н/п 1-кс/490/198/2026
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

13 січня 2026 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 19.11.2025 року про закриття кримінального провадження №0000172 від 03.05.2025 за ознаками ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 19.11.2025 року про закриття кримінального провадження №0000172 від 03.05.2025 за ознаками ч.1 ст.286 КК України.

19 листопада 2025 року слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 03.05.2025, виніс постанову про закриття вказаного кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України.

Зазначає, що прийнята слідчим постанова про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, передчасною та відповідно такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. Так, вона внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, зокрема компресійний перелом тіла 2 тіла 2 поперекового хребця, двокісточковий перелом велико- та малогомілкової кісток, рани декількох ділянок верхніх та нижніх кінцівок.

При цьому вважає, що висновок експерта щодо механізму ДТП, де зазначено, що в діях водія автомобіля «Renault Logan» не вбачається невідповідності п.п. 12.3 ПДР України, і з технічної точки зору його дії не знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП, не в повному обсязі відповідає ПДР.

Стверджує, що під час досудового розслідування не були проведені всі необхідні слідчі дії, передбачені нормами КПК України для встановлення істини у кримінальному провадженні, не виявлено свідків кримінального правопорушення, не проведено їх допит.

В судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явилися, скаргу не підтримала, будь-яких клопотань не заявляла.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав матеріали кримінального провадження.

Частиною другою статті 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

За приписами частини третьої статті 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні визначений статтею 135 КПК, частиною першою якої передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Як вбачається з матеріалів справи скаржник належним чином був неодноразово повідомлений про судові засідання з розгляду скарги, однак в судові засідання в продовж тривалого часу не з`явився. Така процесуальна поведінка скаржника призводить до порушення розумних строків розгляду скарги.

Відповідно до імперативних вимог частини третьої статті 306 КПК участь у судовому засіданні скаржника чи його захисника, представника (принаймні однієї із зазначених осіб) є обов`язковою. Водночас згідно із частиною другою цієї ж статті слідчий суддя зобов`язаний розглянути скаргу не пізніше сімдесяти двох годин з моменту її надходження.

У разі ж неявки до суду скаржника, належним чином сповіщеного про розгляд скарги, слідчий суддя не наділений повноваженнями забезпечити прибуття цієї особи проти її волі.

Зокрема, примусовий привід до суду згідно із частиною третьою статті 140 КПК застосовується виключно до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.

Грошове стягнення за неявку до суду без поважних причин відповідно до частини першої статті 139 КПК може бути накладено лише на підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Адміністративній відповідальності за злісне ухилення від явки в суд за статтею 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягають лише свідок, потерпілий, позивач, відповідач, експерт, перекладач.

Таким чином, закон не встановлює жодних заходів процесуального примусу для забезпечення участі в судовому засіданні особи, котра оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. Не передбачає закон і можливості розгляду судом скарги за відсутності скаржника, належним чином повідомленого про такий розгляд (якщо в судовому засіданні не бере участі його захисник чи представник).

У частині другій статті 307 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду відповідної скарги: скасувати рішення слідчого чи прокурора; зобов`язати припинити дію чи вчинити певну дію; відмовити в задоволенні скарги.

Однак постановлення будь-якої з наведених ухвал за відсутності і скаржника, і його захисника чи представника не відповідатиме приписам частини третьої статті 306 КПК України.

Чергове відкладення розгляду скарги призводить до порушення строку, встановленого частиною другою статті 306 зазначеного Кодексу, а також не гарантує прибуття в наступне судове засідання осіб, котрі не бажають брати в ньому участь.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме заявник.

Так, Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням недоліків законодавчого регулювання розгляду слідчим суддею скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які в аналогічних ситуаціях унеможливлюють дотримання встановленої КПК України процедури, а також з огляду на відсутність єдиної та сталої судової практики з цього питання, слідчий суддя приходить до переконання, що будучи належним чином повідомленим про дату судового засідання, не цікавлячись про подальший розгляд поданої скарги, неодноразова неявка в судове засідання скаржника без повідомлення поважності причин такої неявки, свідчить про безпідставне умисне затягування справи, що нівелює завдання Кримінального процесуального кодексу України.

