Справа №337/339/25
Номер провадження 1-кп/337/215/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференцзв`язку)

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.5 ст. 361, ч.4 ст.185, ч.1 ст.209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.5 ст. 361, ч.4 ст.185, ч.1 ст.209 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на існування раніше встановлених судом ризиків, у вигляді незаконного впливу на свідків та можливості переховуватися від суду, що були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які зберігають свою актуальність до теперішнього часу.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти продовження йому строку тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики на які посилається прокурор, наразі зменшилися, раніше в клопотанні було зазначено про наявність трьох ризиків, наразі сторона обвинувачення зазначає про два ризики, просить змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем мешкання його тітки, яка забезпечить його усім необхідним, Він не має наміру перешкоджати правосуддю, натомість в умовах тримання під вартою стан здоров`я лише погіршується, жодної медичної допомоги він не отримує.

Захисник підтримав доводи свого підзахисного.

Прокурор за клопотанням обвинуваченого заперечив, зазначивши, що неможливість обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту була зазначена судом в попередній ухвалі, наразі сторона захисту не надала жодної довідки щодо належності житла тітці обвинуваченого та на підтвердження родинних зв`язків. Крім того, взагалі не доведено бажання зазначеної особи саме на теперішній час надати житло та утримання обвинуваченому.

Вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).

Клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжких та особливо тяжких злочинів, свою провину за якими спростовує.

ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисних злочинів, судимість за які не погашена, відбував покарання в місцях позбавлення волі, не одружений, дітей на утриманні не має, до тримання під вартою не працював , не мав та наразі не має жодного джерела постійного доходу, не має постійного місця мешкання у м. Запоріжжі, має реєстрацію на території, яка наразі є окупованою, статусу внутрішньо-переміщеної особи не набув.

Суду не надано жодного доказу, що стан здоров`я ОСОБА_5 унеможливлює його тримання під вартою.

Наразі триває дослідження доказів з боку обвинувачення, зокрема стадія допиту свідків.

Суд вважає, що на даній стадії судового провадження ризик у вигляді переховування від суду, обумовлений ймовірністю призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 15 років, зберігає свою актуальність на теперішній час. Також не втратив своєї актуальності і різик впливу на свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які за доводами сторони обвинувачення є знайомими ОСОБА_5 та давали викривальні покази на досудовому слідстві, та на даній стадії судового провадження не допитані.

Отже, ризики, які існували на момент вирішення судом питання щодо продовження дії ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлені ухвалою суду від 20 серпня 2025 року з огляду на особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості інкримінованих останньому правопорушень та суворість можливого покарання не зменшились, а тому задля забезпечення судового провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає, при цьому суд враховує, що неможливість застосування домашнього арешту обвинуваченому за місцем мешкання ОСОБА_12 , що зазначена в ухвалі суду від 20 серпня 2025 року, зокрема судом було звернуто увагу сторони захисту на відсутність доказів на підтвердження родинних відносин між обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , відсутність правовстановлюючих документів на буд. АДРЕСА_1 та відсутність доказів на підтвердження того, що інші особи не мають жодного права на цей будинок, у якому сторона захисту просила застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, та їхні права при цьому не будуть порушені. У судовому засіданні 7 жовтня 2025 року з боку захисту взагалі жодного доказу, у тому числі і щодо волевиявлення ОСОБА_12 з даного питання на час розгляду клопотання, не надано.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та відмову у задоволенні клопотанні захисту.

Керуючись ст.ст. 177,183, 196, 206, 333 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали визначити до 5 грудня 2025 року, включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Доручити начальнику Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Дніпропетровській області організувати медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_5 та за потреби, за наявності його згоди, забезпечити йому належне лікування.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа відбуття покарань (№4)» для виконання та вручення обвинуваченому та для виконання до Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Дніпропетровській області.

Прокурору копію ухвали вручити в залі суду, копію ухвали захиснику скерувати до електронного кабінету підсистеми Електронний Суд.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1