Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/510/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 404/7818/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2025 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 10 жовтня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

- 15.03.2016 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Звільнений 27.08.2016 року по відбуттю строку покарання;

- 19.02.2021 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки;

- 26.10.2021 року Подільським районним судом м.Києва за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;

- 29.11.2021 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці;

- 11.02.2022 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 307 до покарання у виді позбавлення волі строком 6 років, за ч. 5 ст. 75 КК України з рахунку 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 2 дням позбавлення волі зараховано в строк відбуття покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2021. На підставі ч. 5 ст. 75 КК України з 11.08.2017 до 15.08.2018 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 2 дням позбавлення волі;

- 12.01.2024 Кіровоградською обласною прокуратурою направлено обвинувальний акт за ч. 2, 3 ст. 307 КК України;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, 3 ст.307 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на тридцять п`ять днів, тобто до 13 години 20 хвилин, 15 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького з клопотанням, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0000669.

За наслідками розгляду вказаного клопотання, ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 10 жовтня 2025 року, вказане клопотання прокурора задоволено та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на тридцять п`ять днів, тобто до 13 години 20 хвилин, 15 листопада 2025 року.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив те, що заявлений ризик та суспільна небезпека особи підозрюваного не зменшилась та виправдовує продовження тримання його під вартою. Відсутні належні об`єктивні і допустимі докази про зменшення або відсутність ризиків передбачених у пунктах 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Через необхідність проведення психіатричної експертизи та великого обсягу слідчих дій, отримання висновків судово-психіатричної експертизи, виконати вимоги ст.290 КПК України, долучити до матеріалів кримінального провадження протоколи тимчасових доступів до речей і документів, допитати свідків, ознайомити сторони з матеріалами кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та реєстр до матеріалів досудового розслідування, тобто ініціатор подав обґрунтоване клопотання про необхідність продовження тримання підозрюваного під вартою в межах існуючого строку досудового розслідування.

Таким чином, існують законні підстави та виправдані потреби для задоволення поданого прокурором клопотання, про продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, клопотання прокурора задовольнити частково та обрати ОСОБА_8 , більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з 23-00 до 06-00 за адресою: м. Кропивницький, смт. Нове, вул. Дружби, 17.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_8 за станом здоров`я не може бути в слідчому ізоляторі, оскільки потребує оперативного втручання, має зміни КІМ початкового атеросклерозу магістральних артерій нижніх кінцівок Колатеральний, достатній, тип кровотоку артерій СТЕГНО-ПІДКОЛІННОГО - гомілкового сегменту правої нижньої кінцівки.

Мати підозрюваного надала заяву, що не заперечує проти того, що її син перебував під домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_2 (копія заяви додається).

Захисник зауважує, що слідчий суддя не взяв до уваги зміст рішення ЄСПЛ від 15 травня 2025 року по справі «Джавліані та інші проти України», який підтверджує факт затримки консультацій зі спеціалістом, затримку медикаментозного обстеження, лікування, дієтичного харчування ОСОБА_8 в період з 01.08.2022 року по 12.07.2024 року.

Водночас, зазначив, що цим рішення ЄСПЛ у цьому провадженні не є належним доказом, тому не враховується. Оскільки вказані вище правовідносини існували у минулі періоди по іншому кримінальному провадженню.

Так дійсно такі обставини були в минулому але стан здоров`я у ОСОБА_8 погіршився, він знов перебуває в умовах за яких йому не може бути надана належна медична допомога, що призводить до порушення Конвенції.

Виходячи з наведеного та те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, потребує медичної допомогу, захисник вважає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам Закону.

Підозрюваний ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі також просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги, та просили задовольнити апеляційні вимоги, доводи прокурора, який просив апеляційні скарги сторони захисту залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, як законну - без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями ч. 3 ст. 197 КПК України встановлено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст. 199 КПК, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, без визначення розміру застави.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.ч.2,3 ст.307 КК України, врахував, що ступінь ризиків та суспільна небезпека особи підозрюваного не зменшилась та виправдовує продовження тримання його під вартою. Відсутні належні об`єктивні і допустимі докази про зменшення або відсутність ризиків передбачених у пунктах 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_8 перебуваючи на волі буде мати можливість: - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та санкцію інкримінованої статті і безальтернативний вид покарання. При цьому, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі, рішення у справах: «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, «Ілійков проти Болгарії; - продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (оскільки вже раніше судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі і у сфері незаконного обігу наркотичних засобів); - незаконно впливати на свідків та інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення та на даний час не встановлені (що може негативно вплинути на досудове розслідування кримінального провадження).

