КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

представника: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0000502 від 23 квітня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про арешт майна - задоволено частково.

Накладено арешт на майно, вилучене 30 червня 2025 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «APPLE» модель «iPhone 12 Pro», в корпусі сірого кольору в прозорому чохлі з кодом доступу 092111, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «APPLE» модель «iPhone 15 Pro», в корпусі синього кольору в синьому чохлі з кодом доступу 092111, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , з встановленою карткою мобільного зв`язку НОМЕР_5 ;

- документи щодо «задолжености ПАТ «ДГЗ» перед ООО «ГД «ДТЗ»;

- документи щодо «план действий»;

- документи щодо «долги по кеш» від 31 грудня 2024 року;

- документи що «прогнозной расчет и план действий» від 05 квітня 2023 року;

- документи щодо «план модернизации и востановленияя работ сезон 2023»;

- документи щодо «предложение по востановлению мепараторов Longi 2000»;

- документи щодо «расходы из прихода 895 MGC»;

- платіжні документи щодо ТОВ «ГД «ДТЗ».

В іншій частині - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою представник ОСОБА_7 інтересах власника майна ОСОБА_8 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, вилученого в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «APPLE» модель «iPhone 12 Pro», в корпусі сірого кольору в прозорому чохлі з кодом доступу 092111, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «APPLE» модель «iPhone 15 Pro», в корпусі синього кольору в синьому чохлі з кодом доступу 092111, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , з встановленою карткою мобільного зв`язку НОМЕР_5 ;

- документи щодо «задолжености ПАТ «ДГЗ» перед ООО «ГД «ДТЗ»;

- документи щодо «план действий»;

- документи щодо «долги по кеш» від 31 грудня 2024 року;

- документи що «прогнозной расчет и план действий» від 05 квітня 2023 року;

- документи щодо «план модернизации и востановленияя работ сезон 2023»;

- документи щодо «предложение по востановлению мепараторов Longi 2000»;

- документи щодо «расходы из прихода 895 MGC»;

- платіжні документи щодо ТОВ «ГД «ДТЗ».

Уважає, що висновки, які зроблені в оскаржуваній ухвалі, є хибними, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого та неправомірного рішення.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що згідно з матеріалами кримінального провадження, які додані до клопотання про арешт майна, інформація з телефона, який належить ОСОБА_8 (означена обставина ніким не оспорюється), була вже знята та зафіксована органом досудового розслідування в ході проведення негласних слідчих розшукових дій - протокол за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій доданий до клопотання про арешт майна.

Вказує, що постанови слідчого про визнання вказаного майна речовим доказом до клопотання про арешт майна не додано, тобто така постанова станом на час розгляду клопотання була відсутня.

Стверджує, що клопотання слідчого не відповідає вимогам статті 171 КПК України (крім іншого) з огляду на те, що на момент звернення з клопотанням слідчим не враховано вимоги чинного кримінально-процесуального закону та не визначено правову підставу для арешту майна; не визначено можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Уважає, що всупереч законодавчим вимогам, клопотання слідчого, а також оскаржувана ухвала про накладення арешту, не містили жодних обґрунтувань необхідності застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.

На переконання представника власника майна, у даному випадку потреби досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні не виправдовують саме такий ступінь втручання у права і свободи осіб, а розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження у клопотанні слідчим не обґрунтовано.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_7 інтересах власника майна ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000502 від 23 квітня 2025 року за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що незважаючи на діючу заборону щодо співпраці з російською федерацією та законодавчу заборону щодо передачі в адресу держави-агресора матеріальних ресурсів та інших активів, ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у т.ч. щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів рф, які передбачають перебування України у сфері її впливу, будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України та проведення у зв`язку з цим з боку рф підривної діяльності проти України, з метою завдання шкоди Україні, діючи умисно, не зважаючи на встановлену Законом України №2198-ІХ від 14 квітня 2022 року кримінальну відповідальність за свої дії, про яку їм було достеменно відомо, свідомо стали на шлях вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України - допомоги (пособництва) державі-агресору, шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні.

У ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що 09 листопада 1993 року прийнято рішення про заснування ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» (, нинішній кінцевий бенефіціарний власник компанія-нерезидент I. S. H. C. Industrial Steel Holding Co Limited). ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» - одне з найстаріших українських підприємств промислового комплексу чорної металургії України.

ПАТ Дніпропетровський трубний завод» (далі - ПАТ «ДТЗ») виробляв труби безшовні гарячедеформовані й холоднодеформовані, труби електрозварні, тощо.

Виготовлені труби ПАТ «ДТЗ» використовувались переважно в нафто-, газовидобувній галузі України.

Відповідно до статуту товариства органом управління ПАТ «Дніпровський трубний завод» є Загальні збори учасників, в тому числі представники компанії-нерезидента I. S. H. C. Industrial Steel Holding Co Limited, наділені повноваженнями на представлення інтересів засновників. Зокрема, відповідно до наявних в учасників Загальних зборів повноважень, останні можуть вирішувати будь-які питання діяльності Товариства, а саме, щодо основних напрямків діяльності Товариства, визначення та зміни розміру статутного капіталу, внесення змін до статуту Товариства, визначення форм контролю та нагляду за діяльністю Виконавчого органу Товариства, затверджувати нормативні документи, що попередньо готуються Виконавчим органом Товариства, в особі директора тощо. Всі рішення, що приймаються Загальними зборами учасників Товариства, в тому числі в особі представників I. S. H. C. Industrial Steel Holding Co Limited, наділених повноваженнями на представлення інтересів засновників, є обов`язковими до виконання для всіх працівників та директора ПАТ «Дніпропетровський трубний завод».

Водночас, основним видом діяльності ПАТ «Дніпровський трубний завод» () є виробництво труб, порожнистих профілів і фітингів зі сталі із використанням стану трубопрокатного агрегату-80 (ТПА-80) для виготовлення безшовних труб, які використовуються у нафто-, газовидобувній галузі, а також стану для виготовлення насосно-компресорних труб (НКТ), що використовується при ремонті свердловин тощо.

Разом з тим, у зв`язку з невиконанням посадовими особами ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» умов укладених контрактів щодо здійснення оплати, а також виникнення непогашених заборгованостей перед рядом суб`єктів підприємницької діяльності, зокрема, ТОВ «Торговий дім Дніпропетровський трубопрокатний завод» та ТОВ «ТД Фітоліт-Лаймстоун» тощо, ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» на підставі постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року визнано банкротом за наступних обставин.

Так, 23 вересня 2021 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України опубліковано повідомлення за №67268 про визнання на підставі постанови Господарського суду Дніпропетровської області ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, 31, ідентифікаційний номер юридичної особи 05393122) банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Одночасно з цим, на акредитованому офіційному майданчику системи публічних закупівель «Українська універсальна біржа» (https://sale.uub.com.ua/) були розміщені лоти із продажу майна ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», зокрема, трубопрокатного обладнання.

Відповідно до протоколів про проведення аукціону з продажу майна боржника ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» переможцем аукціонів, серед іншого, стало ТОВ НВП «ЕКОЛОГІЯ ДНІПРО 2000» ().

Надалі, посадові особи ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», з метою виконання наявних зобов`язань, передали в управління ТОВ «Ландшафт» - на підставі укладеного договору купівлі-продажу № 060121-1, ТОВ НВП «ЕКОЛОГІЯ ДНІПРО 2000» () - за результатами проведення аукціону з продажу майна боржника, ТОВ «ТД ФІТОЛІТ - ЛАЙМСТОУН» () - для погашення наявної фінансової заборгованості, трубопрокатне обладнання, зокрема, стан (верстат) трубопрокатного агрегату-80 (ТПА-80) із технічною документацією та комплектуючими, стан для виготовлення насосно-компресорних труб (НКТ), вертикальні одношпиндельні муфтонарізні верстати EMAG тип VSC 400, різенарізні верстати EMAG типу USC 11-190, установки для гідровипробувань LAZZARI та муфтонакручувальні машини LAZZARI тощо.

