Справа № 146/1105/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2025 р. селище Томашпіль

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржниці ОСОБА_3 , начальника СД ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Томашпіль скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження № 0000012 від 18 лютого 2025 року

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Томашпільського районного суду із даною скаргою, в якій просить скасувати постанову дізнавача СД ВП № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції ОСОБА_5 від 20 вересня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000012, та зобов`язати дізнавача продовжити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, забезпечивши повну, всебічну та неупереджену оцінку всіх зібраних доказів, зокрема, надавши належну правову оцінку результатам одночасного допиту від 16 вересня 2025 року.

Зазначена скарга обґрунтована наступним.

14 лютого 2025 року ОСОБА_3 як журналістом онлайн-медіа «АNZHUR.INFO» була подана заява про вчинення кримінального правопорушення, що полягало у перешкоджанні її законній професійній діяльності директором Томашпільського комунального підприємства ОСОБА_6 .

За даним фактом було розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000012 від 18 лютого 2025 року за ознаками ч. 3 ст. 171 КК України.

20 вересня 2025 року дізнавач ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, посилаючись на відсутність прямого умислу у діях ОСОБА_6 .

Скаржниця вказує, що слідчий суддя Томашпільського районного суду вже скасовував попередню постанову про закриття кримінального провадження ухвалою від 28 липня 2025 року саме через неповноту досудового розслідування та ненадання належної правової оцінки ключовим обставинам.

ОСОБА_3 вважає що оскаржувана постанова підлягає скасуванню оскільки дізнавач проігнорував суттєві докази, зібрані після винесення ухвали слідчого судді від 28 липня 2025 року.

Скаржниця ОСОБА_3 вважає вказану постанову дізначава незаконною та необґрунтованою, оскільки дізнавач грубо порушив принцип всебічності, повноти та неупередженості. Дізнавачем повністю проігнорована слідча дія одночасного допиту, умисно спотворено докази, що доводять наявність умислу, упереджено оцінено відеодоказ.

Скаржниця ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала за обставин зазначених в ній, просила просила скасувати постанову дізнавача СД ВП № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції ОСОБА_5 від 20 вересня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000012, та зобов`язати дізнавача продовжити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, забезпечивши повну, всебічну та неупереджену оцінку всіх зібраних доказів, зокрема, надавши належну правову оцінку результатам одночасного допиту від 16 вересня 2025 року.

Начальник СД ВП № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 в судовому засіданні проти скарги заперечив, просив в її задоволенні відмовити, з тих підстав, що дізнавачем ОСОБА_5 було винесено вмотивовану постанову на підставі дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Прокурор Тульчинської окружної прокуратури в судове засідання не з`явився, хоча завчасно повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Згідно ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно п.4 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування є вичерпним.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СД Томашпільського ВП № 2 Тульчинського РВП ГУНП в Вінницькій області перебувало кримінальне провадження №0000012 від 18.02.2025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст.171 КК України.

З витягу з ЄРДР № 0000012 від 18.02.2025, встановлено, що 18 лютого 2025 року до ЧЧ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , а також ОСОБА_3 , щодо перешкоджання їхній професійній діяльності журналістів онлайн медіа «АNZHUR.INFO» з боку директора Томашпільського КП.

20 вересня 2025 року дізнавачем СД Томашпільського ВП № 2 Тульчинського РВП ГУНП в Вінницькій області ОСОБА_5 була винесена постанова про закриття вказаного кримінального провадження в зв`язку з встановленням відсутності в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171 КК України.

Частиною 2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення це сукупність встановлених кримінальним законом (законом про кримінальну відповідальність) об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують певне суспільно небезпечне діяння в якості кримінального правопорушення. Склад злочину утворює обов`язкова (універсальна) кількість властивих йому елементів: 1)об`єкт; 2) об`єктивна сторона; 3)суб`єкт; 4)суб`єктивна сторона.

