Справа № 344/498/26
Провадження № 1-кс/344/438/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000099 від 23.09.2025, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим відділом УСБУ в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000099 від 23.09.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 393 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про оборону України», у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3542-XII (далі Закон «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно п. 5 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі Положення) Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Пунктом 8 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів із взяття громадян України на військовий облік призовників, направлення громадян України для проходження базової військової служби, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі ТЦК та СП) відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України.

У відповідності до статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та з метою забезпечення продовження строку дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою збройною агресією російської федерації проти України, Указом президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №478/2025 від 14.07.2025, який затверджений Законом № 4524-IX від 15.07.2025, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 07.08.2025 строком на 90 діб, тобто до 05.11.2025 року.

Як встановлено, 16.01.2023 між ОСОБА_8 та ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено договір № 81, предметом якого є передача у безоплатне користування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 116 від 25.06.2024 визначено місце дислокації взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 в орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , а також, з метою формування команд військовозобов`язаних для відправки в Збройні Сили України та інші військові формування, забезпеченні належного утримання військовозобов`язаних, призваних на військову службу під час мобілізації до відправки у військові частини, створено пункт попереднього збору військовозобов`язаних по місцю розташування взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розділом 5.12. «Взвод охорони» Положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке затверджено наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 103 від 20.05.2023, передбачено, що взвод охорони є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_6 , який здійснює своєчасне реагування та вжиття необхідних заходів щодо оборони території та захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, ліквідації наслідків ведення воєнних (бойових дій), приймає участь у забезпеченні умов для безпечного функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування та органів військового управління ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), здійснює охорону та оборону важливих об?єктів і комунікацій, інших критично важливих об?єктів інфраструктур визначених Кабінетом міністрів України, та об?єктів обласного, районного, сільського, селищного, міського значення, порушення функціонування та виведення з ладу яких становить загрозу життєдіяльності населення, бере участь у боротьбі з диверсійно-розвідувальними силами, іншими збройними формуваннями агресора (противника) та непередбаченими законами України воєнізованими або збройними формуваннями.

Згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 № 87 від 28.03.2025, солдата ОСОБА_9 призвано на військову службу по мобілізації в особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також призначено за штатами на посаду стрільця-санітара 1 відділення охорони взводу охорони. У відповідності до функціональних обов`язків стрільця-санітара відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань.

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 211 від 30.07.2025, солдата ОСОБА_10 призвано на військову службу по мобілізації в особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також призначено за штатами на посаду стрільця 1 відділення охорони взводу охорони. У відповідності до функціональних обов`язків стрільця відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 264-НР від 21.09.2025, призначено добовий наряд в РТЦК та СП, до складу якого входили в тому числі: стрілець-санітар 1 відділення охорони взводу охорони солдат ОСОБА_9 у складі мобільно-вогневої групи РТЦК та СП, а також стрілець 1 відділення охорони взводу охорони солдат ОСОБА_10 в якості помічника чергового добового наряду чергування у взводі охорони за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 264-НР від 21.09.2025 та згідно розділу 5.12. «Взвод охорони» Положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке затверджено наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 103 від 20.05.2023, військовослужбовці із числа добового наряду РТЦК та СП, в тому числі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , несли військову службу у приміщенні, де знаходиться місце постійної дислокації взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та виконували обов`язки, визначені розділом 5.12. «Взвод охорони» Положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.09.2025 у невстановлену органом досудового розслідування точну годину, але не пізніше 18 год 20 хв, за невстановлених на даний час обставин, перебуваючи на території м. Калуш Івано-Франківської області, у ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності в особливий період Збройним силам України, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_7 , який вони реалізували за наступних обставин.

Так, 22.09.2025 о 18 год 20 хв, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та

ОСОБА_5 , з метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на перешкоджання законній діяльності в особливий період Збройним силам України, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи на меті умисно створити перешкоди у законній діяльності військовослужбовців при виконанні ними своїх службових обов`язків шляхом блокування приміщення за місцем розташування підрозділу взводу охорони, пошкодження обладнання та майна військового об`єкту (будівлі), зірвання несення служби добового наряду, чим перешкодити законним діям військовослужбовців під час здійснення ними мобілізаційних заходів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, підійшли до вхідних дверей, відкрили їх та спробували увійти в приміщення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , однак були зупинені військовослужбовцем - стрільцем 1 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_10 , який був одягнений у військову форму, перебував на військовій службі у складі добового наряду та виконував покладені на нього обов`язки.

