Справа № 950/3868/25
Номер провадження 1-кп/950/113/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження № 0000386 від 04.12.2025 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Василівка, Лебединського району, Сумської області, громадянина України, зареєстрований по адресі - АДРЕСА_1 ; фактично проживає по адресі - АДРЕСА_2 , не судимого.

по ст. 126-1 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , 03.07.2025 року о 12 год. 30 хв. та 04.07.2025 року близько 16 год. 00 хв., перебуваючи по адресі - АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме сварку, під час якої, ображав останню нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. За вказані дії постановою Лебединського районного суду Сумської області від 29.07.2025 визнано винуватим у скоєнні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184 КУпАП ОСОБА_3 та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 340 грн.

Крім того, ОСОБА_7 28.09.2025 року близько 20 год. 30 хв. та 29.09.2025 року близько 08 год. 00 хв. перебуваючи по адресі - АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме сварку, під час якої, ображав останню нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. За вказані дії постановою Лебединського районного суду Сумської області від 03.10.2025 ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 1020 грн.

Внаслідок таких систематичних дій ОСОБА_3 по відношенню до потерпілої ОСОБА_5 останній завдано емоційного пригнічення та погіршення психологічного самопочуття, а також сімейних відносин.

Крім того о 15 год. 30 хв., 22.11.2025 ОСОБА_7 , знаходячись за місцем спільного мешкання, а саме по адресі - АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, ображав свою співмешканку ОСОБА_5 , вчинив сварку д та виражався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю та порушив її спокій. Внаслідок таких систематичних дій ОСОБА_3 по відношенню до потерпілої ОСОБА_5 , останній зазнав психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах, погрозах та згідно висновку №1093 від 19.12.2025 проведеної в ході досудового розслідування судової психологічної експертизи ОСОБА_5 , перебуває на час проведення експертизи в стані психоемоційної напруги, що супроводжується підвищеною знервованістю, пригніченням, плаксивістю, острахом за свою безпеку, через що вона відчуває приниження, образу, біль від фізичних впливів зі сторони співмешканця ОСОБА_3 , головні болі, вимушена тікати з дому. Описані обставини зумовлюють порушення нормальної життєдіяльності та відпочинку досліджуваної, погіршення умов повсякденного функціонування, наявність конфліктних умов, необхідність залучення додаткових ресурсів для відновлення самовладання, чим знижують загальну якість життя ОСОБА_5 , спричиняють психологічні (моральні) страждання. Наявний в ОСОБА_5 на час проведення експертизи емоційний стан (психоемоційної напруги) зумовлений (перебуває у причинному-наслідковому зв`язку) агресивними діями її співмешканця ОСОБА_3 (в тому числі словесними образами брутальною лайкою, погрозами, тощо). Конфліктна поведінка ОСОБА_3 постає для ОСОБА_5 психотравмуючою та викликає формування й фіксацію негативних психоемоційних змін.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 по ст. 126-1 КК України тобто домашнє насильство, які виразилися в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства стосовно своєї співмешканки ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої.

У судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину визнав повністю та суду пояснив, що він вчиняв сварки з співмешканкою ОСОБА_5 , погрожував їй іноді бив, ображав висловлювався брутальною лайкою, притягувався за ці дії до адміністративної відповідальності, також таке було вчинене 22 листопада 2025 року. У скоєному розкаявся. Попросив вибачення у потерпілої.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України при зазначених обставинах.

Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість, мотиви, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_3 суд вважає за необхідне кваліфікувати по. ст. 126-1 КК України, так як він вчинив домашнє насильство, які виразилися в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину (проступку), і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів (проступків) як засудженими, так і іншими особами.

За приписом ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин (проступок), має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (проступків).

При призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який по місцю проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання своєї вини, сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого злочину, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання, даним про особу обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду, згідно ч.2 ст.59-1 КК України, такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду, згідно з ч.1 ст.49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Таке покарання ОСОБА_3 відповідає вимогам ст. ст.50, 65 КК України, є необхідним, законним, справедливим та цілком достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, передбачений п.1 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме заборону перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_5 строком на три місяці.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити покарання по цьому закону у виді одного року пробаційного нагляду

Покласти на засудженого до пробаційного нагляду ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.1 ч.1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у вигляді заборони перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_5 строком на три місяці.

Вирок набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно вручити обвинуваченому та прокуророві.

Суддя: ОСОБА_8