Номер провадження: 11-кп/813/2345/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі а режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2025 року, у кримінальному провадженні №0000225, внесеному до ЄРДР 18 квітня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з неповною середньою освітою, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2025 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік, із покладенням на нього упродовж строку пробаційного нагляду обов`язків, передбачених ч. 2, п. 1, 2, 3, ч. 3 п. 4 ст. 59-1 КК України;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

установив:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_9 упродовж строку пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України до покарання за цим вироком за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2025 року, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 2-х (двох) років пробаційного нагляду з покладенням на нього упродовж строку пробаційного нагляду обов`язків, передбачених ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат у справі.

Відповідно до оскаржуваного вироку, ОСОБА_9 в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» із подальшими змінами та доповненнями, вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних речовин, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановленому досудовим розслідувань місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.04.2025 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), шляхом знахідки для особистого вживання придбав для себе наркотичний засіб, обіг якої обмежено метадон, який почав в подальшому зберігати при собі у внутрішній кишені гаманця, для особистого вживання, без мети збуту.

В подальшому, 17.04.2025, приблизно о 21:20 годин, ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, проспект Олександрівський, біля будинку №36, був зупинений працівниками УПП ГУНП в Одеській області, якими виявлено та на місце події викликано слідчо оперативну групу ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, якою 17.04.2025 у період часу з 23:18 годин по 23:24 годин в ході проведення огляду місця події у гр. ОСОБА_9 було вилучено 1 (одну) цілу таблетку білого кольору і фрагмент таблетки білого кольору, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон.

Загальний кількісний вміст метадону у формі основи становить 0,0326г., які ОСОБА_9 незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи вирок районного суду в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, прокурор Приморської окружної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що районний суд, ухвалюючи вирок, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції при визначенні остаточного покарання за приписами ч. 4 ст. 70 КК України застосував не передбачене правило, а саме - частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2025 року.

На підставі наведеного прокурор просить вирок суду першої інстанції зміни в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженим до покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_9 упродовж строку пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2025 року, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 2-х (двох) років пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_9 упродовж строку пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

В іншій частині вирок суду першої інстанції - залишити без змін.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_9 належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду (а.с. 39,41), про поважні причини свого неприбуття не повідомив, з клопотанням про відкладання не звертався.

Вислухавши думку прокурора та захисника, які вважали за можливим проводити розгляд справи за відсутності обвинуваченого, апеляційний суд дійшов висновку розглядати апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого, оскільки апеляційним судом вжиті всі можливі заходи у відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, для повідомлення останнього про призначення судового засідання в апеляційному суді.

У судовому засіданні прокурор підтримала доводи апеляційної скарги, просила вирок суду першої інстанції змінити.

Захисник ОСОБА_7 не заперечувала проти апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає не у повному обсязі з огляду на наступні обставини.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюються, у зв`язку з чим колегія суддів у відповідності до ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частина 2 ст. 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст. 65 КК суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в ч. 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

У свою черги норми ст. 71 КК України урегульовують порядок призначення покарання у випадку, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення. Суд за таких обставин до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Такі вимоги закону України про кримінальну відповідальність носять імперативний характер та є обов`язковими для суду.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2025 року ОСОБА_9 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року пробаційного нагляду із покладенням на нього упродовж строку пробаційного нагляду обов`язків, передбачених ч. 2, п. 1, 2, 3, ч. 3 п. 4 ст. 59-1 КК України.

Відповідно до аналізу джерел ЄДРСР, вищезгаданий вирок в апеляційному порядку не оскаржувався, внаслідок чого набув законної сили.

За оскаржуваним вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке вчинене 17 квітня 2025 року, тобто до постановлення попереднього вироку.

За встановлених обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого щодо необхідності призначення остаточного покарання із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, проте, при формулюванні висновку про призначення остаточного покарання, приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком, що свідчить про фактичне застосування правил складання покарань за сукупністю вироків, що передбачено ст. 71 КК України.

Наведений спосіб визначення остаточного покарання суперечить приписам ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки вказана норма не передбачає можливості приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком при сукупності кримінальних правопорушень.

Так, для призначення остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень мають значення саме призначені попередніми вироками обвинуваченому покарання, а не їх відбуття, натомість відбуття покарання є визначальним при застосуванні судом положень ст. 71 КК України та призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.

Правові висновки щодо застосування ч. 4 ст. 70 КК України сформульовані об`єднаною палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 25.06.2018 у справі №511/37/16-к, від 15.02.2021 у справі № 760/26543/17, від 22.01.2024 у справі №236/416/20. Так, положення даної статті застосовується, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов?язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Також у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 23.09.2019 року у справі № 199/1496/17 наголошено, що закон про кримінальну відповідальність в ч. 1 ст. 70 КК України встановлює три альтернативних способи призначення покарання: поглинання менш суворого більш суворим, повне складання покарань, часткове складання покарань. Тобто, суд не може визначати його іншим способом або не застосовувати будь який з цих трьох способів.

Враховуючи викладене, колегія судів вважає доводи прокурора слушними, та констатує, що порушення судом першої інстанції вимог ч. 4 ст. 70 КК України щодо визначення остаточного покарання є істотним та таким, що вплинуло на законність вироку, у зв`язку з чим вирок підлягає зміні в частині призначення покарання.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 409 та п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 408,409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив :

Апеляційну скаргу Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2025 року, у кримінальному провадженні №0000225, внесеному до ЄРДР 18 квітня 2025року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженим до покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_9 упродовж строку пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2025 року, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 2-х (двох) років пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_9 упродовж строку пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4