ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2673/25 Справа № 179/721/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

особи, відносно якої вирішується

питання про застосування

примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Копили Полтавського району Полтавської області, із середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року задоволено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку залишено без змін до набрання законної сили ухвали суду.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2025 року на: флісову кофту чорного кольору на блискавці з написом «KARRIMOR», спортивні штани чорного кольору з механічними пошкодженнями скасовано.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з висунутим обвинуваченням ОСОБА_7 26 лютого 2025 року близько 02 год. 00 хв. перебував у приміщенні житлового будинку, який належить його матері ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де вживав спиртні напої.

Через деякий час потерпіла ОСОБА_10 почала робити словесно зауваження ОСОБА_11 у зв`язку з вживанням них спиртних напоїв.

ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в зазначеному місці та в зазначений час, не усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не передбачаючи та не усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 , почав наносити численні удари в область голови та тулуба останньої, після чого взяв до рук кухонного ножа та наніс один удар в область життєво-важливих органів, а саме - шиї зліва останньої.

Своїми діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення шиї з ушкодженням кровоносних судин, яке призвело до гострого малокрів`я, у своїй сукупності за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, у даному випадку призвели до смерті потерпілої, спричинені від дії предмету, що мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типу клинка ножа), шириною зануреної в тіло частини не більше 14-15 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий) та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1мм, з «П»-подібним поперечним перетином. Тілесні ушкодження у виді: закритої травми грудної клітини з переломами ребр, забоєм легень, у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, виникли від дії тупих твердих предметів, незадовго до наступу смерті і в будь-якому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.

Тілесні ушкодження у вигляді синців на лобі зліва, переніссі, на правій щоці, у лівій виличній області, на підборідді справа, передній поверхні шиї, зліва, задній поверхні правого надпліччя, по задній поверхні правого передпліччя, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, забійних ран на переніссі, на тлі вищеописаного синця, над верхньою губою посередині, на голові, у потиличній області, справа, саден в області кута нижньої щелепи справа, на тильній поверхні лівої кисті, передній поверхні правого колінного суглобу, по передній поверхні лівої гомілки, на передній поверхні лівого колінного суглобу, на передній поверхні правої гомілки у своїй сукупності та кожне окремо, відповідно до живих осіб, мають ознаки легкого ступеню тяжкості, виникли від дії тупих твердих предметів і в будь-якому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.

Дії ОСОБА_7 підпадають під ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 221-к від 07.05.2025 ОСОБА_7 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в даний час виявляє психічний розлад у формі психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, психотичного розладу, переважно галюцинаторного. У період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм станом не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїми психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України, потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на новий судовий розгляд.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що в самому клопотанні прокурора було прохання застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом. Вважає, що суд вийшов за межі клопотання, призначивши суворий нагляд на власний розсуд, не обґрунтувавши чому саме такий нагляд повинен бути, суд не поставив під сумнів запропоноване прокурором та підтримане захистом та ОСОБА_7 госпіталізації зі звичайним наглядом, не виніс дане питання на обговорення учасникам справи. Вказав, що під час госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом ОСОБА_7 буде позбавлений можливості вживати алкоголь та буде лікуватися від психічного захворювання не носячи небезпеку персоналу закладу охорони здоров`я. Зазначив, що ОСОБА_7 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не був небезпечним для суспільства.

Позиції учасників судового провадження.

Особа, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, просили призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Прокурор заперечувала щожо задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просила ухвалу суду залишити без зміни.

Потерпіла ОСОБА_9 підтримала позицію сторони захисту.

Законний представник особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_12 у судове засідання не з"явився, був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду провадження не надходило, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених в ухвалі, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується доказами, які були досліджені в суді першої інстанції та яким надана належна оцінка, в апеляційній скарзі захисника не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Доводи захисника про необхідність застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до п. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Статтею 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду, суд може застосувати госпіталізацію до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 страждає на психічний розлад у формі психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, психотичного розладу, переважно галюцинаторного, вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя іншої особи, під час якого він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не передбачаючи та не усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 , почав наносити численні удари в область голови та тулуба останньої, після чого взяв до рук кухонного ножа та наніс один удар в область життєво-важливих органів, а саме - шиї зліва останньої.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно зроблено висновок, що ОСОБА_7 за своїм психічним станом та характером вчиненого ним суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства та відповідно до вимог ч. 5 ст. 94 КК України потребує госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Частиною 2 ст. 292 КПК України передбачено, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, зокрема, має містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати.

Проте, ця інформація не є обов`язковою для суду. Вона має рекомендаційний характер і лише суд, ураховуючи характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, застосовує певний вид примусового заходу.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру саме суд, у разі застосування таких заходів, має визначити їх вид, що спростовує доводи захисника про те, в клопотанні прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 в прохальній частині було вказано про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не був небезпечним для суспільства, не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону призначений судом ОСОБА_7 вид примусового заходу медичного характеру за своїм видом є обгрунтованим та необхідним.

Підстав для зміни виду призначеного ОСОБА_7 примусового заходу медичного характеру апеляційний суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4