Справа № 450/4198/25 Провадження № 1-кс/450/880/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в:

22.12.2025 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся із клопотанням, у якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.09.2025 року на предмети схожі на: патрони до гладкоствольної зброї у кількості 25 шт.; патрони до гладкоствольної зброї у кількості 16 шт.; патрони різного калібру у кількості 31 шт.; патрони різного калібру у кількості 14 шт.; патрони 338 калібру у кількості 7 шт.; патрони 223 калібру у кількості 30 шт.; патрони до травматичного пістолету у кількості 7 шт.; патрони у кількості 10 шт.; набої до гладкоствольної зброї у кількості 111 шт.; патрони різного калібру у кількості 68 шт.; патрони різного калібру у кількості 39 шт.; патрони до гладкоствольної зброї у кількості 10 шт.; патрони різного калібру у кількості 8 шт.; затвор зброї EL1280, EL1290, стволи R/191467, R/270316, R/198896, карабін Ruger 185103696 у футлярі; патрони у кількості 9 шт.; карабін R/244485.

Мотивував клопотання тим, що постановою слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 19.12.2025 року закрито кримінальне провадження № 0000741 від 13.09.2025 року, в частині факту виявлення та вилучення під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 зброї і боєприпасів, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Таким чином, подальша потреба у накладенні арешту майна відсутня, а зброя та боєприпаси не є речовими доказами в межах даного кримінального провадження. Окрім наведеного, з моменту накладення арешту на майно минуло більше трьох місяців, усі необхідні експертизи органом досудового розслідування проведені, а тому мета арешту майна на даний час досягнута. Враховуючи викладене вище, просив клопотання задовольнити.

В судове засідання 23.12.2025 року не з`явилися всі учасники розгляду клопотання, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представником ОСОБА_3 ОСОБА_4 23.12.2025 року подано клопотання, згідно мотивів якого просили заявлені вимоги задовольнити, здійснивши розгляд справи у їх відсутності. 23.12.2025 року прокурором ОСОБА_6 подано заяву, згідно мотивів якої просила відмовити у задоволенні клопотання з підстав припинення дії ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно у зв`язку із закриттям кримінального провадження, здійснивши розгляд справи у її відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з тим, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу не здійснювалося відповідно до ст. 107 КПК України.

Розглянувши подане клопотання, додані до нього документи та матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.09.2025 року накладено арешт на предмети схожі на: патрони до гладкоствольної зброї у кількості 25 шт.; патрони до гладкоствольної зброї у кількості 16 шт.; патрони різного калібру у кількості 31 шт.; патрони різного калібру у кількості 14 шт.; патрони 338 калібру у кількості 7 шт.; патрони 223 калібру у кількості 30 шт.; патрони до травматичного пістолету у кількості 7 шт.; патрони у кількості 10 шт.; набої до гладкоствольної зброї у кількості 111 шт.; патрони різного калібру у кількості 68 шт.; патрони різного калібру у кількості 39 шт.; патрони до гладкоствольної зброї у кількості 10 шт.; патрони різного калібру у кількості 8 шт.; затвор зброї EL1280, НОМЕР_1 , стволи R/191467, R/270316, R/198896, карабін Ruger 185103696 у футлярі; патрони у кількості 9 шт.; карабін R/244485.

Як вбачається з наведеної ухвали, необхідність накладення арешту на вказане майно була обумовлена потребою у збереженні речових доказів і проведення необхідних експертиз.

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 19.12.2025 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрито кримінальне провадження № 0000741 від 13.09.2025 року, в частині факту виявлення та вилучення під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 зброї і боєприпасів, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, частинами третьою та четвертою статті 174 КПК України врегульовано порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

За приписами частини 4 ст. 132 КПК України, ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч.4 ст.132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст.3 Конституції України, ст.13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК України є нормою, за якою кримінальному процесуальному законі встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК України вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном.

У даній справі за клопотанням, що розглядається, кримінальне провадження № 0000741 від 13.09.2025 року, в частині факту виявлення та вилучення під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 зброї і боєприпасів, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України слідчим СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 і з цього моменту припинила дію ухвала слідчого судді про арешт майна, постановлена в межах кримінального провадження № 0000741 від 13.09.2025 року, що стосується ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, наслідком чого є скасування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 15 квітня 2024 року у справі №554/2506/22.

За таких обставин, скасування арешту майна після закриття кримінального провадження органом досудового розслідування не відноситься до компетенції слідчого судді.

Водночас, кримінальне провадження № 0000741 від 13.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України, органом досудового розслідування не закрито, у зв`язку із чим за вказаним фактом проводиться досудове розслідування.

За приписами ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вказана норма дозволяє скасувати арешт майна лише у випадку відсутності подальшої потреби у такому або у разі необґрунтованого накладення арешту. При цьому, як вбачається з поданого клопотання, представник заявника ОСОБА_4 вважає, що подальша дія арешту майна не є необхідною, з огляду на те, що минуло достатньо часу для проведення необхідних слідчих дій, а також те, що зброя і припаси не мають статусу речових доказів в межах кримінального провадження № 0000741 від 13.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

З цього приводу слід вказати, арешт майна на підставі ухвали слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.09.2025 року було накладено в межах одного кримінального провадження № 0000741 від 13.09.2025 року без розмежування вилучених предметів як речових доказів за окремими ознаками кримінальних правопорушень.

Хоча кримінальне провадження в частині ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, закрито постановою слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 19.12.2025 року, досудове розслідування у межах цього ж кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України, триває, а питання процесуального статусу вилученого майна в контексті цього правопорушення органом досудового розслідування не вирішено.

За таких обставин відсутня можливість дійти однозначного висновку про відсутність подальшої потреби у застосуванні арешту до всього переліку майна, оскільки органом досудового розслідування не здійснено розмежування речових доказів за окремими ознаками кримінальних правопорушень та не визначено, яке саме майно втратило значення для досудового розслідування, а яке продовжує використовуватись як речові докази, які фактично до завершення кримінального провадження і ухвалення у ньому остаточного рішення, повинні бути збережені у належному стані, у зв`язку із чим підстави для їх повернення чи скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України відсутні.

Враховуючи викладене вище, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 170, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1