ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/2479/24 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1219/25 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю представника заявника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Харківській області, яка полягає у неналежному проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000404 від 24.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

09 вересня 2025 року скаргу представник заявника ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із скаргою, в якій просив суд визнати бездіяльність слідчого, яка полягає у не проведенні слідчого експерименту, не призначенні та не проведенні експертиз, не проведенні слідчих дій, направлених на встановлення обставини ДТП, усунення протиріч у протоколі огляду місця події та схеми до нього, та зобов`язання слідчого про проведення відповідних слідчих дій та судових експертиз.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Харківській області, яка полягає у неналежному проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000404 від 24.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Представник заявника ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд за його скаргою у суді першої інстанції. Посилається на те, що у кримінальному провадженні № 0000404 від 24.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, слідчим тривалий час не проводяться слідчі (процесуальні дії) та слідчий не призначає проведення експертиз. У зв`язку з чим, ОСОБА_7 , яка є близьким родичем загиблого ОСОБА_8 з метою реабілітації померлого та продовження досудового розслідування звернулась до суду зі скаргою в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника заявника на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Відмовляючи представнику заявника у відкритті провадження за його скаргою, слідчий суддя виходив з того, що вимоги скарги не охоплюються визначеним Главою 26 КПК України переліком рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, які можуть бути оскарженні слідчому судді, оскільки ОСОБА_7 будь-яких клопотань до слідчого не подавала, а тому бездіяльність слідчого, яка оскаржується, не є процесуальними діями, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Як передбачено ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. Випадки для оскарження рішень, дій або бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора чітко передбачені законодавцем і розширеному тлумаченню не підлягають.

З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Як об`єктивно вбачається зі змісту скарги представника заявника, поданої ним до слідчого судді, вона хоча і містить посилання на оскарження бездіяльності в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України та містить вимоги щодо зобов`язання слідчого проведення слідчих дій, однак, скарга не містить відомостей щодо звернення заявника до слідчого з клопотаннями в порядку ст.220 КПК України або з будь-якими іншими клопотаннями про проведення відповідних слідчих дій, в не проведенні яких, власне, й скаржиться .

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, з огляду на зазначену правову норму, оскарженню підлягає бездіяльність слідчого чи прокурора, яка полягає у нездійсненні не будь-яких процесуальних дій, а саме процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у чітко визначений КПК України строк.

Законодавцем, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, передбачено порядок, строки та осіб, які мають процесуальне право звернутись з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України під час досудового розслідування та спосіб реагування на подане в такий спосіб клопотання.

Як передбачено вимогами ст.220 КПК України, звернутись з клопотанням в порядку ст.220 КПК України, про виконання будь-яких процесуальних дій, можуть сторона захисту, потерпілий і його представник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження та інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Подане в такий спосіб клопотання слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк, не більше трьох днів з моменту поданняі задовольнити їх за наявності підстав, за наслідками чого, виноситься вмотивована постанова про задоволення, чи повну або часткову відмову в задоволенні клопотання, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Поняття процесуальної дії є більш ширшим лише щодо надання такого права усім учасникам кримінального провадження, але такі дії також чітко регламентовані процесуальним законом і мають таку ж саму мету.

Разом з цим, особа, яка вважає її права порушеними, повинна довести ці обставини і звернутись за захистом порушених прав у спосіб, визначений законодавством саме для цих обставин.

З огляду на це апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що вимоги скарги за своїм змістом та суттю не є скаргою на бездіяльність слідчого яка полягає, зокрема, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, оскільки зі скарги вбачається, що заявником не долучено до скарги доказів того, що він звертався до слідчого з клопотаннями про проведення слідчих дій та які б не були розглянуті слідчим у кримінальному провадженні, що і є бездіяльністю у розумінні п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на що суд має відповідно реагувати.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що слідчий, відповідно вимог ч.5 ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства і не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити під час досудового розслідування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що процесуальних підстав, передбачених ст.303 КПК країни, в скарзі не зазначено, а тому, погоджується з висновками суду першої інстанції, що обумовлює процесуальну необхідність щодо відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали слідчого судді, в якій наведені аргументовані підстави для відмови у відкритті провадження за скаргою заявника і які в повній мірі відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Разом з цим, колегія суддів роз`яснює право заявника на оскарження дій та бездіяльності органу досудового розслідування у відповідності до п.7 ч.1 ст.303 КПК України, а саме рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником, а також у відповідності до п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права с принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judiсаtа, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою є законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 10 вересня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Харківській області, яка полягає у неналежному проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000404 від 24.03.2024 року за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.3 ст.286 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4