Разом з тим, орієнтовно у 2018 році було утворено внутрішню спільну систему управління пов`язаних Товариств, серед яких ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», ТОВ «ТД Дніпропетровський трубопрокатний завод», ТОВ «Ландшафт», ТОВ «ТД Фітоліт-Лаймстоун», ТОВ НВП «Екологія Дніпро 2000» тощо, відповідно до якої основний операційний контроль та управління вказаною групою підприємств здійснювалось ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Так, ОСОБА_14 , спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , у рамках здійснення контролю над групою пов`язаних підприємств, здійснювалось погодження питання розпорядження належним на праві власності групі компаній майном, зокрема, відчуження наявного майна для погашення заборгованостей, виставлення для подальшої реалізації майна на акредитованих офіційних майданчиках системи публічних закупівель, визначення основних контрагентів, організація експорту трубопрокатного обладнання, а також розподіл грошових коштів від реалізації обладнання та іншого майна для забезпечення утримання та функціонування підконтрольних підприємств, серед яких ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», ТОВ «ТД Дніпропетровський трубопрокатний завод», ТОВ «Ландшафт», ТОВ «ТД Фітоліт-Лаймстоун», ТОВ НВП «Екологія Дніпро 2000» тощо, а також виплати заробітної плати посадовим особам та співробітникам Товариств тощо.

Крім того, ОСОБА_14 , спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , для забезпечення належного, безперешкодного та безперервного функціонування групи пов`язаних компаній, серед яких ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», ТОВ «ТД Дніпропетровський трубопрокатний завод», ТОВ «Ландшафт», ТОВ «ТД Фітоліт-Лаймстоун», ТОВ НВП «Екологія Дніпро 2000» у відповідності до виду господарської діяльності, залучено громадян України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, а також у подальшому уповноважено на виконання функцій пов`язаних із веденням фінансово-господарської діяльності групи підприємств, зокрема у частині організації експорту обладнання та іншого майна, підготовки необхідних товарно-супровідних документів, узгодження питань із компаніями, що надають логістичні послуги, прийняття заходів щодо забезпечення своєчасного надходження коштів за реалізацію обладнання тощо.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 31 березня 2021 року, ОСОБА_12 , будучи уповноваженим на забезпечення ведення фінансово-господарської діяльності групи підприємств, зокрема у частині забезпечення експорту трубопрокатного обладнання та іншого майна Товариств, шляхом підшукування компаній-нерезидентів, у тому числі на території Російської Федерації, зацікавлених у придбанні обладнання, скерував ОСОБА_14 , який здійснював опосередковане управління та розпорядження майном ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», ТОВ «ТД Дніпропетровський трубопрокатний завод», ТОВ «Ландшафт», ТОВ «ТД Фітоліт-Лаймстоун», ТОВ НВП «Екологія Дніпро 2000» лист із пропозицією щодо здійснення демонтажу обладнання, що розташоване за місцем здійснення господарської діяльності вище вказаних Товариств на території України із подальшим експортом та встановленням на території Російської Федерації.

