Справа №463/9920/25
Провадження №1-кс/463/9481/25
У Х В А Л А

24 листопада 2025 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 від 13.10.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001577 від 12.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 від 13.10.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001577 від 12.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Просить таку скасувати.

Скаргу мотивує тим, що слідчим відділом Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області, за процесуального керівництва Галицької окружної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001577 від 12.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

13.10.2025 прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 , за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 від 01.10.2025, винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні №0001577 від 12.09.2025 року.

Скаржник зазначає, що процесуальне рішення прийняте прокурором не може вважатись вмотивованим у відповідності до вимог п.2 ч.5 ст.110 ЦПК України та є необгрунтованим.

ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просить таку задоволити.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, вважаю, що в задоволенні такої слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що слідчими СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області, за процесуального керівництва Галицької окружної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001577 від 12.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відомості в ЄРДР внесено на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 08.09.2025 року, за заявою ОСОБА_3 ..

01.10.2025 року ОСОБА_3 звернувся до Галицької окружної прокуратури міста Львова з клопотанням від 01.10.2025 щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.

Постановою прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 , за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 від 01.10.2025, винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні №0001577 від 12.09.2025 року.

Прокурор дану постанову обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 не надано органу досудового розслідування будь-яких доказів, які б підтверджували вартість викраденого майна та заподіяння йому майнової шкоди на вказану суму, що позбавляє його можливості набути статусу потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Встановивши обставини справи, слід зазначити наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Слід враховувати, що слідчий має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим.

Так, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Проаналізувавши постанову прокурора, останній зазначає, що ОСОБА_3 не надано органу досудового розслідування будь-яких доказів, які б підтверджували вартість викраденого майна та заподіяння йому майнової шкоди на вказану суму, що позбавляє його можливості набути статусу потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до правил оцінки доказів (частина 3 статті 370 КПК України). Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен виносити вмотивовані рішення (наприклад, Рішення Великої Палати у справі Moreira Ferreira проти Португалії (no. 2) від 11 липня 2007 року, Заява № 19867/12, параграф 84). Вмотивованість вимагає від суду чітко вказати на підстави тієї чи іншої аргументації. При вирішенні питання про встановлення процесуального статусу осіб, таким чином, необхідно чітко вказати, на підставі яких доказів в осіб виникає такий процесуальний статус

Окрім цього, звертаю увагу на те, що процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що цій особі було завдано шкоди кримінальним правопорушенням. У цьому випадку скаржник не надає будь якого підтвердження завдання будь-якої шкоди кримінальним правопорушенням.

Однією, з характерних ознак злочину передбаченого ч.4 ст. 185 КК України є вчинення крадіжки у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Згідно з приміткою 3 до ст. 185 КК України у статтях 185-191, 194 цього Кодексу у великих розмірах визнається кримінальне правопорушення, що вчинене однією особою чи групою осіб на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

З 24 лютого 2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію російської федерації проти України, який діє по теперішній час.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Згідно з положеннями зазначеного Закону, ст. 51КУпАП викладено у новій редакції, відповідно до якої - дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що неоподатковуваний мінімум щодо адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно з п.п.169.1.1, п. 169.1 ст. 169 ПК України податкова соціальна пільга встановлюється у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2025 складає 3028 грн. 00 коп.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, причинно-наслідковий зв`язок такої шкоди, покладається на сторону, що їх подає.

Слідчий суддя критично ставиться до доводів скаржника з приводу того, що постанова є немотивованою та необґрунтованою. У постанові прокурора є мотивувальна частина з посиланням на положення КПК, яка містить мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування (у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки ОСОБА_3 не надано органу досудового розслідування будь-яких доказів, які б підтверджували вартість викраденого майна та заподіяння йому майнової шкоди на вказану суму, що позбавляє його можливості набути статусу потерпілого у даному кримінальному провадженні).

Слід зазначити, що сам факт внесення відомостей в ЄРДР не свідчить про вчинення кримінального правопорушення, а є підставою для проведення певних слідчих (розшукових) дій з метою перевірки обставин викладених заявником та виконання завдання кримінального провадження. Як вбачається з постанови прокурора, матеріалами кримінального провадження на даний момент, не встановлено обставин, які б свідчили, що ОСОБА_3 завдано майнову шкоду, сума якої б складала склад кримінального правопорушення. Крім цього, скаржник в скарзі не спростовує такий висновок прокурора, доказів зворотного не надано. На даний час статус заявника, надає можливість скаржнику подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи.

Таким чином, у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки скаржником не доведено будь-якими доказами, що йому було завдано моральну, фізичну або майнову шкоду кримінальним правопорушенням. Разом з тим, звертаю увагу на те, що таким чином права скаржника не обмежуються, оскільки визнання потерпілим може відбутися на будь-якій стадії кримінального провадження, щойно буде встановлено (або належним чином доведено) вид і розмір шкоди, що була завдана кримінальним правопорушенням.

Керуючись вимогами ст.ст.55, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 від 13.10.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001577 від 12.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26.11.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_1