Справа № 538/2392/25
Провадження № 1-кп/541/459/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 рокум. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Миргородського міськрайонного суду Полтавської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу по кримінальному провадженню, внесеному 10 травня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 4 ст. 152 КК України,

встановив:

В проваженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебувають матеріали кримінального проваження № 0000233 від 10 травня 2020 року за обвинуаченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153 та ч. 4 ст. 152 КК України. Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 30 грудня 2025 року.

Під час підготовчого судового розгляду прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу, яке вона мотивувала наступним. Ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 вересня 2025 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 листопада 2025 продовжено до 30 грудня 2025 включно. Разом з цим, на даний час ризики, які слугували підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати, зокрема передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні умисних кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, вчинених відносно малолітніх осіб, за що передбачено покарання до 15 років позбавлення волі. Він може безперешкодно покинути територію Миргородського району, переїхавши на територію, що знаходиться поза юрисдикцією СВ Відділення поліції № 1 Миргородського РВП з метою переховування від органів досудового розслідування. ОСОБА_4 не працює, походження його доходів не відоме, проживає без реєстрації, майном на території Миргородського району не володіє, таким чином, відсутні міцні фактори, які могли б попередити спроби переховування підозрюваного, якому інкриміновано вчинення особливо тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканності особи. Усвідомлюючи, що він буде позбавлений волі на тривалий час за вчинення особливо тяжкого злочину, обвинувачений може вільно скористатися введеним на території України воєнним станом і покинути територію України та виїхати на територію рф, що в подальшому унеможливить його виклик та прибуття до слідчого та/або суду, а своєчасна неявка підозрюваного для проведення процесуальних дій може істотно перешкодити виконанню процесуальних рішень по провадженню. Знаходячись на волі, обвинувачений, достовірно знаючи, що через них буде доведена його вина у вчиненні інкримінованих правопорушень, матиме можливість шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування вплинути як на потерпілих, так і свідків у цьому кримінальному провадженні, адже потерпілими у даному кримінальному провадженні є малолітні діти, які проживають по сусідству навпроти, а свідками - матері потерпілих. Це призведе до подальшої зміни показань або взагалі відмови від їх подальшого надання. ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується, адже протягом 2019 року він вчиняв систематичні дії сексуального характеру по відношенню до малолітніх потерпілих і може продовжити свої протиправні дії по відношенню до останніх. Стан здоров`я обвинуваченого і його вік не перешкоджають продовженню строку застосованого щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і під час судового розгляду. Заявлені ризики не зменшилися і не відпали, тому існує необхідність у продовженні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому прокурор просила продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави.

Обвинувачений, захисникне заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 30 вересня 2025 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який ухвалою слідчого судді від 26 листопада 2025 року продовжено до 30 грудня 2025 року.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначено в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина.

Згідно практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу по даному кримінальному провадженню, були встановлені на стадії досудового розслідування та враховані слідчим суддею під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 обрано з урахуванням тяжкості інкримінованих йому злочинів, даних про його особу, а також наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, є реальними та дійсними.

Прокурором доведено, що, перебуваючи на волі, усвідомлюючи особливу тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, обвинувачений може ухилитися від суду. Так, обвинувачений може безперешкодно покинути територію м. Миргорода та Миргородського району, адже він офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків, а отже, відсутні міцні фактори, які могли б попередити спроби переховування обвинуваченого, якому інкриміновано вчинення особливо тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, вчинених відносно малолітніх осіб, за які передбачене покарання до 15 років позбавлення волі. Таким чином, обвинувачений, знаходячись на волі, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк, може ухилитися від суду, змінювати місце проживання, залишити територію області, не повідомивши про це прокурора та/або суд, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень, судовий розгляд, притягнення до відповідальності за скоєні кримінальні правопорушення. Знаходячись на волі, обвинувачений матиме можливість шляхом умовлянь або погроз вплинути на показання потерпілих, свідків, які в ході досудового розслідування надали показання щодо його причетності до скоєння інкримінованих кримінальних правопорушень. ОСОБА_4 володіє інформацією їх місця проживання, у зв`язку з чим є підстави вважати, що, знаходячись на волі, він може вчинити на них тиск з метою викривлення фактів та показань, які вони надаватимуть у судовому засіданні. Враховуючи характер злочинів, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 , відсутність постійного джерела доходів, є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не перешкоджає інтересам правосуддя.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в подальшому належить утримувати під вартою, оскільки саме цей вид запобіжного заходу зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 заявив клопотання про проведення підготовчого судового засідання у режимі відеоконференції між Миргородським міськрайонним судом Полтавської області та Державною установою «Полтавська установа виконання покарань (№23)», для забезпечення оперативності підготовчого судового провадження, оскільки обвинувачений наразі перебуває в цій установі.

Ч. 1 ст. 336 КПК України встановлено, що судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження.

Виходячи із положень ч. 2 ст. 336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення оперативності підготовчого судового провадження, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч. 2 ст. 336 КПК України здійснити дистанційне судове провадження з Державною установою «Полтавська установа виконання покарань (№23)» при розгляді даного кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 94, 176-178, 181, 193, 194, 196, 198, 205 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів по 26 лютого 2026 року включно.

У підготовче судове засідання викликати учасників провадження.

Здійснювати судове провадження при проведенні підготовчого судового засідання, призначеного на 06 січня 2026 року об 11 год 30 хв. Миргородським міськрайонним судом Полтавської області по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 4 ст. 152 КК України, за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , який утримується в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» в режимі відеоконференції.

Копію ухвали направити до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» (вул. Юліана Матвійчука, 91, м. Полтава, 36014) електронною поштою на e-mail: для вручення обвинуваченому та для виконання в частині проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

СуддяОСОБА_1