В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб з обмеженими можливостями не маючого, раніше не судимого, який знаходиться в лавах ЗСУ на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,
16 жовтня 2025 року приблизно о 12 годині 50 хвилині ОСОБА_4 прийшла до будинку АДРЕСА_2 , де проживає раніше їй знайомий ОСОБА_3 , з яким вона до того часу проживала у цивільному шлюбі.
Приблизно о 12 годині 55 хвилині цього ж дня з під`їзду № 3 зазначеного будинку вийшов ОСОБА_3 та почав висловлюватись в сторону ОСОБА_4 нецензурною лайкою, та між ОСОБА_4 й ОСОБА_3 стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виникла гостра неприязнь до ОСОБА_4 та намір на нанесення останній ударів з метою завдання фізичного болю.
Надалі, ОСОБА_3 16 жовтня 2025 року приблизно о 12 годині 58 хвилині, перебуваючи у зазначеному вище місці, реалізуючи свій протиправний намір, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння фізичного болю ОСОБА_4 , та бажаючи їх настання, наніс кулаком правої руки та кулаком лівої руки по два удари в область лівого плеча останньої, яка знаходилась в положенні стоячи навпроти ОСОБА_3 , внаслідок чого ОСОБА_4 відчула фізичний біль, проте тілесні ушкодження останній спричинені не були.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.126 КК України, як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.
До обвинувального акту при його направленні до суду, додано заяву ОСОБА_3 , складену у присутності захисника ОСОБА_5 , про беззаперечне визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Також до обвинувального акту додана заява потерпілої ОСОБА_4 про надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, його заяву, у якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт може бути розглянутий у порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування розгляду за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.
Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Судом досліджені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, неодружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб з обмеженими можливостями не має, за місцем проживання характеризується задовільно, за медичною допомогою до лікаря психіатра та лікаря нарколога не звертався, на обліку не перебуває.
Обставиною, що у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Обставини, що у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, фактичні обставини та їх наслідки, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Судових витрат і речових доказів по справі немає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Запобіжний захід не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 100, 301, 302, 368-374, 381, 382, 394 КПК України, суд
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1