Справа № 362/3321/21
Провадження № 1-кп/362/160/25
Ухвала

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (у режимі відеоконференції), ОСОБА_12 ,

розглянувши під час відкритого судового засідання у м. Василькові Київської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та клопотання прокурора про продовження строку дії покладених обов`язків ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ОСОБА_4 по об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002053 від 19.12.2020 за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000431 від 11.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

У провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває вказане об`єднане кримінальне провадження.

До суду надійшли клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а також клопотання прокурора про продовження строку дії покладених обов`язків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , визначених ч. 5 ст. 194 КПК Україниу зв`язку з внесенням ними застави.

Клопотання обґрунтовані тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування та продовження цього виду запобіжного заходу на стадії досудового розслідування та його обрання у підготовчому судовому засіданні, які неодноразово продовжувались. Зокрема, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, вчинених у складі озброєної банди, які відповідно до статті 12 КК України відносяться до особливо тяжких, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Вважає, що обвинувачені можуть переховуватись від суду зважаючи на тяжкість покарання, яке передбачене санкціями статей, за які обвинувачуються, можуть незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, оскільки достовірно володіють їхніми анкетними даними, а ці особи судом не допитувалися, можуть вчинити інші кримінальні правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені ним клопотання з підстав, наведених у них.

Представник потерпілих ОСОБА_14 і ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_16 , представник потерпілих ОСОБА_17 і ОСОБА_18 адвокат ОСОБА_19 та представник потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , ОСОБА_26 адвокат ОСОБА_27 у судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, за якими простять проводити судове засідання без їх участі.

У судовому засіданні сторона захисту просила суд відмовити у задоволенні клопотань прокурора.

ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання, зазначив, що він має ряд хронічних захворювань, які набув, перебуваючи під вартою. Просив суд змінити запобіжний захід на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту. Пояснив, що його батько має житло, не заперечує проти спільного проживання.

Його захисник адвокат ОСОБА_12 підтримав позицію свого підзахисного, також заперечив проти клопотання прокурора. Вказав на ряд хронічних захворювань свого підзахисного, які загостритись. Наголосив, що доказів винуватості його підзахисного суду не надано. Вважає, що домашній арешт забезпечить належну поведінку його підзахисного в цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_7 , позицію якого підтримав його захисник ОСОБА_11 , заперечили проти клопотання прокурора про продовження строку дії покладених на ОСОБА_7 . Зазначили, що всі обов`язки, які були покладені на нього судом, виконує сумлінно та з`являється до суду за першим викликом.

ОСОБА_5 заперечив проти клопотання про продовження строку дії покладених на нього обов`язків, оскільки сумлінно їх виконує та жодних протиправних дій не вчиняє.

Його захисник адвокат ОСОБА_10 заперечила проти клопотання прокурора, підтримала позицію свого підзахисного, зазначила, що не вбачає підстав для продовження таких обов`язків, так як її підзахисний, як обвинувачений у даному кримінальному провадженні, уже має визначені КПК України обов`язки.

ОСОБА_4 , позицію якого підтримав його захисник ОСОБА_9 , заперечили проти клопотання прокурора, зазначивши що обвинувачений ОСОБА_4 уже має визначені КПК України обов`язки. Просили суд застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки на даний час він мобілізований і перебуває у навчальному центрі військових, що викликає труднощі прибувати до суду за кожною вимогою.

Захисник ОСОБА_8 підтримав позицію сторони захисту.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання сторони обвинувачення і сторони захисту, суд встановив таке.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.07.2021 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалась, що було неодноразово предметом розгляду у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та п. «c» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовж

З приводу наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими вищезазначених кримінальних правопорушень суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, зокрема п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, з даних клопотань прокурора видно, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у: організації та участі в озброєній банді з метою нападу на окремих осіб, а також у вчинюваних нею нападах; нападах з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, вчинений організованою групою; напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій та бандитизм, поєднаний з проникненням у житло, вчинений організованою групою; незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому організованою групою, поєднаному з погрозами застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого; придбані та бойових припасів без передбачено законом дозволу.

Щодо наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків.

Згідно з положеннями ст. ст. 177, 178 КПК України та практикою Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Разом з тим відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні відповідно до статті 12 КК України трьох особливо тяжких злочинів (ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України), за два з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, та одного тяжкого злочину (ч. 1 ст. 263 КК України).

Також суд зауважує на наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, або продовження злочинної діяльності оскільки органом досудового розслідування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні цих злочинів з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення.

Також суд вважає, що наявний і ризик переховування від суду.

Крім того, у судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачені не визнають обставини, викладені у обвинувальному акті, а тому, відповідно, мають свою версію розвитку подій щодо інкримінованих обвинувачень.

