Справа №592/730/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/187/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

Іменем України

23 вересня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/730/25 за апеляційною скаргою представника власників майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.01.2025 про арешт майна,

установила:

В поданій апеляційній скарзі представник власників майна ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому в задоволенні його клопотання, оскільки це клопотання було розглянуто у відсутність представника власника майна ТОВ «Домінанта», без його належного повідомлення, в порушення ч. 5 ст. 27 КПК фіксування судового засідання не здійснювалось, слідчий звернувся з клопотанням поза межами строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК, т/з не мають жодного відношення до справи, підозра жодній особі не оголошувалась, потерпілий ОСОБА_7 тілесні ушкодження отримав через власну необережність.

15.01.2025 до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про арешт майна, погодженим з прокурором Окружної прокуратури м. Суми звернувся слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яке обгрунтував тим, що в провадженні Сумського РУП ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0000187 від 15.01.2025 за фактом того, що 14.01.2025 ОСОБА_8 , перебуваючи в м. Суми, вул. І. Піддубного, 9, під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, отримав тілесні ушкодження, що є тяжкими наслідками.

14.01.2025 під час огляду місця події в м. Суми, вул. І. Піддубного, 9, було виявлено та вилучено зріз деревини з плямою речовини бурого кольору, розмірами 10х15 мм; зріз деревини з плямою речовини бурого кольору, розмірами 22х38 мм; т/з вантажного типу, сідловий тягач «Volvo FH 42T», рік випуску 2008, білого кольору, д. н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; напівпричіп бортовий, тентований «GENERAL TRAILERS TX34CW», рік випуску 2002, сірого кольору, д. н. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ; т/з вантажного типу, автокран 10-20Т «КРАЗ 250», рік випуску 1994, бежевого кольору, д. н. НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_6 .

15.01.2025 до ЄРДР за № 0000187 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК, а вказане вище майно визнане речовими доказами і долучено до кримінального провадження.

Зважаючи, що вилучене в ході огляду місця події майно може бути використане як доказ в даному провадженні, тому слідчий просив накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.01.2025 вказане клопотання слідчого задоволено і накладений арешт на вилучене 14.01.2025 в ході огляду місця події майно, а саме: зрізи деревини з плямою речовини бурого кольору розмірами 10х15 мм і 22х38 мм, сідловий тягач «Volvo FH 42T», рік випуску 2008, білого кольору, д. н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , напівпричіп бортовий, тентований «GENERAL TRAILERS TX34CW», рік випуску 2002, сірого кольору, д. н. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , т/з вантажного типу, автокран 10-20Т «КРАЗ 250», рік випуску 1994, бежевого кольору, д. н. НОМЕР_5 , шляхом заборони їх відчуження та внесення змін у конструктивні елементи машин та механізмів. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що вилучене майно відповідає критерію речового доказу і саме такий спосіб арешту відповідає інтересам кримінального провадження та є необхідним і достатнім для ефективного досудового розслідування.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_9 та представника власників майна ОСОБА_10 надійшли письмові клопотання про розгляд апеляційної скарги у їх відсутність, а від власників майна ТОВ «Домінанта», «СБК «Новобуд», ОСОБА_11 будь-яких клопотань до суду апеляційної інстанції не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ч. 1-2 ч. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Належна правова процедура це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя, а застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням, і для здійснення цього завдання КК визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ст. 1 КК).

Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК (ч. 1 ст. 24 КПК), а судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні належить до повноважень слідчого судді у порядку, передбаченому КПК (п. 18 ч. 1 ст. 3).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК).

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а згідно ч. 3-4 цієї статті у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу; у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК. При цьому заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. 1-2, 4 ст. 173 КПК).

Здійснивши розгляд клопотання про арешт майна та задовольнивши його, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про необхідність арешту вилученого в ході огляду місця події (безпосереднього місця отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ) майна, оскільки останнє відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, внаслідок чого існує необхідність його збереження як речового доказу.