Надалі, ОСОБА_14 , будучи генеральним директором ТОВ НВП «Екологія Дніпро 2000» (щонайменше у період з 01 липня 2019 року по 31 березня 2021 року), фінансовим директором ТОВ «ТД Фітоліт-Лаймстоун» (щонайменше у період з 01 квітня 2021 року по 17 січня 2023 року) та консультантом з маркетингу ТОВ «ТД Дніпропетровський трубопрокатний завод» (щонайменше у період з 02 квітня 2018 року по 30 червня 2022 року), спільно з ОСОБА_10 , який обіймав посаду начальника департаменту по зовнішньоекономічній діяльності ТОВ НВП «Екологія Дніпро 2000» (щонайменше у період з 01 липня 2019 року по 01 грудня 2022 року), ОСОБА_8 , який через підконтрольних осіб здійснював опосередковане управління групою підприємств, ОСОБА_11 , який обіймав посаду комерційного директора ТОВ «ТД Фітоліт-Лаймстоун» (щонайменше у період з 21 червня 2022 року по 20 червня 2024 року), начальника відділу сировини та логістики ТОВ «ТД Дніпропетровський трубопрокатний завод» (щонайменше у період з 02 травня 2018 року по 31 травня 2023 року) та був представником ТОВ «Ландшафт», ОСОБА_12 , який тривалий час був працівником корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» (щонайменше у період з 01 січня 2011 року по 01 березня 2018 року), ТОВ «ТД Дніпропетровський трубопрокатний завод» (щонайменше у період з 01 грудня 2018 року по 01 лютого 2019 року) та був представником ТОВ «Ландшафт», засновником та директором компанії-нерезидента EAST-EUROPEAN PIPELINE HUB LTD ОСОБА_13 , а також іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 31 березня 2021 року, здійснюючи опосередковане управління підконтрольними компаніями на території України та за кордоном, прийняли рішення про організацію здійснення поставок з використанням підприємств-прокладок, а саме: компанії-нерезидента «EAST-EUROPEAN PIPELINE HUB LTD», на територію РФ, трубопрокатного обладнання.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2025 року надано дозвіл на проведення обшуку в будинку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_15 (РНОКПП НОМЕР_6 ), з метою виявлення та фіксації відомостей та обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке здобуте у результаті його вчинення, речей і документів, щодо фінансово-господарської діяльності між ТОВ «ТД Дніпропетровський трубопрокатний завод», ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» ТОВ «ТД Фітоліт- Лаймстоун», ТОВ «Ландшафт», ТОВ НВП «Екологія Дніпро 2000», EAST-EUROPEAN PIPELINE HUB LTD («Восточно- Европейский Трубопрокатный ХАБ», «BETX»), «TRIA IC VE DIS TICARET LOJISTIK INSAAT KIMYA SANAYI TICARET LIMITED SIRKETI», ООО «Спецморстрой» (ООО «СМС»), ТОВ «Загорський трубний завод», АТ «Уральська Сталь», а саме: зовнішньоекономічні контракти, додаткові угоди до них та специфікації, договори з надання брокерських послуг, інвойси , сертифікати, митні декларації, заявки на транспорт (залізниця, морські судна).

30 червня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2025 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно:

- мобільний телефон марки «APPLE» модель «iPhone 12 Pro», в корпусі сірого кольору в прозорому чохлі з кодом доступу 092111, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «APPLE» модель «iPhone 15 Pro», в корпусі синього кольору, в синьому чохлі з кодом доступу 092111, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , з встановленою карткою мобільного зв`язку НОМЕР_5 ;

- угоду про визнання винуватості від березня 2025 року;

- обвинувальний акт від 30 квітня 2025 року у кримінальному провадженні №0000288;

- реєстр матеріалів у кримінальному провадженні №0000288;

- документи щодо «задолжености ПАТ «ДГЗ» перед ООО «ГД «ДТЗ»;

- документи щодо «план действий»;

- документи щодо «долги по кеш» від 31 грудня 2024 року;

- документи що «прогнозной расчет и план действий» від 05 квітня 2023 року;

- документи щодо «план модернизации и востановленияя работ сезон 2023»;

- документи щодо «предложение по востановлению мепараторов Longi 2000»;

- документи щодо «расходы из прихода 895 MGC»;

- платіжні документи щодо ТОВ «ГД «ДТЗ».

30 червня 2025 року вищевказані предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

01 липня 2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000502 від 23 квітня 2025 року за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року клопотання старшого слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про арешт майна - задоволено частково.