З цих підстав, на думку суду, існує беззаперечне існування ризику щодо незаконного впливу на потерпілих і свідків у цьому кримінальному провадженні, серед яких є малолітні діти, які мають бути допитаними безпосередньо у судовому засіданні на відповідній стадії судового провадження.

Суд констатує, що зараз розгляд цього об`єднаного кримінального провадження перебуває на стадії вивчення судом письмових документів, які долучено судом за клопотанням прокурора. При цьому ні потерпілі, ні свідки до суду для їх допиту ще не викликалися, оскільки їх допит буде відбуватися після вивчення письмових документів відповідно до встановленого судом порядку дослідження доказів.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що не відпали підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою на стадії підготовчого судового розгляду, дія якого продовжувалась.

Таким чином, при вирішенні питання про обрання обвинуваченим запобіжних заходів суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність малолітніх потерпілого та свідка у даному кримінальному провадженні, зважаючи на той факт, що обвинувачені не визнають обставини, що викладені у обвинувальному акті.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що на даний час застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 одного із більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вказаних ризиків.

Також суд не виключає, що у обвинуваченого наявні сталі соціальні зв`язки, ОСОБА_6 потребує медичної допомоги, однак це не може виступати безперечним гарантом його належної поведінки.

Щодо стану здоров`я ОСОБА_6 , на що наголошував останній та його захисник, то суд зауважує, що обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що йому проведено необхідне медичне обстеження за результатами якого призначено відповідне лікування, яке він отримує.

Водночас суд, зауважує, про відсутність відомостей наявності постійного місця проживання та забезпечення житлом обвинуваченого ОСОБА_6 в разі зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

При вирішенні даного клопотання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Надаючи оцінку доводам, які наведені прокурором у клопотанні, враховуючи пояснення сторін кримінального провадження, оцінюючи відомості про особу кожного обвинуваченого, встановлені у судовому засіданні, суд погоджується зі стороною обвинувачення щодо існування вищезазначених ризиків та їх незмінності.

Суд при цьому враховує, що понять ризиків, як і видів доказів, якими вони можуть підтверджуватися, національне законодавство України не містить. Однак, беручи до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. При цьому такі дані, на думку суду, повинні свідчити про можливість існування певних підозр щодо таких ризиків, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжниками яких вони є. А отже, розглядаючи клопотання, судом наведено ті фактичні дані, які, на його думку, є доказами в розумінні положень частини 1 статті 177 КПК України.

На думку суду, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного статтею 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу й особам обвинувачених, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної їх процесуальної поведінки та співіснування з суспільством.

За таких обставин, суд вважає клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим є обґрунтованим.

Так, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК (абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК). Розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК). У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК).

Розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, він не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу до особи було застосовано безальтернативне ув`язнення.

Водночас сума застави повинна бути оцінена, враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні (п. 78 рішення ЄСПЛ від 28.09.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії»/ Mangouras v. Spain, заява №12050/04).

З огляду на стадію судового розгляду, тривалість часу перебування обвинувачених під вартою, матеріального стану обвинувачених, а також обов`язок суду зі сплином часу додатково оцінювати ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за доцільне зменшити раніше визначений розмір застави як альтернативу запобіжному заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 .

Щодо клопотання прокурора клопотання прокурора про продовження строку дії покладених обов`язків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , то суд зазначає таке.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.07.2021 у тому числі ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалась.

11.10.2024 за ОСОБА_7 внесено заставу розмірі 696 400 гривень, внаслідок чого він звільнений з-під варти та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

27.01.2025 за ОСОБА_5 внесено заставу розмірі 605 600 гривень, внаслідок чого він звільнений з-під варти та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

11.07.2025 за ОСОБА_4 внесено заставу розмірі 363 360 гривень, внаслідок чого він звільнений з-під варти та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Також судом встановлено, що ОСОБА_7 є ФОП, що викликає необхідність здійснювати переміщення в межах Київської області для ведення господарської діяльності.

Надаючи оцінку аргументам учасників судового провадження, суд констатує існування передбачених процесуальним законом ризиків, п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та їх незмінність і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 193-194, 197, 201, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів - до 26 грудня 2025 року включно.

Обрати як альтернативу даному запобіжному заходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування з особами, які мають статус потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Задовольнити клопотання прокурора та продовжити до 26 грудня 2025 року включно строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з особами, які мають статус потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Задовольнити клопотання прокурора та продовжити до 26 грудня 2025 року включно строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з особами, які мають статус потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Задовольнити клопотання прокурора частково та продовжити до 26 грудня 2025 року включно строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з особами, які мають статус потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу, з урахуванням положень частини 7 статті 194 КПК України.

Ухвала суду у частині продовження обвинуваченим запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1