Справа № 192/69/26
Провадження № 1-кс/192/16/26
Ухвала

Іменем України

"19" січня 2026 р. слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000023 від 13 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, про арешт майна,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, на обґрунтування якого зазначив, що 13 січня 2026 року о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку №25 по вул. Нагірна в с-щі Новопокровка Дніпровського району Дніпропетровської області, де побачив припаркований біля подвір`я автомобіль марки «Mazda 626» зеленого кольору, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В цей час, у ОСОБА_4 на ґрунті неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме пошкодження транспортного засобу марки «Mazda 626» зеленого кольору, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Знаходячись, в тому ж місці, в той же час, реалізуючи свій виниклий злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , шляхом відкриття водійських дверей не замкненого автомобіля, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням рідкий горючий засіб, шляхом занесення стороннього джерела запалювання до передньої частини салону, здійснив підпал транспортного засобу марки «Mazda 626» зеленого кольору, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні у потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому, ОСОБА_4 виконавши усі дії, спрямовані на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, з місця вчинення злочину зник, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду.

За даним фактом 13 січня 2026 року відомості внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

13 січня 2026 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК, та під час обшуку затриманої особи було виявлено та вилучено до ВП № 1 куртку чорного кольору «Yu Fang», яку було поміщено до спеціального пакету №QYH0222536 та штани джинсові синього кольору, які було поміщено до спеціального пакету №QYH0222535, а 13 січня 2026 року вказані речі визнано та долучено до провадження як речові докаи.

Клопотання мотивовано тим, що для збереження речових доказів слід накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Власник майна в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з неявкою всіх учасників, слідчим суддею здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів згідно ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що останнє підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Прокурором в якості мети накладання арешту на майно, було зазначено про необхідність збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення та пошкодження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як з`ясовано з матеріалів клопотання, 13 січня 2026 року були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування відомості за №0000023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало те, що 13 січня 2026 року о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку №25 по вул. Нагірна в с-щі Новопокровка Дніпровського району Дніпропетровської області, де побачив припаркований біля подвір`я автомобіль марки «Mazda 626» зеленого кольору, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В цей час, у ОСОБА_4 на ґрунті неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме пошкодження транспортного засобу марки «Mazda 626» зеленого кольору, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Знаходячись, в тому ж місці, в той же час, реалізуючи свій виниклий злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , шляхом відкриття водійських дверей не замкненого автомобіля, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням рідкий горючий засіб, шляхом занесення стороннього джерела запалювання до передньої частини салону, здійснив підпал транспортного засобу марки «Mazda 626» зеленого кольору, 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні у потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У подальшому, ОСОБА_4 виконавши усі дії, спрямовані на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, з місця вчинення злочину зник, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду.

Під час огляду у затриманої особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 13 січня 2026 року було вилучено куртку чорного кольору «Yu Fang», яку було поміщено до спеціального пакету №QYH0222536 та штани джинсові синього кольору, які було поміщено до спеціального пакету №QYH0222535були вилучені до ВП № 1 ДРУП № 1, а постановою слідчого від 13 січня 2026 року вказані речі визнані речовими доказами по кримінальному провадженню, які визначено зберігати на території ВП № 1 ДРУП № 1 (а.с.32).

Слідчий суддя посилається на те, що метою арешту майна, зокрема, є збереження речових доказів, а ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку вважаю, що прокурором обґрунтовано в якості мети арешту майна зазначено збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення, пошкодження, якими є куртка чорного кольору «Yu Fang» та штани джинсові синього кольору, а іншим способом зберегти речові докази інакше як шляхом арешту - неможливо.

З огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч.1 і 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування цього заходу - запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що автомобіль може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, а також у зв`язку з необхідністю подальшого проведення експертиз, вважаю за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вказане майно.

Слідчий суддя вважає, що прокурором було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні прокурора, в тому числі і власника та володільця майна, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Отже, відповідно до п. 1 п ч. 5 ст. 173 КПК слідчий суддя, задовольняючи клопотання про арешт майна, повинен в резолютивній частині ухвали зазначити перелік майна, на який накладено арешт, а відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК якщо слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, вважає за необхідне заборонити, обмежити право власників чи володільців розпоряджатися або користуватися майном, у резолютивній частині ухвали він повинен прямо про це зазначити, разом із вказівкою на майно, щодо якого застосовуються такі заборони чи обмеження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000023 від 13 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на куртку чорного кольору «Yu Fang», яку було поміщено до спеціального пакету №QYH0222536 та вилучено до ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області власником та володільцем якої є ОСОБА_4 - шляхом заборони розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказану річ.

Накласти арешт на штани джинсові синього кольору, які було поміщено до спеціального пакету №QYH0222535 та вилучено до ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, власником та володільцем яких є ОСОБА_4 - шляхом заборони розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказану річ.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню дізнавачем/слідчим, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які були відсутні при її проголошенні - з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1