Після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , маючи на меті перешкодити законній діяльності військовослужбовців і змусити їх припинити мобілізаційні заходи, схопили за одяг військовослужбовця ОСОБА_10 та різкими рухами витягнули останнього із вказаного приміщення на вулицю і кинули його на землю.

Надалі, перебуваючи безпосередньо поблизу входу до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 руками втримували військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 , а ОСОБА_6 умисно наніс йому три удари руками по тулубу, голові та обличчю. Вказані дії ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, шляхом зірвання несення служби добового наряду, блокування приміщення та пошкодження майна взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є органом військового управління, який забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, внаслідок чого було порушено нормальне функціонування підрозділу, а також перервано процес мобілізації, що фактично призвело до зриву виконання завдань покладених на мобілізаційний підрозділ.

У подальшому, після того як військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 спробував піднятись для продовження виконання своїх функціональних обов`язків, ОСОБА_6 наніс удар ногою спрямувавши його в голову ОСОБА_10 , однак, не попавши в область голови, наніс повторно удар рукою по голові, після чого відійшов на відстань від військовослужбовця ОСОБА_10 . У цей же час, військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 спромігся вирватись та покинути місце події, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спробували повторно увійти в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом нанесення ударів руками та ногами, однак не змогли, оскільки двері були зачинені, а тому продовжували повторно наносити удари ногами та руками у вхідні двері органу військового управління.

У такий спосіб, спільні дії ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 призвели до унеможливлення виконання своїх службових обов`язків військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 .

Разом з тим, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 продовжили наносити ногами удари по вхідних дверях приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою їх пошкодження, прикладаючи силу вирвати вхідні дерев`яні двері шляхом шарпання за дверну ручку.

Надалі, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою перешкодити законній діяльності Збройних Сил України, в тому числі шляхом пошкодження майна взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , підняв 2 камені із землі та свідомо кинув їх у вікно поблизу вхідних дверей, поціливши у скло 2-ї та 3-ї секції, внаслідок чого розбив його. У цей час ОСОБА_5 продовжував наносити удари ногою по вхідним дверям з метою протиправного проникнення у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою перешкодити органу військового управління у здійсненні ними законної діяльності, після чого залишили місце події та направилися у невідомому напрямку.

У подальшому, 22.09.2025 приблизно о 18 год 40 хв, до вхідних дверей приміщення, де розміщується взвод охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , повернувся ОСОБА_5 та розпочав наносити удари ногою по вхідних дверях. У той же час прийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які продовжували вести себе агресивно, висловлювати погрози щодо військовослужбовців, голосно кричати, привертаючи увагу сторонніх осіб і розпочали шляхом переконання підбурювати цивільне населення до вчинення протиправних дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , його блокування та протиправне проникнення до приміщення, при цьому ОСОБА_5 продовжував наносити удари ногою по вхідних дверях приміщення, після чого підняв камінь із землі та свідомо кинув його у вікно поблизу вхідних дверей, поціливши у скло 2-ї секції та розбивши його.

У той же час, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно підняв 2 камені із землі та кинув їх у вікно поблизу вхідних дверей, поціливши у скло 2-ї секції та додатково розбивши його. Пізніше ОСОБА_5 , взявши камінь, повторно кинув його у вікно поблизу вхідних дверей, поціливши у скло 1-ї секції та розбивши його, а ОСОБА_6 у свою чергу, взявши до рук палицю, наносив нею удари по вказаному вікну.

Тоді ж, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не зумівши самостійно потрапити до приміщення, де знаходиться взвод охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою подальшого блокування і пошкодження приміщення, а також зриву мобілізаційних заходів, розпочали шляхом переконання залучати сторонніх осіб з числа місцевого населення, які проходили повз вищевказаної будівлі. У цей час ОСОБА_5 продовжував систематично підходити до вхідних дверей та наносити удари ногами з метою потрапляння у приміщення. Далі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в черговий раз взявши до рук із землі камені, розпочали ними розбивати вхідні двері, внаслідок чого їх пошкодили та відкрили, після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , зайшли у приміщення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У вказаному приміщенні в коридорі знаходився військовослужбовець взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , який проходив військову службу, виконував покладені на нього службові обов`язки та намагався зупинити їх, однак ОСОБА_6 , маючи на меті перешкодити законній діяльності Збройних Сил України в особі органу військового управління - ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинив йому тілесні ушкодження шляхом нанесення декілька ударів в ділянку голови. Надалі, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному приміщенні військового об`єкту (будівлі), вчинили умисно перешкоди у законній діяльності військовослужбовців при виконанні ними своїх службових обов`язків, зокрема заблокували вказане приміщення за місцем розташовування пункту попереднього збору військовозобов`язаних та взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом пошкодження та знищення обладнання і майна у приміщенні, організації скупчення людей, внаслідок чого було зірвано несення служби добового наряду.

