печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю у кримінальному провадженні № 0000443 від 19.07.2024,

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю, які перебувають у володінні приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме документів на підставі яких нотаріусом ОСОБА_4 виконано реєстраційні дії щодо зміни власників квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), за індексними номерами: 74064131, 74064666, 74062599 від 11.07.2024; оригіналів заяв, на підставі яких здійснювалися такі дії за №№: 61946009 від 11.07.2024, 6194613 від 11.07.2024, 61942791 від 10.07.2024; оригіналу акту про невідбуті торги (аукціону); протоколу, яким оформлено право кредитора ( ОСОБА_5 ) залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна; оригіналів свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулися, зареєстрованих в реєстрі за №№ 233 234, 235; інших документів, які стосуються виконання реєстраційних дії щодо зміни власників квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) з можливістю вилучення належним чином завірених копій.

Обгрунтовуючи внесене клопотання, слідчий вказав, що У провадженні відділу дізнання Печерського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000443 від 19.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

B ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 29 травня 2014 року ОСОБА_5 надала в борг ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 950 000,00 гривень, які остання зобов`язалась повернути їй не пізніше 29 листопада 2014 року.

На підтвердження грошового зобов`язання між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів від 29 травня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики ОСОБА_5 також укладено з ОСОБА_6 та майновими поручителями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 нотаріально посвідчений іпотечний договір від 29 травня 2014 року, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_3 , що належить іпотекодавцям в рівних частках.

За невиконання грошового зобов`язання ОСОБА_6 повинна сплатити ОСОБА_5 згідно п. 4 договору позики інфляційні втрати та 10% річних від простроченої суми, що становить 982 015,00 гривень, разом сума її вимог 1 932 015,00 гривень.

У подальшому, ОСОБА_5 , просила звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 29 травня 2014 року в рахунок погашення заборгованості в розмірі 1 932 015,00 гривень, що виникла у ОСОБА_6 перед ОСОБА_5 за договором позики від 29 травня 2014 року, та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки, яким є квартира за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом продажу її на прилюдних (електронних) торгах.

Під час зустрічі 24 січня 2018 року ОСОБА_5 власноруч написала розписку, якою підтвердила факт отримання коштів та факт прийняття на себе зобов`язання повернути кошти.

Згідно розрахунку індексу інфляції до суми боргу, розрахованого за цей період, інфляційні втрати становлять 56 917,76 гривень, а 3 % річних 29120,00 гривень. ОСОБА_6 просила стягнути з ОСОБА_5 на свою користь борг у сумі 1 817 351,00 гривень, втрати від інфляції 56 917,46 гривень та 3% річних в сумі 29 120,00 гривень.

У лютому 2018 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за усним договором позики, який останні уклали у 2015 році.

Позовні вимоги ОСОБА_6 мотивовані тим, що 12 серпня 2015 року ОСОБА_9 та ОСОБА_5 за усною домовленістю уклали з нею усний договір позики для придбання нерухомого майна, згідно якого вона передала в борг ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 43 300,00 Євро, що еквівалентно 1 032 705,00 гривень., а приблизно через тиждень вона передала ОСОБА_5 в борг на тих самих умовах ще 36 700,00 дол. США, що еквівалентно 784 646,00 гривень.

Під час зустрічі 24 січня 2018 року ОСОБА_5 власноруч написала розписку, якою підтвердила факт отримання коштів та факт прийняття на себе зобов`язання повернути кошти.

Суд першої інстанції в частині вирішення первинного позову мотивував рішення тим, що відповідачем ОСОБА_6 повернута сума боргу за договором позики з урахуванням інфляційних втрат та 100% річних, тому підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні в зв`язку з погашенням боргу.

Відмовляючи в позові ОСОБА_6 про стягнення боргу за усним договором позики, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 не надала письмових доказів укладення договору позики у серпні 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_9 отримали у серпні 2015 року від неї в позику грошові кошти.

Суд першої інстанції в частині вирішення первинного позову мотивував рішення тим, що відповідачем ОСОБА_6 повернута сума боргу за договором позики з урахуванням інфляційних втрат та 100% річних, тому підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні в зв`язку з погашенням боргу.

Апеляційний суд у своїй постанові від 02 червня 2021 року встановив, що оскільки надана відповідачем ОСОБА_6 розписка від 24 січня 2018 року, згідно якої ОСОБА_5 підтвердила, що нею та її чоловіком ?? ОСОБА_9 прийняті гроші від ОСОБА_6 в розмірі 43 300,00 євро та 36 700,00 доларів США, не містить посилань на зобов`язальні правовідносини за будь-якими іншими договорами, які не належать до предмету позову, суд першої інстанції обґрунтовано оцінив таку розписку як доказ виконання зобов`язання за договором позики від 29 травня 2014 року, і прийшов до правомірного висновку, що оскільки сума коштів, отриманих за цією розпискою, в еквіваленті національної валюти 2 590 276,40 гривень, перевищує розмір боргу за договором позики з урахуванням інфляційних втрат та 10% річних, які просила стягнути ОСОБА_5 (1 932 015,00 гривень), тому підстави для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні у зв`язку з погашенням боргу. Також апеляційний суд відхилив заперечення позивача щодо належності розписки до боргових зобов`язань за договором позики від 29 травня 2014 року і недотримання умов виконання зобов`язання шляхом передачі готівки в офісі приватного нотаріуса, розцінюючи такі заперечення як намагання отримання подвійного стягнення з позичальника ОСОБА_10 .

У червні 2021 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_11 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив оскаржені судові рішення скасувати частково і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в іншій частині залишити без змін.

Касаційну скаргу ОСОБА_5 мотивувала тим, що суди не мали права визнавати розписку від 24 січня 2018 року складену ОСОБА_5 як документ, який підтверджує факт повернення грошових коштів на виконання нотаріального посвідченого договору позики від 29 травня 2014 року, оскільки: ОСОБА_5 повідомила, що грошових коштів від ОСОБА_6 на виконання умов договору позики вона не отримувала; у нотаріально посвідченому договорі позики від 29 травня 2014 року чітко визначено, як має бути здійснено виконання зобов`язань, а саме у п. 2.3. договору зазначено, що виконання зобов`язань має бути здійснено готівкою в офісі приватного нотаріуса Київського МНО ОСОБА_12 (м. Київ); ОСОБА_6 в позовній заяві про стягнення заборгованості за договором позики представила розписку ОСОБА_5 від 24 січня 2018 року, як борговий документ, підтвердження договору позики, за яким ОСОБА_5 отримала від неї 36 700,00 доларів США, іншу суму 43 300,00 євро, як стверджує ОСОБА_6 , отримав ОСОБА_9 .

Так, 30.11.2022 у справі № 757/71482/17-ц Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду винесено постанову, згідно якої касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2021 року в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати.

Первісні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 29 травня 2014 року, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка становить 1 932 015,00 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 , шляхом її продажу на прилюдних торгах за ціною, встановленою за згодою сторін або на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року та постанова Київського апеляційного суду від 02 червня 2021 року в скасованих частинах втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Таким чином, з 30.11.2022 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 29 травня 2014 року, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка становить 1 932 015,00 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки будинку АДРЕСА_5 , шляхом її продажу на прилюдних торгах за ціною, встановленою за згодою сторін або на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_13 , на підставі виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва № 757/71482/17, розпочато виконавчі провадження №№ 73124942, 73123185, 73122787 від 10-11.07.2024 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

У подальшому, враховуючи те, що з прилюдних торгів реалізація квартири АДРЕСА_3 не відбулася, згідно чинного законодавства право залишення вказаної квартири в рахунок погашення заборгованості має першочергове право стягувач боргу, а саме ОСОБА_5 .

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 10.07.2024 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, серія та номер: 233 від 10.07.2024, зареєстровано право власності на частки нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , за ОСОБА_5 .

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 11.07.2024 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, серія та номер: 234 від 11.07.2024, зареєстровано право власності на частки нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , за ОСОБА_5 .

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 11.07.2024 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, серія та номер: 235 від 11.07.2024, зареєстровано право власності на частки нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , за ОСОБА_5 .

На даний час здійснюються заходи щодо отримання документів, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також можуть використовуватися під час проведення судових експертиз.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

В інший спосіб, інакше як отримати тимчасовий доступ до зазначених документів, неможливо виявити та зафіксувати докази причетності вже встановлених і невстановлених стороною обвинувачення осіб, які безпосередньо вчинили кримінальне правопорушення, що розслідуються у кримінальному провадженні та встановити інші обставин, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав слідчому судді заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Доводи клопотання підтримує в повному обсязі.

Слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність представника особи, у володінні якої знаходяться документи, на підставі ч. 2 ст. 163 КПК України.

Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст.131КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

На підставі ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно ч. 2 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

За ч. 1 ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у ст.161 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.5ст.163КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі пособі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

У відповідності до ч. 1 ст. 164 КПК України в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я та по батькові особи, якій надається право тимчасового доступу до речей і документів; 4) прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи або найменування юридичної особи, які мають надати тимчасовий доступ до речей і документів.

Враховуючи викладене, аналізуючи положення ч. 4 ст. 132 КПК України та мету звернення із клопотанням про тимчасовий доступ до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000443 від 19.07.2024, слідчий суддя дійшов до висновку, що відомості, які ймовірно мають значення для кримінального провадження, можна отримати в порядку ст.ст. 95, 220, 224 КПК України, в рамках даного кримінального провадження, а не шляхом застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ, а тому у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Відомостей щодо відмови в наданні вказаних документів слідчому судді прокурором не надано, до матеріалів клопотання не долучено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 159-160, 163-164,369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю у кримінальному провадженні № 0000443 від 19.07.2024 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1