лише необхідні й зумовлені метою заходи.

У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Разом з цим, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки він визнав свою вину у інкримінованих йому злочинах, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальнмх актах, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд вважає зазначити, що відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного в постанові від 08 лютого 2021 року в справі №390/235/19 (провадження № 51-2177 кмо 20), якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК та призначає покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначає за правилами ст. 71 КК за сукупністю вироків.

Таким чином, за окремими епізодами злочинної діяльності, які утворюють повторність та відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), тобто які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК, покарання не призначається.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого який на час вчинення злочинів був неповнолітнім, тяжкості вчинених ним злочинів, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, його законного представника, захисника, представника служби у справах дітей у заяві, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчинених діянь та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчинених злочинів, з урахуванням досудової доповіді органу пробації, а тому суд доходить висновку про необхідність призначення покарання за частиною ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, встановивши іспитовий строк на 1 рік та шість місяців з покладанням відповідних обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілих.

Витрати на експертів відсутні.

Цивільні позови по справі не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

Речові докази: мобільний телефон марки «Redmi 10-А» сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_4 -залишити потерпілому ОСОБА_10 за розпискою; бензопилу марки ««GOODLUCK» моделі «GL-5200М» -повернути потерпілій ОСОБА_12 по приналежності; золотий ланцюжок якірного плетіння 583 проби, вагою 6 г, бувший у використанні та ланцюжок сіровато-жовтого кольору, довжиною 54 см. бувший у використанні повернути потерпілій ОСОБА_13 по приналежності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, 75,104,ч. 4 ст.185 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, які є тотожними злочинами та призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, з урахуванням положень ст.104 КК України: звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 (один) рік та шість місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази: мобільний телефон марки «Redmi 10-А» сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_4 -залишити потерпілому ОСОБА_10 за розпискою; бензопилу марки ««GOODLUCK» моделі «GL-5200М» -повернути потерпілій ОСОБА_12 по приналежності; золотий ланцюжок якірного плетіння 583 проби, вагою 6 г, бувший у використанні та ланцюжок сіровато-жовтого кольору, довжиною 54 см. бувший у використанні повернути потерпілій ОСОБА_13 по приналежності.

Витрати на експертів відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1