Також, внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , військовослужбовцям органу військового управління Збройних сил України ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснено перешкоджання в їх законній діяльності під час виконання ними своїх службових обов`язків щодо поставлених мобілізаційних завдань, зокрема перешкоджено військовослужбовцям у здійсненні їх законної діяльності щодо включення та відправки у складі команд для зарахування до військової частини та несення військової служби військовозобов`язаних ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , щодо видачі направлення для проходження додаткового медичного обстеження військовозобов`язаному ОСОБА_13 , щодо ознайомлення солдата ОСОБА_14 з наказом про його переведення до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), а також перешкоджено військовослужбовцю ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_15 вибути в складі групи оповіщення згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 214 від 21.09.2025, що вплинуло на мобілізаційний план та завдання Збройних сил України.

Разом з тим, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , не ознайомившись з вказаними документами, та ОСОБА_13 , не пройшовши додаткове медичне обстеження, а також військовослужбовці, які знаходились у вказаному приміщенні взводу охорони і несли військову службу, а також ті військовослужбовці, які перебували на відпочинку, у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю, змушені були залишити приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 . У свою чергу військовослужбовець ОСОБА_14 , самовільно залишив місце дислокації військовослужбовця, призваного по мобілізації, в тому числі не прибув на збір особового складу для відбуття до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

У результаті вчинення умисних протиправних дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності в особливий період Збройним силам України, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 створили перешкоди у законній діяльності військовослужбовців при виконанні ними своїх службових обов`язків, зокрема заблокували приміщення за місцем розташування підрозділу взводу охорони, пошкодили обладнання та майно військового об`єкту (будівлі), зірвали несення служби добового наряду, чим перешкодили законним діям військовослужбовців під час здійснення ними мобілізаційних заходів.

26 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 22-23.09.2025; протоколом огляду флеш-накопичувача на який збережено відеозаписи з камер відеоспостереження ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.11.2025; документальними матеріалами ІНФОРМАЦІЯ_3 , отриманими на запит слідчого в порядку ст. 93 КПК України від 23.09.2025; показаннями потерпілого ОСОБА_10 від 23.09.2025 та протоколами пред`явлення потерпілому осіб для впізнання за фотознімками від 23.09.2025; показаннями потерпілого ОСОБА_9 від 23.09.2025 та протоколами пред`явлення потерпілому осіб для впізнання за фотознімками від 23.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_16 від 23.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_17 від 25.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_14 від 26.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_18 від 30.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_19 від 30.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_20 від 30.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_21 від 30.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_22 від 03.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_23 від 04.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_24 від 06.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_25 від 06.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_26 від 08.10.2025, протоколом огляду відеозаписів з мобільного телефону свідка ОСОБА_26 , які записані на оптичний DVD-R диск від 11.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_27 від 08.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_15 від 09.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_28 від 10.10.2025; протоколом огляду публічно доступного місця від 25.09.2025 та протоколом огляду вилученого мобільного телефону марки «Redmi» від 23.10.2025, показаннями свідка ОСОБА_12 від 18.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_29 від 18.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_30 від 18.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_31 від 18.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_32 від 22.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_11 від 19.12.2025, показаннями свідка ОСОБА_13 від 19.12.2025, показаннями свідка ОСОБА_33 від 17.12.2025, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою полягають у необхідності провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні, зокрема:

- повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України;

- вирішити питання щодо зміни раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру в порядку ст. ст. 278-279 КПК України;

- вирішити питання щодо можливості укладення угоди про визнання винуватості з окремими підозрюваними;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії мають суттєве значення для досудового розслідування та судового розгляду, оскільки спрямовані на здобуття доказів, які в подальшому дадуть змогу судді, стороні захисту та стороні обвинувачення повно та об`єктивно дослідити всі обставини вчинення кримінального правопорушення, вірно кваліфікувати дії підозрюваних та відповідно прийняти законне і обґрунтоване кінцеве процесуальне рішення у кримінальному провадженні.

Зазначені слідчі (розшукові) та процесуальні дії не могли бути проведені або завершені раніше з об`єктивних причин, зокрема у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, значною кількістю проведених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів злочинної діяльності підозрюваних, оцінка та аналіз яких потребують додаткового часу.

26 вересня 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 листопада 2025 року.

17 листопада 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до п`яти місяців, тобто до 26 лютого 2026 року.