Об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.171 КК України (перешкоджання законній професійній діяльності журналістів), складають наступні дії: вплив у будь-якій формі на журналіста з метою перешкоджання виконанню ним професійних обов`язків; переслідування журналіста у зв`язку з його законною професійною діяльністю. При цьому, такі дії були вчинені службовою особою з використанням свого службового становища або за попередньою змовою групою осіб.

Перешкоджання законній професійній діяльності журналістів - це протиправне створення перепон, обмежень, заборон щодо одержання, використання, поширення та зберігання інформації окремим журналістом (журналістами) чи засобом масової інформації. Воно може виразитись у примушуванні до поширення певної інформації або відмові в її поширенні, здійсненні цензури, незаконному вилученні тиражу друкованої продукції, знятті передачі з ефіру, недопущенні журналіста до участі у прес-конференції, безпідставній відмові в акредитації засобу масової інформації чи окремому журналістові, позбавленні журналіста чи засіб масової інформації можливості скористатися переважним правом на одержання інформації, необґрунтованій відмові у задоволенні запиту щодо доступу до офіційних документів або наданні письмової чи усної інформації, порушенні права власності на інформацію, навмисному приховуванні інформації, безпідставній відмові від поширення певної інформації тощо.

Отже, з об`єктивної сторони перешкоджання здійсненню журналістом законної професійної діяльності є діяння, що неправомірно ускладнює або унеможливлює здійснення такої діяльності.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом і винний при цьому повинен усвідомлювати, що своїми діями перешкоджає законній діяльності журналіста, передбачає суспільно небезпечні наслідки таких дій і бажає їх вчинити.

Потерпілим від кримінального правопорушення, передбаченого ст.171 КК України, є професійний журналіст - штатний або позаштатний творчий працівник, який як учасник інформаційних відносин професійно збирає, одержує, створює і готує інформацію для поширення її ЗМІ, виконує редакційно-посадові службові обов`язки в засобі масової інформації відповідно до професійних назв посад (роботи) журналіста, які зазначаються в державному класифікаторі професій України; свою професійну діяльність він може здійснювати в інтересах будь-якого друкованого (газети, журнали, бюлетені тощо і разові видання з визначеним тиражем) або аудіовізуального (радіомовлення, телебачення, кіно, звукозапис, відеозапис тощо) засобу масової інформації, а також інформаційного агентства.

Згідно правового висновку зробленого Верховним Судом в постанові від 06.10.2022 у справі №369/1586/17, суд вірно зазначив, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК, характеризується прямим умислом, і винний при цьому повинен усвідомлювати, що своїми діями перешкоджає законній діяльності журналіста, передбачати суспільно небезпечні наслідки таких дій і бажати їх вчинити. Потерпілим від злочинів, передбачених цією статтею, є журналіст.

Тобто, для встановлення наявності або відсутності умислу на вчинення злочину, передбаченого ст. 171 КК, слід довести/спростувати, що обвинувачений усвідомлював, що особа, яка запитує інформацію, є журналістом.

Закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і на підставі оцінки слідчим, дізнавачем у сукупності всіх доказів, що наявні в матеріалах провадження.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Крім цього, ч. 5 ст. 110 КПК України встановлено вимоги до постанови дізнавача, зокрема, мотивувальна частина якої повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а резолютивна частина постанови повинна містити, в тому числі, відомості про зміст прийнятого процесуального рішення.

Слідчий суддя, в свою чергу, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим, прокурором постанови. В разі, якщо слідчим, прокурором закрито провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить ця постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого, прокурора на їх спростування.

Однак, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, а саме неналежно вмотивована з огляду на наступне.

Дізнавачем у постанові зазначено про відсутність суб`єктивної сторони злочину, зокрема про відсутність умислу в перешкоджанні ОСОБА_6 на перешкоджання законній професійній діяльності ОСОБА_3 , як журналісту.

