Провадження 11-кп/824/881/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчої судді Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчої судді Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року ОСОБА_6 ,обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 24 листопада 2023 року.

Дане рішення мотивовано тим, що ризики, які були констатовані при застосуванні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не припинили свого існування, а саме, ризики передбачені ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. Вказав на те, що суд, формально підійшов до вирішення питання щодо наявності ризиків впливу на свідків, експертів. При цьому, не надано достатньої оцінки зменшення таких ризиків. Так, ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та/або суду обумовлений можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками і, зокрема, суворістю передбаченого санкцією ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 294 КПК України, покарання та санкцією ч. 2 ст. 263 КК України. Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Крім того, на переконання суду, відповідний ризик продовжує існувати, однак є мінімальним з огляду на час, що сплив після повідомлення підозри ОСОБА_6 , та з урахуванням того, що за цей час обвинувачений демонстрував належну процесуальну поведінку, а також враховуючи те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрації у м. Київ, має родину та на утриманні у нього перебуває малолітня дитина, яка потребує батьківського догляду та піклування, непрацездатні батьки. Окрім того, він є пенсіонером та учасником бойових дій. На переконання апелянта, стороною обвинувачення не надано жодних належних та допустимих доказів, що у випадку зміни запобіжного заходу підозрюваний дійсно буде переховуватися. Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність більш м`якого запобіжного заходу. Наразі досудове розслідування завершене, що свідчить про вичерпання ризику знищення, приховування або спотворення обвинуваченим речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, який у сукупності з іншими ризиками враховувався при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 . Окрім відсутності на даний час ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, завершення досудового розслідування вказує на відсутність і іншого ризику - незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні.

Окрім того, судом прийняті доводи прокурора та зроблені висновки про можливість ОСОБА_6 переховуватись від суду у зв`язку з тим, що останній є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України. Також апелянт зазначив, що ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави. При цьому, судом, не прийнято до уваги, те, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, який не пов`язано із застосуванням насильства або погрозою його застосування; інкримінований злочин не спричинив загибель людини; інкримінований злочин не передбачений статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; інкримінований злочин не є особливо тяжким у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Обвинуваченого не оголошено у міжнародний розшук, ОСОБА_6 не виїжджав, та/або не перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором. Таким чином, продовжуючи запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою не визначивши розмір застави, судом фактично порушено, як норми КПК України так і право обвинуваченого на справедливий суд. Просив ухвалу змінити, застосувавши до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком на два місяці.

Оскільки апелянтом в апеляційній скарзі не порушувалось питання про розгляд апеляційної скарги із участю сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу відповідно до положень ч. 4 ст. 4221 КПК України без участі сторін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Як вбачається із апеляційної скарги захисника останнім порушене питання про зміну оскаржуваної ухвали, застосувавши щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 26 вересня 2023 року, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 був визначений до 24 листопада 2023 року. У подальшому щодо обвинуваченого ОСОБА_6 діяла інша ухвала, а оскаржувана ухвала втратила свою чинність. На день розгляду провадження судом апеляційної інстанції ухвала Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою фактично втратила чинність. Висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 196, ч. 3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду провадження оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника в частині зміни цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені захисником у апеляційній скарзі.

Колегія суддів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 у зв`язку із неможливістю скасування ухвали слідчої судді Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419,4221 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчої судді Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 24 листопада 2023 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________________ _______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4