Відтак, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності скаржника та слідчого, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів на підставі яких можливо розглянути справу та винести рішення, що сприятиме досягненню завдань, визначених у статтях 303-308 КПК України, та розгляду справи в межах розумних строків.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та додані матеріали провадження, вважаю що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч.4 ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, 03.05.2025 було внесено до ЄРДР відомості за №0000172 за ознаками ч.1 ст.286 КК України, оскільки 02.05.2035 приблизно о 13.00 годині у м.Баштанка Миколаївської області в районі нерегульованого перехрестя вул. Ювілейна та вул. Сизоненка відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення транспортних засобів) за участі автомобіля марки Renault Logan білого кольору, д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухаючись по вул. Ювілейна в напрямку вулиці Промислова на перехресті вулиць Ювілейна та О.Сизоненка почав здійснювати обгін електричного скутеру марки Forte синього кольору під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка здійснювала маневр повороту ліворуч. В результаті ДТП ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження водій електричного мопеду у вигляді перелому гомілки лівої стопи.

За наслідками проведених слідчих дій та зібраних доказів постановою слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 19.11.2025 року, кримінальне провадження №0000172 від 03.05.2025 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України.

Вказана постанова обґрунтована тим, що під час досудового розслідування зібрані всі докази, допитані особи, які були свідками та учасниками подій, проведені процесуальні дії, отримані висновки експертиз, та після виконання вказаних дій, слідчий дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України.

Так, допитана в якості потерпілої ОСОБА_3 вказала, що 02.05.2025 року, приблизно о 12.20 год., вона перебувала у місцевому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_1 та цього ж дня, близько 12:25 год., вона сіла на свого скутера (електричного) марки «Forte» синього кольору, та почала рухатись у верх по спаданню номерів будинків по вул. Ювілейній, а саме: в напрямку перехрестя вул. Ювілейна та вул. Олександра Сизоненка.

В цей час, рухаючись з дотриманням правил дорожнього руху, подивившись в дзеркала заднього бачення, увімкнувши лівий показник повороту, здійснювала поворот на ліво в напрямку свого будинку, де вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Рухаючись в даному напрямку, в момент здійснення повороту, вона відчула сильний поштовх в задню частину електроскутера, та відбулось падіння. Після чого вона усвідомила, що сталась ДТП. Відразу до неї прибігли місцеві мешканці та надавали відповідну медичну допомогу. Через декілька хвилин, її було госпіталізовано до КНП « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

У ході надання пояснень у кримінальному провадження ОСОБА_5 пояснив, що 02.05.2025, близько 13.25 год., він керував автомобілем «Renault Logan» (р.н. НОМЕР_1 ). Так попереду нього близько 4-5 м, від автомобіля зі сторони узбіччя на мопеді синього кольору марки «Forte», їхала невідома йому жінка, по вул. Ювілейна в м. Баштанка, та на перехресті вул. Ювілейної та вул. Олександра Сизоненка, увімкнула повторювач лівого повороту на даному мопеді прямо на перехресті, та відразу почала спрямовувати мопед в лівий бік, та він в цей час почав спрямовувати автомобіль на зустрічну смугу, щоб уникнути зіткнення, так як не встиг би зупинити автомобіль, однак трапилось зіткнення правою стороною переднього бамперу автомобіля яким він керував, з переднім колесом вказаного мопеду марки «Forte», в результаті чого дана жінка разом з мопедом яким керувала, впала на проїжджу частину. Швидкість автомобіля яким він керував, складала приблизно 40 км/год., швидкість мопеда марки «Forte» з яким відбулось зіткнення, становила приблизно 30 км/год.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 вказав, що 02.05.2025, близько 13.25 год., він рухався в салоні автомобіля «Renault Logan (р.н. НОМЕР_1 ), яким керував ОСОБА_5 , по вул. Ювілейна в м. Баштанка. Попереду них рухався мопед марки «Forte», праворуч відносно напрямку їх руху біля узбіччя, в тому самому напрямку. На перехресті вул. Ювілейної та вул. Олександра Сизоненка, дана жінка на мопеді увімкнула повторювач лівого повороту прямо на перехресті, та відразу почала спрямовувати мопед в лівий бік на вул. Олександра Сизоненка, та водій ОСОБА_5 , в цей час почав спрямовувати автомобіль на зустрічну смугу, щоб уникнути зіткнення, так як не встиг би зупинити автомобіль, однак трапилось зіткнення правою стороною переднього бамперу автомобіля яким він керував, з переднім колесом вказаного мопеду в результаті чого дана жінка разом з мопедом яким керувала, впала на проїжджу частину. Швидкість автомобіля складала приблизно 40 км/год., швидкість руху мопеда марки «Forte» з яким відбулось зіткнення, становила приблизно 30 км/год.

