Справа № 752/4710/24 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3336/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (у режимі ВКЗ),

захисника ОСОБА_8 (у режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року, якою повернуто заяву засудженого про перегляд вироку Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2002 року за нововиявленими обставинами,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року, повернуто заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2002 року за нововиявленими обставинами.

Таке рішення суд мотивував тим, що всупереч приписам п. 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України засуджений не обґрунтовує яким чином нововиявлені обставини могли вплинути на судове рішення, враховуючи сукупність доказів, на яких ґрунтується обвинувальний вирок, та чому вони не бути та не могли бути відомі суду при ухваленні відповідного рішення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року. Постановити нову ухвалу, якою відкрити кримінальне провадження за нововиявленими або виключними обставинами за заявою ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 30.04.2024 прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з неповнотою судового розгляду, з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також судом порушено Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.

Вказує, що судом першої інстанції, не взято до уваги що фактичне затримання ОСОБА_7 було здійснене 07.06.2001 за ст. 93 п."г" без дотримання належної правової процедури, і в матеріалах самої кримінальної справи протокол затримання від 07.06.2001 за ст. 93 п."г" ККУкраїни (в ред. 1960 р) відсутній, участь захисника під час затримання за ст. 93 КК України та при здійсненні інших слідчих дій забезпечена не була.

Із аналізу матеріалів особової справи, в подальшому стало відомо, що в матеріалах міститься протокол затримання ОСОБА_7 від 07.06.2001 за підозрою у скоєнні злочину за ст. 93 п. "г" КК України (в ред.1960 р.), складений слідчим прокуратури Московського району м. Києва о 19 годині 00 хвилин того ж дня.

Також, зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_7 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 93 КК України, хоча постанова про порушення кримінальної справи відносно нього за ст. 93 КК України, не виносилась взагалі (фактично на момент затримання відносно ОСОБА_7 була порушена кримінальна справа за ст. 187 ч. 2 КК України).

Більш того, статтею 93 КК України, передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 4 ст. 45 КПК України (в редакції 1960 року), участь захисника є обов`язковою з моменту затримання особи.

Однак, як вбачається, даних вимог слідчим дотримано не було, та під час затримання, участі захисника забезпечено не було, що свідчить про незаконність затримання та пряме порушення права на захист ОСОБА_7 , що не було предметом розгляду в Апеляційному суді міста Києва та у Верховному суді України.

Таким чином, на думку апелянта, ним повністю доведено та обґрунтовано, як в заяві про перегляд вироку Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2002 року за нововиявленими обставинами так і в заяві про усунення недоліків обставини справи та норми чинного законодавства України, які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять не правильність вироку та не були відомі суду на час судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На думку колегії суддів апеляційного суду, при постановленні оскаржуваного судового рішення зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Як встановлено судом першої інстанції, вироком Апеляційного суду міста Києва від 13.02.2002 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину та призначено покарання за п.п. «ж», «з», «і», ст. 93 КК України (в редакції 1960 р.) у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Верховного Суду України від 23.05.2002 вирок Апеляційного суду міста Києва від 13.02.2002 залишено без змін.

12.02.2024 засуджений ОСОБА_7 звернувся із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду міста Києва від 13.02.2002 за нововиявленими обставинами.

Як слідує зі змісту заяви ОСОБА_7 з додатками, підставами для перегляду вироку за нововиявленими обставинами останній вважає підроблення слідчим протоколу затримання від 07 червня 2001 року та незабезпечення йому права на захист на стадії досудового розслідування.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2002 року за нововиявленими обставинами направлено до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 березня 2024 року заяву засудженого ОСОБА_7 залишено без руху та надано строк для усунення виявлених у заяві недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

На виконання ухвали від 05 березня 2024 року ОСОБА_7 направив до суду заяву від 23 квітня 2024 року.

Разом з тим, дослідивши матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до висновку, що всупереч приписам пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України засуджений не обгрунтовує яким чином ці обставини могли вплинути на судове рішення, враховуючи сукупність доказів, на яких грунтується обвинувальний вирок та чому вони не були та не могли бути відомі суду при ухваленні рішення. Обставини підроблення слідчим протоколу затримання від 07.06.2001 є лише твердженням засудженого та не підтверджені у встановленому законом порядку. Про наявність чи відсутність на стадії досудового розслідування у ОСОБА_7 захисника суду було відомо при ухваленні судового рішення. На підставі наведеного, суд першої інстанції констатував, що особливих і непереборних обставин, які би були підставою для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами, засуджений ОСОБА_7 у заяві не навів.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Так, відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Дослідивши матеріали провадження колегія суддів вважає, що заява не відповідає вимогам ст. 462 КПК України, оскільки не містить обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає, що відповідно до копії протоколу затримання за підозрою у вчиненні злочину від 07.06.2001, в останньому міститься виправлення статті злочину, за підозрою у вчиненні якого затримано ОСОБА_7 , а саме зі ст. 187 на ст. 93 КК України (в ред. 1960), та з даним виправленням ОСОБА_7 був ознайомлений, про що власноручно розписався.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо незабезпечення участі захисника при затриманні ОСОБА_7 за ст. 93 КК України і при здійсненні інших слідчих дій, то як вбачається з копії протоколу від 07.06.2001, ОСОБА_7 зазначив, що в послугах адвоката не потребує, свої інтереси буде захищати сам.

Відтак, вказані обставини були відомі на час судового розгляду та ухвалення вироку.

Крім того, ОСОБА_7 не зазначено коли він дізнався про обставини, які вважає нововиявленими.

Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно залишив заяву ОСОБА_7 без руху, а після того, як він не виконав вимоги ухвали суду, повернув її засудженому, оскільки нова заява також не відповідала вимогам кримінального процесуального закону.

На підставі наведеного, доказів того, що обставини, які засуджений ОСОБА_7 вважає нововиявленими та не були відомі учасникам судового провадження на час судового розгляду, не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року, як законну та обґрунтовану, - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року, якою повернуто заяву засудженого про перегляд вироку Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2002 року за нововиявленими обставинами - залишити без змін.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4