Провадження № 1-кс/344/5859/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В СТ А Н О В И Л А:

25 серпня 2025 року заявник ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань..

Скаргу заявник обґрунтовує тим, що 23 серпня 2025 року о 18:00 вона особисто подала до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області заяву про вчинення кримінального правопорушення щодо її брата. Заяву прийняв черговий слідчий СОГ ГУНП, що підтверджується відміткою про отримання на її примірнику. У заяві були викладені обставини, що містять очевидні ознаки тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146 (Незаконне позбавлення волі або викрадення людини) та ст. 146-1 (Насильницьке зникнення) Кримінального кодексу України.

Заявник зазначає, що 22 серпня 2025 року її брат був викрадений в м. Івано-Франківську. Його утримання є абсолютно незаконним з першої секунди і дотепер, що підтверджується залізною доказовою базою. Затримання відбулося під сфабрикованим приводом: Поліцейські заявили, що брат "перебуває у розшуку". Це є свідомою брехнею, що доводиться офіційними відповідями Національної поліції України (вих. № від 29.07.2025) та Офісу Генерального прокурора (вих. № 11/7/1-Р від 08.08.2025). Більше того, єдине провадження щодо нього було закрито самим ДБР 31.05.2023 на реабілітуючих підставах. Потерпілий має чинну відстрочку від мобілізації. На момент викрадення він мав законну відстрочку як здобувач освіти, що підтверджено довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.09.2024 та даними в застосунку "Резерв +" (Відстрочка до 29.06.2025). Це робить будь-які мобілізаційні заходи щодо нього, включно з примусовим ВЛК, незаконними. Факт його насильницького зникнення є настільки серйозним, що вони були змушені подати відповідні заяви до Державного бюро розслідувань та Служби безпеки України 23.08.2025.

Заявник вважає, що належного реагування щодо її заяви про кримінальне правопорушення не відбулось, оскільки до Єдиного реєстру досудових розслідувань не було внесено відомостей за заявою заявника.

За таких обставин заявник просить визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 23.08.2025, та зобов`язати негайно внести відомості про злочини за ст. 146, 146-1 Кримінального кодексу України; негайно постановити ухвалу, якою зобов`язати керівників ГУНП в Івано-Франківській області та ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно доставити ОСОБА_4 до зали суду для з`ясування підстав позбавлення волі; у разі невстановлення законних підстав для затримання, негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду (а.с. 1-3).

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 25 серпня 2025 року, дану справу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 (а.с. 31).

18 вересня 2025 року ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» подала до суду письмові пояснення, в яких підтримала вимоги своєї скарги та просила суд визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Івано-Франківській області; зобов`язати негайно внести відомості за її заявою від 23.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідуваньта розпочати розслідування за фактами викрадення, катування та службового підроблення (а.с.38-40).

У судове засідання заявник ОСОБА_5 не прибула, проте подала до суду заяву, в якій просить розгляд скарги здійснювати за її відсутності та задовольнити вимоги скарги у повному обсязі (а.с.41).

У судове засідання представник ГУНП в Івано-Франківській не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи вимоги частини третьої статті 306 Кримінального процесуального кодексу України, яка передбачає, що відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, оскільки слідчим суддею було вжито всіх можливих заходів, спрямованих на недопущення порушення прав будь-кого з учасників судового провадження, враховуючи те, що заборони розгляду такого роду скарг за відсутності належним чином повідомлених учасників судового провадження немає, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд даної скарги з постановленням ухвали на підставі положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту пункту 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (частина перша статті 304 Кримінального процесуального кодексу України ).

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 23 серпня 2025 року подала до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146, 146-1 Кримінального кодексу України, щодо її брата ОСОБА_4 . Заяву прийняв черговий слідчий СОГ ГУНП, про що свідчить відмітка про отримання (а.с. 4-5).

31 травня 2023 року Старшим слідчим П`ятого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, винесена постанова про закриття кримінального правопорушення, якою кримінальне провадження № 0000095, відомості про яке 30.11.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 Кримінального кодексу України, у зв`язку з відсутністю у діях військовослужбовця ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 409 Кримінального кодексу України, закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (а.с. 6-10).