Так, при вирішенні зазначеного вище питання слідчим суддею суду першої інстанції були дотримані вимоги ст. 170-173 КПК, з`ясовані і досліджені всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно осіб (учасників кримінального провадження), а саме наявність правової підстави для арешту майна, можливість використання арештованого майна як доказу у кримінальному провадженні.

Як убачається з матеріалів справи, слідчим СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000187 від 15.01.2025 за фактом отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень із тяжкими наслідками під час виконання робіт з підвищеною небезпекою при завантаженні 14.01.2025 колод деревини до вантажного причепу за адресою: АДРЕСА_1 .

14.01.2025 під час огляду місця події за вказаною адресою було виявлено та вилучено зріз деревини з плямою речовини бурого кольору, розмірами 10х15 мм; зріз деревини з плямою речовини бурого кольору, розмірами 22х38 мм; т/з вантажного типу, сідловий тягач «Volvo FH 42T», рік випуску 2008, білого кольору, д. н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; напівпричіп бортовий, тентований «GENERAL TRAILERS TX34CW», рік випуску 2002, сірого кольору, д. н. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ; т/з вантажного типу, автокран 10-20Т «КРАЗ 250», рік випуску 1994, бежевого кольору, д. н. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 .

Згідно приписів ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення; документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Тобто, речові докази це приєднані до кримінального провадження предмети, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або були об`єктом злочинних дій, гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, тобто всі предмети, які можуть бути засобами для розкриття кримінального правопорушення і виявлення винних або для спростування підозри (обвинувачення) чи пом`якшення відповідальності підозрюваного (обвинуваченого). Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи. Серед цих предметів можна виділити продукти злочинної діяльності (фальшиві гроші, продукти харчування тощо).

Предмети, що можуть бути речовими доказами, виявляються при огляді місця події, обшуку, виїмці та провадженні деяких інших слідчих дій. Їх можуть також принести до слідчих органів чи суду підозрюваний, обвинувачений, потерпілий та інші учасники процесу, будь-які громадяни. Речові докази повинні бути уважно оглянуті, по можливості сфотографовані, докладно описані в протоколі огляду і приєднані до кримінального провадження, зберігаються при кримінальному провадженні, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, слідства і суду або передаються для зберігання відповідному підприємству, організації чи установі.

Вирішуючи питання щодо об`єму (кількості), законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, неможливо, а застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного в ухвалі майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Тобто, накладений арешт на т/з вантажного типу, напівпричіп бортовий тентований та т/з вантажного типу (автокран) забороняє тільки його відчуження та внесення змін у конструктивні елементи машин і механізмів, внаслідок чого власники цього майна та інші заінтересовані особи можуть вільно володіти та користуватися вказаними вище т/з.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника власників майна ОСОБА_10 про те, що в даному провадженні жодній особі підозра не оголошувалась, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки арешт на майно, що визнане речовим доказом може бути накладений не лише на майно, яке належить виключно учасникам кримінального провадження, а й на майно, яке належить будь-якій фізичній або юридичній особі, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 170 КПК. При цьому згідно положень КПК не є обов`язковою умовою при накладенні арешту на майно наявність у власника майна обґрунтованої підозри у вчиненні конкретного кримінального правопорушення.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду доводи апеляційної скарги про порушення строку звернення до суду з клопотанням про арешт, оскільки згідно абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. При цьому огляд місця події був проведений 14.01.2025, в ході якого було вилучене майно, а з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся 15.01.2025, що підтверджується трекінгом поштових відправлень 8947, тобто в межах визначеного ч. 5 ст. 171 КПК строку.

Той факт, що судовий розгляд відбувся без представника власника майна ТОВ «Домінанта», дійсне має місце, але представник товариства був обізнаний про розгляд 17.01.2025 клопотання слідчого про арешт майна, що підтверджується заявою слідчого та скріншотами з його мобільного телефону, долученими до матеріалів клопотання (а. к. п. 46-47).

Оскаржувана ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.01.2025 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000187 від 15.01.2025 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4