Накладено арешт на майно, вилучене 30 червня 2025 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «APPLE» модель «iPhone 12 Pro», в корпусі сірого кольору в прозорому чохлі з кодом доступу 092111, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «APPLE» модель «iPhone 15 Pro», в корпусі синього кольору в синьому чохлі з кодом доступу 092111, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , з встановленою карткою мобільного зв`язку НОМЕР_5 ;

- документи щодо «задолжености ПАТ «ДГЗ» перед ООО «ГД «ДТЗ»;

- документи щодо «план действий»;

- документи щодо «долги по кеш» від 31 грудня 2024 року;

- документи що «прогнозной расчет и план действий» від 05 квітня 2023 року;

- документи щодо «план модернизации и востановленияя работ сезон 2023»;

- документи щодо «предложение по востановлению мепараторов Longi 2000»;

- документи щодо «расходы из прихода 895 MGC»;

- платіжні документи щодо ТОВ «ГД «ДТЗ».

В іншій частині - відмовлено.

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена апелянтом лише в частині задоволення клопотання про накладення арешту, тому колегія суддів, відповідно до частини першої статті 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги та лише щодо накладення арешту на вказані предмети та документи.

Ухвала слідчого судді в іншій частині (в частині відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно) колегією суддів не перевіряється.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме: мобільний телефон марки «APPLE» модель «iPhone 12 Pro», в корпусі сірого кольору в прозорому чохлі з кодом доступу 092111, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «APPLE» модель «iPhone 15 Pro», в корпусі синього кольору в синьому чохлі з кодом доступу 092111, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , з встановленою карткою мобільного зв`язку НОМЕР_5 ; документи щодо «задолжености ПАТ «ДГЗ» перед ООО «ГД «ДТЗ»; документи щодо «план действий»; документи щодо «долги по кеш» від 31 грудня 2024 року; документи що «прогнозной расчет и план действий» від 05 квітня 2023 року; документи щодо «план модернизации и востановленияя работ сезон 2023»; документи щодо «предложение по востановлению мепараторов Longi 2000»; документи щодо «расходы из прихода 895 MGC»; платіжні документи щодо ТОВ «ГД «ДТЗ», вилучене 30 червня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2025 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що вилучені предмети та документи містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідають критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

Дослідивши матеріали поданого клопотання про накладення арешту на майно колегія вважає, що слідчим у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане у клопотанні майно має відношення до кримінального провадження та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт, і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту на вилучене майно може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи скаржника про те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам статті 171 КПК України (крім іншого) з огляду на те, що на момент звернення з клопотанням слідчим не враховано вимоги чинного кримінально-процесуального закону та не визначено правову підставу для арешту майна; не визначено можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження; клопотання слідчого, а також оскаржувана ухвала про накладення арешту, не містили жодних обґрунтувань необхідності застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно; у даному випадку потреби досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні не виправдовують саме такий ступінь втручання у права і свободи осіб, а розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження у клопотанні слідчим не обґрунтовано, є безпідставними, оскільки встановлені слідчим фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр уважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучені 30 червня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2025 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , предмети та документи містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідають критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Окрім того, вищевказане виявлене та вилучене майно 30 червня 2025 року майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

Аргументи апелянта, що згідно з матеріалами кримінального провадження, які додані до клопотання про арешт майна, інформація з телефона, який належить ОСОБА_8 (означена обставина ніким не оспорюється), була вже знята та зафіксована органом досудового розслідування в ході проведення негласних слідчих розшукових дій - протокол за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій доданий до клопотання про арешт майна, не свідчать про відсутність підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно та не є самостійною підставою для скасування ухвали слідчого судді про арешт майна.

Посилання скаржника на те, що постанови слідчого про визнання вказаного майна речовим доказом до клопотання про арешт майна не додано, тобто така постанова станом на час розгляду клопотання була відсутня, спростовуються матеріалами судової справи, оскільки постанова про визнання предметів речовими доказами від 30 червня 2025 року міститься у томі 2 на аркушах 130-132, тобто була у розпорядженні слідчого судді станом на час постановлення оскаржуваної ухвали.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді в частині, що фактично оскаржується, необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4