Провадження № 1-кс/643/7130/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальній справі № 643/22589/25

ВСТАНОВИВ

В провадження слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої службової особи другого СВ ТУ ДБР в м. Полтаві, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 25.11.2025 (справа № 643/22589/25, провадження № 1-кс/643/7101/25).

18.12.2025 від слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 надійшла заява про самовідвід у вказаній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 75 КПК України.

В обґрунтування заяви зазначено, що із змісту скарги вбачається, що вона є тотожною за предметом, підставами та заявленими вимогами скарзі, яка раніше надійшла до суду та перебуває у провадженні слідчого судді (справа № 643/22176/25, провадження № 1-кс/643/7017/25), за якою 17.12.2025 було заявлено самовідвід. Підставою для заявлення самовідводу стало те, що заява ОСОБА_3 від 25.11.2025 про вчинення, на його думку, стосовно нього кримінального правопорушення працівниками правоохоронних органів перебувала на розгляді слідчої Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ОСОБА_5 . За результатами розгляду зазначеної заяви слідчою було направлено лист ОСОБА_3 , у якому зазначено, що його заява від 25.11.2025 не містить фактичних даних, які могли б бути підставою для внесення відповідних відомостей в ЄРДР. Слідча Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_5 є близьким родичом слідчого судді ОСОБА_4 . Беручи до уваги вказаний факт, з метою забезпечення умов для безстороннього розгляду справи, щоб в очах стороннього спостерігача, а також в учасників кримінального провадження, не виникало будь-яких сумнівів в його об`єктивності та неупередженості, слідчий суддя вважає за необхідне заявити собі самовідвід у справі № 643-22589/25, провадження № 1-кс/643/7101/25 за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої службової особи другого СВ ТУ ДБР в м. Полтаві, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 25.11.2025.

У судовому засіданні 19.12.2025 ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення заяви слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальній справі № 643/22589/25.

Інші учасники справи в судове засідання 19.12.2025 не з`явились.

Ураховуючи наведене, суд розглядає заявлений самовідвід за відсутності вказаних вище осіб.

Перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя підлягає відводу (самовідводу), визначений ст. 75, 76 КПК України.

Відповідно до ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 7 вказаного вище Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У Коментарі до Кодексу суддівської етики зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії", "Пуллар проти Сполученого Королівства", "Білуха проти України", наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 по справі № 277/599/15-к, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»). У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

З матеріалів справи судом встановлено, що 14.12.2025 ОСОБА_3 подав до Салтівського районного суду міста Харкова скаргу на бездіяльність уповноваженої службової особи другого СВ ТУ ДБР в м. Полтаві, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 25.11.2025.

Зазначена скаргу розподілена в провадження слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 .

Листом слідчої Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_5 , адресованим ОСОБА_3 , останнього було повідомлено, що його заява у даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Зазначений лист та відмова в задоволенні його заяви стали підставою для подання скарги на бездіяльність уповноваженої службової особи другого СВ ТУ ДБР в м. Полтаві, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 25.11.2025.

Як вбачається з доводів заяви, слідчий суддя ОСОБА_4 є близьким родичом слідчої Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_5 , на розгляді якої перебувала заява ОСОБА_3 від 25.11.2025 про вчинення, на його думку, стосовно нього кримінального правопорушення.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про зловживання ОСОБА_4 правом на самовідвід.

Ураховуючи наведене, з метою забезпечення відсутності будь-яких сумнівів щодо об`єктивності, неупередженості та безсторонності слідчого судді ОСОБА_4 з точки зору ОСОБА_3 та будь-якого стороннього спостерігача, надання додаткових гарантій об`єктивної безсторонності слідчого судді та забезпечення довіри осіб, які беруть участь у справі, до ухваленого в справі судового рішення, вважаю за необхідне задовольнити заявлений слідчим суддею ОСОБА_4 самовідвід.

Керуючись ст. 75, 76, 81, 369-372 КПК України

УХВАЛИВ

Заяву слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальній справі № 643/22589/25 задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1