УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , ознайомившись із матеріалами клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000701,

установила:

Прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 , шляхом направлення 29.11.2025 поштового відправлення на адресу суду, звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням (зареєстроване у суді 01.12.2025) про накладення арешту на речі, вилучені 27.11.2025 у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: договір №21-к про відшкодування витрат з водопостачання від 01.02.2018 на 1 арк., договір оренди №17-К від 01.02.2018 на 3 ар., акт приймання передачі ТОВ «Завод АДВІС» від 01.02.2018 на 1 арк., план розміщення орендованого приміщення до договору №17-К від 01.02.2018 на 1 акр.; блокнот синього кольору марки «Varna» із чорновими записами, блокнот зеленого кольору із вбудованим калькулятором із чорновими записами, системний блок марки «Lian LI» чорного кольору, які належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із позбавленням права користування, відчуження та розпорядження ними, із метою збереження речових доказів.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню, у зв`язк у із наступним.

СУ ГУ Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000701 від 18.06.2024, відомості у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 229, ч. 1 ст. 209 КК України.

27.11.2025 у вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 18.11.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено: договір №21-к про відшкодування витрат з водопостачання від 01.02.2018 на 1 арк., договір оренди №17-К від 01.02.2018 на 3 ар., акт приймання передачі ТОВ «Завод АДВІС» від 01.02.2018 на 1 арк., план розміщення орендованого приміщення до договору №17-К від 01.02.2018 на 1 акр.; блокнот синього кольору марки «Varna» із чорновими записами, блокнот зеленого кольору із вбудованим калькулятором із чорновими записами, системний блок марки «Lian LI» чорного кольору, які належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.03.2024 вищеперераховане визнано речовими доказами у кримінальному провадженні

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку клопотання прокурора не містить жодних доводів щодо необхідності накладення арешту на договір №21-к про відшкодування витрат з водопостачання від 01.02.2018 на 1 арк., договір оренди №17-К від 01.02.2018 на 3 ар., акт приймання передачі ТОВ «Завод АДВІС» від 01.02.2018 на 1 арк., план розміщення орендованого приміщення до договору №17-К від 01.02.2018 на 1 акр.

У клопотанні не зазначено підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження саме щодо вказаного майна, не вказано доказом яких саме фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є перелічені вище документи у кримінальному провадженні, не обґрунтовано, які саме відомості можуть бути встановлені за допомогою указаних документів у кримінальному провадженні № 0000701.

Так, відповідно до витягу із ЄРДР № 0000701 від 18.06.2024 відомості у даному кримінальному провадженні внесені за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 229, ч. 1 ст. 209 КК України, а саме про те, що службові особи з використанням службового становища спільно з іншими учасниками, які є суб`єктом господарської діяльності, що є власником виробництва та сайту, без укладення ліцензійних договорів з компаніями, щодо використання прав на знаки для товарів і послуг вказаної компанії, з метою одержання більшої матеріальної вигоди при реалізації вищевказаного виду продукції шляхом надання йому вигляду відомих світових брендів, маючи умисел на незаконне використання знаків для товарів та послуг, для наступного пропонування до продажу невизначеному колу бажаючих осіб, чим завдали правовласнику торгових знаків матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.

Саме з метою відшукання та вилучення договорів, товарно-транспортних та видаткових накладних, чеків, документів щодо виготовлення та збуту продукції, чорнових записів, бухгалтерських розрахунків, засобів приладів виробництва, фінансово-облікової документації, готової продукції, речей та предметів, пов`язаних з виробництвом нелегальної продукції, комп`ютерної техніки ухвалою слідчого судді від 18.11.2025 було надано дозвіл на проведення обшуку.

Таким чином прокурором не обґрунтовано необхідності накладення арешту на договір №21-к про відшкодування витрат з водопостачання від 01.02.2018 на 1 арк., договір оренди №17-К від 01.02.2018 на 3 ар., акт приймання передачі ТОВ «Завод АДВІС» від 01.02.2018 на 1 арк., план розміщення орендованого приміщення до договору №17-К від 01.02.2018 на 1 акр. у контексті відповідності перелічених документів критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин клопотання прокурора про арешт майна не може бути розглянуто по суті і підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідча суддя

постановила:

Повернути прокурору клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000701.

Установити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя