Провадження № 1-кп/761/1824/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Києві в режимі ВКЗ із захисниками ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 03.03.2022, щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміли, Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111; ч.3 ст.255; ч.1 ст.263; ч.1 ст.263; ч.5 ст.407; ч.4 ст.410; ч.4 ст.410 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000039 від 03.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111; ч.3 ст.255; ч.1 ст.263; ч.1 ст.263; ч.5 ст.407; ч.4 ст.410; ч.4 ст.410 КК України.

Судом на обговорення сторін кримінального провадження поставлено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 на 60 днів

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 підтримав, вказав, що останньому висунуте обвинувачення у вчиненні сукупності кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, ризики, що враховувались раніше не зменшились, продовжують існувати, а менш суворіші запобіжні заходи не забезпечать ненастання цих ризиків.

Сторона захисту в особі захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_11 заперечували щодо задоволення клопотання. Зазначили про невідповідність клопотання прокурора за своїм змістом вимогам ст. 199 КПК України, про необґрунтованість як підозри так і висунутого обвинувачення ОСОБА_11 , про відсутність ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та про їх недоведеність стороною обвинувачення. Послались на сталі соціальні зв`язки обвинуваченого та незадовільний стан здоров`я як самого ОСОБА_11 так і його батьків. Звернули увагу, що запобіжний захід ОСОБА_11 в межах даного кримінального провадження застосовано неуповноваженим судом з порушенням правил територіальної підсудності, у зв`язку із чим, подальші судові рішення щодо продовження строку дії запобіжного заходу є не законним.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, інші матеріали кримінального провадження, наявні у розпорядженні суду, суд, дійшов наступних висновків.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 за своїм змістом відповідає вимогам ст. 199 КПК України.

Згідно висунутого обвинувачення ОСОБА_11 обвинувачується у сукупності кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111; ч.3 ст.255; ч.1 ст.263; ч.1 ст.263; ч.5 ст.407; ч.4 ст.410; ч.4 ст.410 КК України.

До обвинуваченого ОСОБА_11 під час досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, як слідчими суддями під час досудового розслідування, так і судом під час здійснення судового розгляду даного кримінального провадження.

В ході вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу та подовження строку його дії слідчими суддями під час здійснення досудового розслідування враховувалась наявність достатніх даних, які поза розумним сумнівом свідчили про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

З моменту надходження обвинувального акту до суду ОСОБА_11 набув статусу обвинуваченого та обґрунтованість висунутого обвинувачення з`ясовуватиметься та встановлюватиметься судом за результатами судового розгляду.

Зі змісту висунутого обвинувачення убачається, що, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні сукупності кримінальних правопорушень різного ступеню тяжкості, у тому числі, у тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушеннях.

Письмові докази, які судом досліджені на даний час є вагомими, дослідження їх не завершено, триває. Оцінку доказам у відповідності до вимог ст.94 КПК України, суд надаватиме під час їх подальшого дослідження, вивчення їх змісту - у сукупності в нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного рішення за результатами судового розгляду.

Підстав вважати, що доводи прокурора про наявність у нього достатніх доказів для доведення висунутого обвинувачення є очевидно необґрунтованими та довільними, немає.

Дані щодо особи обвинуваченого, які судом враховувались раніше при вирішенні питання щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились.

Так, обвинувачений ОСОБА_11 , раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання, батьків пенсійного віку, неодружений, відсутність на утриманні неповнолітніх дітей, обіймав керівну посаді в Службі безпеки України, має відповідні майнові статки.

Оцінюючи ризик переховування, суд, також враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме те, що ризик втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)).

Тобто, у обвинуваченого ОСОБА_11 відсутні сталі соціальні зв`язки такого ступеню, які були б стримуючим фактором для запобігання його втечі від суду, так само наявність у нього відповідних майнових статків, які дозволять покинути територію України.

Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою, суд дійшов висновку про те, що обставини, які враховувалися раніше не змінилися, ризики не зменшились та продовжують існувати.

Доводи сторони захисту щодо неуповноваженості суду першої інстанції, який застосовував до ОСОБА_11 захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, на увагу не заслуговують, з огляду на те, що здійснення таких висновків не є повноваженнями суду першої інстанції, який здійснює судовий розгляд даного кримінального провадження у порядку передбаченому ст. 28 КПК України. Зазначена ухвала суду набрала законної сили у встановленому КПК України порядку та була переглянутою судом апеляційної інстанції.

Так, при неодноразовому вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, враховувались ризики можливої неправомірної поведінки ОСОБА_11 , передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Вагомим фактором на користь ризиків впливає обсяг висунутого обвинувачення ОСОБА_11 та його характер, міра покарання, яка може бути призначена у разі доведення винуватості, суспільна небезпека інкримінованих дій, що переконливо дає підстави для висновків про реальне існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, продовження вчинення кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих та свідків, експертів.

А тому доводи сторони захисту щодо зменшення з плином часу ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_11 необґрунтовані, зважаючи на значний обсяг доказів сторони обвинувачення, які ще не досліджені, а саме письмові матеріали та речові докази не досліджені, свідки не допитані, тощо.

При цьому тяжкість висунутого обвинувачення ОСОБА_11 , те, що інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, проти основ національної безпеки України, в період воєнного стану, значущість вже частково досліджених доказів, у даному конкретному випадку, обґрунтовано вказує на високий ризик втечі обвинуваченого ОСОБА_11 від суду.

В свою чергу зміст вже частково досліджених матеріалів кримінального провадження, в частині обставин щодо спілкування ОСОБА_11 з «кураторами», яким суд, на даний момент, не може надати категоричну оцінку, однак, вважає їх вагомими, свідчить про те, що у разі зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 на більш м`який, не можливо буде уникнути ризику продовження злочинної діяльності, оскільки на даний час, хоча ОСОБА_11 і має доступ до ip-телефонії в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», водночас такий доступ є контрольованим.

Ненастання існуючих ризиків, зумовлене саме застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

А тому, зважаючи на наявні ризики, враховуючи підвищену суспільну небезпеку інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, суд дійшов висновків, що необхідність досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та зальносуспільний інтерес у даному випадку, переважають інтереси обвинуваченого ОСОБА_11 , у зв`язку із чим, на даний час, відсутні підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання сторони захисту на висновок моніторингової місії ІАС ISHR щодо забезпечення права на справедливий суд у справі ОСОБА_11 , як доказу формального підходу до розгляду судом питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд до уваги не бере, оскільки суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Перегляд та надання оцінки ухвалі, яка постановлена судом першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу, здійснюється відповідно до положень розділу V КПК України, тобто є повноваженнями виключно суду апеляційної інстанції. Наведені у наданому стороною захисту висновку моніторингової місії ІАС ISHR щодо забезпечення права на справедливий суд у справі ОСОБА_11 , ухвали суду першої інстанції, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції, залишені Київським апеляційним судом без змін та набрали законної сили.

Відповідно до положень ч.4 ст.183; ч.4 ст.199 КПК України, враховуючи фактичні обставини за яких інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, суд не вбачає правових підстав для визначення розміру застави.

А тому, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 слід задовільнити.

Строк дії ухвали слід встановити 60 днів.

Керуючись ст. ст. 132, 177, 178, 180, 183, 201, 202, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто 15 лютого 2026 року включно.

Строк дії ухвали встановити 60 днів, по 15 лютого 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що утримується під вартою з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали судом проголосити о 23 грудня 2025 року.

Судді:

__________ _____________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3