УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваної - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001086 від 02.08.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Василівка Кілійського району Одеської області, громадянки України, офіційно не працюючої, з вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що влітку 2021 року, більш точний час слідством встановити не надалось можливим, у ОСОБА_5 , яка на той час перебувала в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел на вчинення відносно малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті.

Перебуваючи у вищевказаному будинку, скориставшись відсутністю осіб, які могли б завадити її злочинним діям, діючи умисно, з метою задоволення своїх сексуальних потреб шляхом розбещення малолітньої, порушуючи нормальний розвиток дитини, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про вік малолітньої ОСОБА_7 , оскільки була знайома з нею та її матір`ю, розуміючи, що остання не досягла 14-літнього віку та є малолітньою особою, використовуючи обстановку та безпорадний стан дитини, яка через свій вік не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з нею розпусних дій сексуального характеру, з метою власного сексуального збудження руками здійснювала дотики до оголених статевих органів тіла потерпілої.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що влітку 2021 року, більш точний час слідством встановити не надалось можливим, у ОСОБА_5 , яка на той час перебувала в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел на вчинення відносно малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті.

Перебуваючи у вищевказаному будинку, скориставшись відсутністю осіб, які могли б завадити її злочинним діям, діючи умисно, з метою задоволення своїх сексуальних потреб шляхом розбещення малолітньої, порушуючи нормальний розвиток дитини, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про вік малолітньої ОСОБА_7 , оскільки була знайома з нею та її матір`ю, розуміючи, що остання не досягла 14-літнього віку та є малолітньою особою, використовуючи обстановку та безпорадний стан дитини, яка через свій вік не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з нею розпусних дій сексуального характеру, з метою власного сексуального збудження неодноразово протягом дня руками та із застосуванням секс-іграшки здійснювала дотики до оголених статевих органів потерпілої.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що влітку 2021 року, більш точний час слідством встановити не надалось можливим, у ОСОБА_5 , яка на той час перебувала в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел на вчинення відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті.

Перебуваючи у вищевказаному будинку, скориставшись відсутністю осіб, які могли б завадити її злочинним діям, діючи умисно, з метою задоволення своїх сексуальних потреб шляхом розбещення малолітньої, порушуючи нормальний розвиток дитини, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про вік малолітньої ОСОБА_7 , оскільки була знайома з нею та її матір`ю, розуміючи, що остання не досягла 14-літнього віку та є малолітньою особою, використовуючи обстановку та безпорадний стан дитини, яка через свій вік не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з нею розпусних дій сексуального характеру, з метою власного сексуального збудження здійснювала дотики до оголених статевих органів тіла потерпілої, використовуючи секс-іграшку.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що влітку 2021 року, більш точний час слідством встановити не представилось можливим, у ОСОБА_5 , яка на той час перебувала на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел на вчинення відносно малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті.

Перебуваючи у вищевказаному подвір`ї, скориставшись відсутністю осіб, які могли б завадити її злочинним діям, діючи умисно, з метою задоволення своїх сексуальних потреб шляхом розбещення малолітньої, порушуючи нормальний розвиток дитини, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про вік малолітньої ОСОБА_7 , оскільки була знайома з нею та її матір`ю, розуміючи, що остання не досягла 14-літнього віку та є малолітньою особою, використовуючи обстановку та безпорадний стан дитини, яка через свій вік не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з нею розпусних дій сексуального характеру, з метою власного сексуального збудження руками через одяг здійснювала дотики до статевих органів тіла потерпілої.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що взимку 2021 року, більш точний час слідством встановити не представилось можливим, у ОСОБА_5 , яка на той час перебувала в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел на вчинення відносно малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті.

Перебуваючи у вищевказаному будинку, скориставшись відсутністю осіб, які могли б завадити її злочинним діям, діючи умисно, з метою задоволення своїх сексуальних потреб шляхом розбещення малолітньої, порушуючи нормальний розвиток дитини, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про вік малолітньої ОСОБА_7 , оскільки була знайома з нею та її матір`ю, розуміючи, що остання не досягла 14-літнього віку та є малолітньою особою, використовуючи обстановку та безпорадний стан дитини, яка через свій вік не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з нею розпусних дій сексуального характеру, з метою власного сексуального збудження руками здійснювала дотики до оголених статевих органів тіла потерпілої.

За викладених обставин, 23.08.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено письмове повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України та вручено повідомлення про підозру рідній сестрі ОСОБА_9 , у зв`язку із не встановленням місцезнаходження ОСОБА_5 .

14.09.2023 року ОСОБА_5 було оголошено у міжнародний розшук .

14.10.2025 року ОСОБА_5 було заарештовано уповноваженими особами Федеративної республіки Німеччини та 29.12.2025 року екстрадовано до України.

30.12.2025 року повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України було вручено ОСОБА_5 .

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, посилаючись на характер імовірно вчинених злочинів, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та враховуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні -

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваної просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрювана з пред`явленою їй підозрою погодилася частково та просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 30.12.2025 року повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України було вручено ОСОБА_5 .

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої буде здійснено затримання, та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

До того ж, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Так, слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, доданими в обґрунтування клопотання, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальні правопорушення від ОСОБА_10 від 25.02.2023 року про те, що в 2022 році, ОСОБА_11 , за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , вчиняв розпусні дії відносно її малолітньої доньки; показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , наданих нею у кімнаті сприятливої для допиту дітей, із застосуванням відеозапису, з приводу вчинення ОСОБА_5 по відношенню до неї розпусних дій; показаннями допиту свідка (законного представника) ОСОБА_10 , щодо відомих їй обставин вчинення по відношенню до її малолітньої дитини, ОСОБА_5 розпусних дій; показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , з приводу відомих їм обставин вичинених кримінальних правопорушень та можливого місця знаходження ОСОБА_5 ; висновком проведеної: судової психологічної експертизи малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , №23-1831 від 11.05.2023 року.

На підставі зазначеного, слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у можливому вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення злочинів.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, яке імовірно загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні злочинів, а також те, що підозрювана міцних соціальних зв`язків не має та переховувалася від органу досудового розслідування за межами території України, у зв`язку із чим її було оголошено у міжнародний розшук, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваної ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду.

Також, у зв`язку з тим, що підозрюваній відомі анкетні дані свідків та потерпілої, вона матиме можливість на них впливати, шляхом їх залякування чи іншим чином з метою зміни ними показів в подальшому так, як жодного свідка та потерпілу не допитано у судовому засіданні за правилами судового розгляду, відповідно до чого слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Інші ризики, зазначені у клопотанні сторони обвинувачення свого підтвердження не знайшли та визнаються слідчим суддею формально наведеними стороною обвинувачення.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваною обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваною ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, можливо лише шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останньої більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмірзастави не визначається.

З урахуванням вказаних норм та обставин в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» строком до 11.02.2026 року, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1