Згідно даних ОСОБА_6 має відстрочку до 29 червня 2025 року на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с. 15).

ОСОБА_4 має тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 (а.с.16-17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 була дана довідка ОСОБА_4 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 09 листопада 2024 року (а.с. 18).

Відповідно до частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

За змістом частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені частиною п`ятою статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Таким чином, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, заява про кримінальне правопорушення повинна містити зазначені відомості.

Згідно з частиною першою статті 2 Кримінального кодексу України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Частинами першою-другою статті 22 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України та статті 2 Кримінального кодексу України, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи частини четвертої статті 214 Кримінального процесуального кодексу мають імперативний характер, вони прямо і безальтернативно зобов`язують реєструвати заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення з унесенням інформації згідно частини п`ятої цієї статті.

Ні слідчий, ні прокурор, ні слідчий суддя чи суд не мають за законом розсуду в цьому питанні, а зобов`язані виконати пряму нормативну вказівку частини четвертої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року №139.

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу 1 вказаного Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пунктів 4, 5 ч. 5 ст. 2 і 4 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв зазначених вище.

Викладене дає підстави вважати, що внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатньо відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно бездіяльність, передбачена пунктом 1 часини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Статтею 8 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо конкретної за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

У справі Європейського суду з прав людини «Preda and Dardari v. Italy» (1999), Суд вказав, що метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 звернулася до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області за фактом того, що працівники ТЦК та поліцейські затримали брата заявниці, викрали його, побили та відвезли у невідомому напрямку.

При зверненні із заявою про вчинення кримінального правопорушення особа переслідує певний правовий інтерес, який має узгоджуватися із завданнями кримінального провадження.

Слід звернути увагу, що Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, оголошено про проведення загальної мобілізації, тому, з огляду на викладене, призов громадян на військову службу під час мобілізації є обов`язком захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Так, обставини, викладені у повідомленні ОСОБА_3 носять узагальнений характер, та зводяться до незгоди із діями працівників ТЦК та СП та поліції, які у період введеного в Україні воєнного стану мають повноваження на виконання обов`язків по мобілізації військовозобов`язаних, здійснення заходів пов`язаних з мобілізаційним процесом.

Порядок проведення мобілізації закріплений Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого скарга на дії працівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки подається до вищестоящого органу в порядку підпорядкованості, а в разі незгоди з рішенням вищестоящого органу до суду в порядку адміністративного судочинства.

Також чинним законодавством передбачені підстави для відстрочки від призову на військову службу, звільнення, а також можливість оскарження відповідних рішень, дій чи бездіяльності уповноважених суб`єктів у порядку адміністративного судочинства.

При цьому з доданих до скарги доказів вбачається, що ОСОБА_4 мав відстрочку до 09 листопада 2024 року, потім до 29 червня 2025 року на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Інших доказів наявності відстрочки у її брата на час звернення з даною скаргою до суду ОСОБА_3 не надала.

Водночас, слід зазначити, що слідчий суддя не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

У зв`язку із зазначеним, виходячи з того, що при зверненні із заявою про кримінальні правопорушення до повноважного органу досудового розслідування заявником усіх вимог кримінального процесуального закону дотримано не було при посиланні на факти, які викладені у заяві (повідомленні) та за відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень і підтверджували викладені у повідомленні (заяві) факти, в їх сукупності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність оскаржуваної бездіяльності та про відсутність достатніх правових підстав для задоволення скарги.

За відсутності підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень не підлягають задоволенню також вимоги скарги про зобов`язання почати досудове розслідування.

Щодо вимог скарги про зобов`язання керівників ГУНП в Івано-Франківській області та ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно доставити ОСОБА_4 до зали суду для з`ясування підстав позбавлення волі, у разі невстановлення законних підстав для затримання, негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду, то слідчий суддя зазначає, що заявником не надано жодних належних та допустимих доказів щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 та його затримання, а також у слідчого судді відсутні повноваження, визначені Кримінальним процесуальним кодексом України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження, тому відсутні підстави для задоволення даних вимог скарги відсутні.

Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, дійшла висновку про відмову у задоволенні скарги у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309, 376, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22 вересня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1