Однак слідчий суддя критично розцінює той факт, що до вказаних висновків дізнавач дійшов виключно керуючись відмовними та заперечними показами ОСОБА_6 . З метою усунення всіх суперечностей в даному кримінальному провадженні не допитав з цього приводу повторно ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та інших осіб і не провівши перехресний допит вказаних осіб за участю ОСОБА_6 .

Також дізнавачем не з`ясовано, отримавши певну частину запитуваної інформації під час особистого ознайомлення 08.01.2025 за запитом від 11.12.2024, чи потерпіла в подальшому повідомляла певних посадових осіб про небажання продовжувати ознайомлюватись з такою інформацією, якщо так, то яким чином.

Крім цього, не з`ясовано чи вживались ОСОБА_6 та іншими особами, заходи для з`ясування про бажання журналіста подальше ознайомлення з матеріалами за вказаним запитом після 08.01.2025, якщо ні, то що стало перепоною з`ясування такої обставини.

При цьому, при ствердженні потерпілої під час спілкування з ОСОБА_6 про її подальше право ознайомлення з певними документами за запитом від 11.12.2024, дізнавачем не було встановлено в тому числі, але не виключаючи інші обставини, чому ОСОБА_6 : відмовляючи потерпілій в такому доступі до документів, не перевірив законність своєї відмови; чим керувався, коли відмовляв потерпілій в подальшому ознайомлені з документами та вимагаючи направити новий запит; чому не вжив заходів для з`ясування про існування попередньої домовленості, яка передувала день тому, між потерпілою та ОСОБА_8 про подальше ознайомлення з документами.

Диспозиція ч. 3 ст. 171 КК України передбачає декілька кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення: вплив у будь-якій формі на журналіста з метою перешкоджання виконанню ним професійних обов`язків; переслідування журналіста у зв`язку з його законною професійною діяльністю. При цьому, такі дії були вчинені службовою особою з використанням свого службового становища або за попередньою змовою групою осіб.

Однак, оскаржувана постанова дізнавача про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - за відсутності складу злочину, не містить висновків про відсутність складу злочину з урахуванням кваліфікуючих ознак ч. 3 ст. 171 КК України.

В тексті постанови зазначено , що копію постанови та матеріалів кримінального провадження направити представнику Уповноваженого з прав людини Верховної Ради України у Вінницькій області, для вирішення питання про притягнення винних до адміністративної відповідальності.

Однак, слідчий суддя констатує, що в постанові відсутнє будь-яке обґрунтування: з яких саме причин прийнято рішення направити вказані матеріали представнику Уповноваженого з прав людини Верховної Ради України у Вінницькій області до адміністративної відповідальності, якщо ним вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, то за якою статтею КУпАП.

Таким чином, дізнавачем не було належним чином перевірено всіх ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 171 КК України.

В ході досудового розслідування необхідно усунути вищевказані недоліки, провести інші процесуально-слідчі дії, необхідність в яких може виникнути додатково, та у відповідності до здобутих доказів прийняти в кримінальному провадженні законне та обґрунтоване рішення.

З урахуванням наведеного, оскаржувана постанова слідчого підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування, під час якого слід усунути його неповноту.

Щодо вимог про зобов`язати дізнавача продовжити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, забезпечивши повну, всебічну та неупереджену оцінку всіх зібраних доказів, зокрема, надавши належну правову оцінку результатам одночасного допиту від 16 вересня 2025 року, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Ухвалення слідчим суддею рішення, яким зобов`язано слідчого вчинити конкретну дію, указує на втручання в процесуальні повноваження слідчого, про що зазначив також у постанові Верховний Суд у справі № 522/7836/21 від 01.12.2022, тому вимога скарги щодо зобов`язання дізнавача вчинити відповідні слідчі дії задоволенню не підлягає, оскільки слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, що узгоджується з ч. 5 ст. 40 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження № 0000012 від 18 лютого 2025 року задовольнити частково.

Постанову дізнавача СД відділення поліції № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 20 вересня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000012 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 171 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР 18 лютого 2025 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 24 жовтня 2025 року о 11 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1