В матеріалах кримінального провадження також міститься допит свідка ДТП ОСОБА_7 , який надав аналогічні покази ОСОБА_5 та свідкові ОСОБА_6 , зазначивши, що водій мопеду «Forte», їхала в крайньому правому положенні проїзної частини ближче до узбіччя та при наближенні до перехрестя, різко почала виконувати поворот ліворуч в безпосередній близькості перед автомобілем, в наслідок чого й сталося ДТП.

Згідно висновку експерта №2874-34-25 від 23.06.2025 (механізму ДТП) встановлено, що водій автомобіля «Renault Logan», ОСОБА_5 повинен був діяти відповідності п.п. 12.3 ПДР України. В діях водія ОСОБА_5 не вбачається невідповідності вимогам п.п. 12.3 ПДР України і з технічної точки зору його дії не знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Водій електроскутера «Forte R3», ОСОБА_3 повинна була діяти у відповідності до вимог п. п. 9.4, 10.1, 10.4 та 10.6 ПДР України. В діях водія ОСОБА_3 , вбачаються невідповідності вимогам п. п. 9.4, 10.1, 10.4 та 10.6 ПДР України і з технічної точки зору її дії знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Слідчий суддя погоджується з мотивами вказаними в постанові та обґрунтованими висновками про закриття кримінального провадження, оскільки обставини події слідчим було встановлено шляхом допиту свідків та відповідних експертиз.

Таким чином, слідчий врахувавши обставини справи та дії кожної особи, за участі яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, вид їх вини та не дотримання правил дорожнього руху саме водієм електроскутера ОСОБА_3 , дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Так, за диспозицією ч.1 ст.286 КК України відповідальність настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, характеризується тільки порушенням правил дорожнього руху. Дотримання водієм вимог Правил дорожнього руху не є караним за ст.286 КК України.

Перевіряючи правомірність закриття кримінального провадження №0000172 від 03.05.2025 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий суддя виходив з того, що в даному випадку слідчим в результаті проведених слідчих дій було зібрано необхідну кількість доказів для висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Що стосується твердження скаржника про те, що під час досудового розслідування не були проведені всі необхідні слідчі дії, не виявлено свідків кримінального правопорушення, не проведено їх допит, а експертиза не відповідає обставинам справи, є необґрунтованими та голослівними.

Так ОСОБА_3 не погоджується з рішенням слідчого, однак не наводить доказів протилежного, не зазначає осіб, які могли бути свідками обставин ДТП, які саме слідчі дії не були проведені органом досудового розслідування для встановлення дійсних обставин справи, а також з яких підстав експертиза не підлягала врахуванню та в чому полягає невідповідність її висновків Правилам дорожнього руху.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні Бєлоусов проти України зазначив: «мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». (Алексахін проти України п.55).

При цьому слідчий суддя наголошує, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Так, у постанові пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 4 «Про узагальнення судової практики розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» запропоновано інший спосіб дій слідчого судді за подібних обставин. Зокрема, частина четверта статті 163 КПК містить імперативну вимогу щодо розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів за участю особи, яка його подала, аналогічну приписам частини третьої статті 306 цього Кодексу про обов`язкову участь скаржника у судовому розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. На предмет застосування частини четвертої статті 163 КПК ВССУ зазначив, що неявка без поважної причини в судове засідання сторони кримінального провадження, яка подала клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, свідчить про фактичне не підтримання клопотання і має розцінюватись як підстава для відмови в його задоволенні. Застосування такого підходу було визнано правильним незалежно від того, яка зі сторін кримінального провадження (обвинувачення чи захисту) звернулась до слідчого судді з відповідним клопотанням (підпункт 8 пункту 2.5 узагальнення).

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що оскільки скаржник належним чином повідомлявся, однак в судове засідання не з`явився, скаргу не підтримав, не надав докази на підтвердження доводів вказаних у скарзі, а процесуальне рішення слідчого відповідає положенням ст.ст. 94, 110, 219, 284 КПК України, в оскаржуваній постанові міститься аналіз обставин, на підставі яких слідчий зробив обґрунтований висновок про необхідність закриття кримінального провадження, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволені скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 19.11.2025 року про закриття кримінального провадження №0000172 від 03.05.2025 за ознаками ч.1 ст.286 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1