Окрім цього, слідчий суддя врахував суспільно-небезпечний характер кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні, по якому продовжується проведення необхідних слідчих дій, особу підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків, обставини вчинення даного кримінального правопорушення.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти існуючим ризикам.

Твердження сторони захисту про те, що висновки суду першої інстанції, які викладені судом у рішенні, не відповідають обставинам справи і що наведенні слідчим у клопотанні ризики є надуманими, не беруться судом до уваги, оскільки спростовуються вищенаведеним і наданими матеріалами провадження.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що ризиком, у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Щодо доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри та відсутність доказів винуватості підозрюваного, то вони є безпідставними, оскільки ці обставини перевіряються судом вже під час ухвалення остаточного рішення.

При цьому, судова колегія апеляційного суду звертає увагу сторони захисту на те, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, на цій стадії провадження, суд не вправі вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду справи по суті, зокрема перевіряти докази з точки зору їх належності та допустимості, про що наголошує захисник, а лише встановлює наскільки сукупність наданих матеріалів є достатньою, щоб вважати про ймовірну причетність особи до вчинення кримінального правопорушення.

Твердження апеляційної скарги захисника про те, що ризик переховування його підзахисного від органу досудового розслідування та суду не може ґрунтуватись виключно на підставі його підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину та суворості можливого покарання в разі доведення його винуватості в суді, є надуманим, оскільки визнаючи доведеним вказаний ризик, суд першої інстанції врахував не тільки зазначене апелянтом, але й особу підозрюваного, його моральні якості, матеріальне становище, соціальні зв`язки.

Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що діючі норми права встановлюють, що особа, яка перебуває під вартою, не позбавлена права отримувати належну медичну допомогу.

У підпункті 1 пункту 3 розділу І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року №1769/5, зазначено, що ув`язнені та засуджені, яких тримають у СІЗО, користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених законодавством України і встановлених вироком суду (для засуджених). Обмеження прав, які застосовуються до ув`язнених та засуджених, мають бути мінімально необхідними для досягнення обґрунтованих цілей. Такі обмеження не можуть застосовуватись, якщо для ефективного досягнення поставлених цілей існує менше альтернативне обмеження.

Щодо доводів ОСОБА_8 про затягування розгляду поданих апеляційних скарг, колегія суддів зазначає, наступне.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ від 14.10.2025 в провадження судді доповідача ОСОБА_2 було передано провадження 11-сс/4809/25 за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 10 жовтня 2025 року.

Апеляційним судом на 15.10.2025 було призначено розгляд апеляційних скарг захисника та підозрюваного, та витребувано з Фортечного районного суду м. Кропивницького матеріали клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Проте, судове засідання не відбулось у зв`язку з ненадходженням з місцевого суду матеріалів клопотання прокурора щодо ОСОБА_8 , а апеляційний розгляд відкладено на 22.10.2025.

Однак, 22.10.2025 судове засідання не відбулось у зв`язку з ненадходженням до апеляційного суду матеріалів клопотання. Судове засідання відкладено на 12.11.2025.

Судове засідання 12.11.2025 знову не відбулось у зв`язку з не доставкою підозрюваного з Кропивницького слідчого ізолятора до приміщення апеляційного суду та перебуванням ОСОБА_8 у Фортечному районному суді м. Кропивницького.

Таким чином, розгляд даного судового провадження здійснено поза строком дії ухвали слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 10 жовтня 2025 року та строку визначеного ч. 2 ст. 422 КПК України. Між тим, з наведеного убачається, що тривалість розгляду даного провадження обумовлена об`єктивними причинами, які у повній мірі не залежали від організації судового процесу апеляційним судом.

Разом з цим, в ході судового розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували на помилковість висновків слідчого судді про те, що підозрюваний став менш суспільно-небезпечним і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу забезпечить його правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження та буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, за наслідками апеляційного розгляду, суд не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу підозрюваному, як про це просить сторона захисту.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 10 жовтня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4