Справа № 202/8253/25
Провадження № 1-кс/202/6383/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
05 вересня 2025 року місто Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Берислава Херсонської області, громадянки України, яка має середню спеціальну освіту, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -
Слідчий відзначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні цього кримінального правопорушення підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, протоколом огляду грошових коштів, протоколом затримання ОСОБА_9 .
Слідчий вважає наявними ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків або інших підозрюваних, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки вона підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі і яке має значний суспільний резонанс, так як пов`язано з переправленням чоловіків через державний кордон під час воєнного стану. З метою уникнення кримінальної відповідальності може втекти за межі території України. Крім того, на цей час не встановлені та не допитані всі свідки правопорушення, тому вона може здійснювати на них незаконний вплив.
На думку слідчого, застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
За цих підстав слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів та визначити їй заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав.
Підозрювана та її захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили застосувати до неї домашній арешт, оскільки вона є внутрішньо переміщеною особою з м. Берислава Херсонської області, має на утриманні малолітню дитину, 2024 року народження.
Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази, якими обґрунтовується клопотання слідчого, приходить до висновку, що таке клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:
Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною першої статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя враховує, що 04 вересня 2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.
Визначаючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, слідчий суддя виходить із того, що обґрунтована підозра це такий стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення або навіть винесення вироку.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішеннями у справах "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства", "Лабіта проти Італії, "Мюррей проти Сполученого Королівства", "Ільгар Маммадов проти Азербайджану", "Нечипорук і Йонкало проти України", термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостеи?, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою. Підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням.
Тож на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується, насамперед, протоколами допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення осіб для впізнання, під час якого свідок вказав на підозрювану як особу, яка спільно з іншими особами організувала його переправлення через кордон, протоколом огляду та вручення грошових коштів, протоколом затримання ОСОБА_9 , у якого були вилучені грошові кошти, отримані за переправлення особи через державний кордон.
Отже, незалежно від подальшої доведеності підозри ОСОБА_4 чи правової кваліфікації інкримінованого їй діяння, сукупність досліджених у судовому засіданні доказів свідчить, що вона є причетною до організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, оскільки на неї прямо вказує свідок.
Також слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинити інше правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Слідчий суддя звертає увагу, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).
При цьому серйозність покарання є істотною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» зазначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, в будь-якому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок вчинення злочину. Цей фактор можна вважати виправданим та необхідним якщо наявні підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою.
В контексті цього слідчий суддя вважає, що про вагомість ризику переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та вчинення нового кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, свідчить те, що ОСОБА_4 небезпідставно підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.
За обставинами самого інкримінованого правопорушення підозрювана має зв`язки, за допомогою яких може перетнути державний кордон та залишити територію України.
Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що четвертий рік триває збройна агресія російської федерації, спрямована проти незалежності та державного суверенітету України, через що введений воєнний стан та оголошено мобілізацію.
Тому кримінальне правопорушення, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , а саме незаконне переправлення через державний кордон чоловіків призовного віку, не лише порушує встановлений правопорядок перетину державного кордону, а має негативні наслідки для національної безпеки та оборони країни, а відповідно створює загрозу для її державного суверенітету, що свідчить про особливу суспільну увагу до таких злочинів.
Відсутність у підозрюваної достатнього для існування з дитиною джерела доходу може спонукати її до вчинення аналогічних правопорушень.
Отже, надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що остання із метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їй злочину, дійсно може вдатися до відповідних дій, оскільки матеріалами досудового розслідування підтверджується, що вона обізнана про те як усупереч установленому порядку перетнути державний кордон та виїхати за межі території України під час воєнного стану. Тим більше, що у підозрюваної немає перешкод для перетину державного кордону, в тому числі зі своєю дитиною.
Крім того, слідчий суддя враховує, що правопорушення було вчинено за попередньою змовою групою осіб, на цей час у кримінальному провадженні не проведені всі слідчі (розшукові) дії, зокрема не встановлені всі свідки та інші особи, які можуть бути причетними до кримінального правопорушення, тому підозрювана може здійснювати на свідків та інших підозрюваних незаконний вплив із метою не викриття його у вчиненні кримінального правопорушення.
Слідчий суддя відзначає, що в даному випадку суспільний резонанс і суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому обґрунтовано підозрюють ОСОБА_4 , у сукупності з даними про особу підозрюваної, участь в такому злочині згідно з пред`явленою їй підозрою полягала в підшукуванні осіб чоловічої статі, які підлягають призову під час мобілізації, безпосередньо проводити з ними інструктаж, звітування перед ОСОБА_9 про виявлення чоловіків, бажаючих незаконно перетнути державний кордон, отриманні грошових коштів від таких осіб, передачі їх ОСОБА_9 , та отриманні плати за це від останнього, є достатньо суттєвими елементами при оцінюванні ризику переховування, незаконно впливу на інших осіб та вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.
Окрім тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою, слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу також враховує вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, має малолітню дитину, 2024 року народження, офіційно не працює, так як доглядає за дитиною.
Оцінюючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя вважає, що більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, не зможе запобігти установленим ризикам, оскільки підозрювана не буде обмежена у свободі пересування та комунікації з іншими особами до такого ступеня, що може забезпечити її належну процесуальну поведінку з огляду на те, що вона підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не має міцних соціальних зв`язків, обізнана про шляхи незаконного перетину державного кордону. Підозрювана хоча й має малолітню дитину, водночас це жодним чином не спростовує вищевказані ризики.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що тримання ОСОБА_4 під вартою протягом певного строку під час досудового розслідування є виправданим.
Тому клопотання слідчого необхідно задовольнити, застосувавши до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Поряд із цим, відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
На переконання слідчого судді, такий розмір застави зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є непомірним з огляду на те, що є мінімальним для тяжких злочинів.
Застосовуючи стосовно підозрюваної альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя також вважає за необхідне відповідно до частини 5 статті 194 КПК України покласти на підозрювану обов`язки:прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України.
Крім того, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 має малолітню дитину, яка може залишитися без батьківського піклування, слідчий суддя, застосовуючи запобіжний захід, вважає, що відповідно до частини 9 статті 194 КПК України слід зобов`язати прокурора, яким здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, невідкладно повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та відповідний орган опіки та піклування про факт залишення без батьківського піклування дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для вжиття невідкладних заходів щодо його тимчасового влаштування на час перебування матері під вартою.
Керуючись ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196-197 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з моменту її затримання 03 вересня 2025 року.
Одночасно визначити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в будь-який момент протягом дії ухвали до 01 листопада 2025 року включно.
Покласти на ОСОБА_4 у разі внесення застави на строк до 01 листопада 2025 року включно наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали до 01 листопада 2025 року включно.

Зобов`язати прокурора, яким здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000409 від 15.08.2025, на підставі ч. 6 ст. 194 КПК України невідкладно повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та відповідний орган опіки та піклування про факт залишення без батьківського піклування дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , для вжиття невідкладних заходів щодо його тимчасового влаштування на час перебування матері ОСОБА_4 під вартою.

Орган опіки та піклування невідкладно після тимчасового влаштування дитини, залишеної без батьківського піклування, зобов`язаний проінформувати слідчого, прокурора, слідчого суддю про місце проживання (перебування) дитини.

Слідчий та прокурор після отримання інформації про місце проживання (перебування) дитини зобов`язаний невідкладно повідомити підозрювану про місце проживання (перебування) її малолітньої дитини.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11