19 листопада 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду щодо підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 17 січня 2026 року.

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-1 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

На теперішній час у сторони обвинувачення немає жодних підстав для зміни чи скасування раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, заявлені раніше ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Так, 25.09.2025 ОСОБА_5 , перед його затриманням, переховуючись за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування, а саме випригнув із балкону вказаної квартири задля уникнення від кримінальної відповідальності, після чого був затриманий співробітниками УСБУ в Івано-Франківській області.

- п. 2 - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі знищити та/або спотворити дані наявні на віддалених серверах у всесвітній мережі Інтернет, доступ до яких можна отримати через електронні поштові скриньки, профілі в соціальних мережах, Інтернет-месенджери тощо;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їх анкетні дані, внаслідок чого може здійснювати фізичний та моральний тиск;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, вчиненого у воєнний стан. У свою чергу ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може підтримувати контакт з іншими особами, які ймовірно причетні до протиправної діяльності, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їх злочинних дій;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, то застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі вищевикладеного, з метою недопущення вказаних ризиків та враховуючи неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник заперечив щодо поданого клопотання посилаючись на обставини, зазначені в поданих письмових запереченнях. Також зазначив, що ризики зменшилися, просив врахувати характеризуючи дані підозрюваного, його стан здоров"я та те, що прокурор не довів, що до підозрюваного неможливо застосувати більш м"який запобіжний захід та визначити заставу.

В судовому засіданні підозрюваний підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до норм ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час згідно з ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а ч. 2 даної статті зазначає про можливість продовження строку досудового розслідування.

Ст. 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

25.09.2025 року підозрюваного ОСОБА_5 затримано в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України.

26.09.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вчинене проти основ національної безпеки України, та відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч.1 ст.114-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

26 вересня 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 листопада 2025 року.

17 листопада 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до п`яти місяців, тобто до 26 лютого 2026 року.

19 листопада 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду щодо підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 17 січня 2026 року.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 22-23.09.2025; протоколом огляду флеш-накопичувача на який збережено відеозаписи з камер відеоспостереження ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.11.2025; документальними матеріалами ІНФОРМАЦІЯ_3 , отриманими на запит слідчого в порядку ст. 93 КПК України від 23.09.2025; показаннями потерпілого ОСОБА_10 від 23.09.2025 та протоколами пред`явлення потерпілому осіб для впізнання за фотознімками від 23.09.2025; показаннями потерпілого ОСОБА_9 від 23.09.2025 та протоколами пред`явлення потерпілому осіб для впізнання за фотознімками від 23.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_16 від 23.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_17 від 25.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_14 від 26.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_18 від 30.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_19 від 30.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_20 від 30.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_21 від 30.09.2025; показаннями свідка ОСОБА_22 від 03.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_23 від 04.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_24 від 06.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_25 від 06.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_26 від 08.10.2025, протоколом огляду відеозаписів з мобільного телефону свідка ОСОБА_26 , які записані на оптичний DVD-R диск від 11.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_27 від 08.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_15 від 09.10.2025; показаннями свідка ОСОБА_28 від 10.10.2025; протоколом огляду публічно доступного місця від 25.09.2025 та протоколом огляду вилученого мобільного телефону марки «Redmi» від 23.10.2025, показаннями свідка ОСОБА_12 від 18.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_29 від 18.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_30 від 18.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_31 від 18.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_32 від 22.11.2025, показаннями свідка ОСОБА_11 від 19.12.2025, показаннями свідка ОСОБА_13 від 19.12.2025, показаннями свідка ОСОБА_33 від 17.12.2025, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В той же час 17 січня 2026 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Однак стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 17.11.2025 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000099 від 23.09.2025 слідчим суддею Івано-Франківського міського суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до п`яти місяців, тобто до 26 лютого 2026 року.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Варто додати, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками можливого вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею також враховується тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, його обставини, а також те, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_5 вчинений проти основ національної безпеки України під час дії воєнного стану, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків передбачених ст.177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, а також керується ч.4 ст.183 КПК України, у відповідності до якої при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.114-1 КК України, і приходить до висновку, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Обставини, які зазначені стороною захисту, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі характеризують особу підозрюваного. Крім того, даних про те, що через стан стан здоров"я підозрюваний не може утримуватися під вартою не надано.

Отже, враховуючи вищенаведене, відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 17 січня 2026 року, вважаю, що клопотання слід задовольнити, продовжити строк тримання його під вартою в межах строку досудового розслідування - до 25 лютого 2026 року, включно без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 219, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до 25 лютого 2026 року, включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1