У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/443/17

№ 1-кс/183/1833/25

17 жовтня 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 22 серпня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

В обґрунтування клопотання слідчий вказує на встановлені досудовим розслідуванням обставини, а саме, що ОСОБА_4 в період часу з 12 березня 2014 року по 20 травня 2014 року, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами, із використанням електронно-обчислювальної техніки, марки та виріб якої в ході досудового розслідування не встановлено, яка надає доступ до всесвітньої мережі Інтернет, свідомо скориставшись технічним збоєм програмного забезпечення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (web-інтерфейс LiqPay) наступним чином: ОСОБА_4 маючи особистий кабінет в системі web-інтерфейс LiqPay отримав повідомлення про виникнення нової версії вищевказаного web-інтерфейсу. Після чого користуючись старою та новою версією web-інтерфейсу LiqPay ОСОБА_4 виявив, що маючи один віртуальний рахунок, номер якого НОМЕР_1 , який діє як в новій, так і в старій версії LiqPay проводить грошові операції із затримкою, при цьому на новій версії при проведенні будь-якої операції, пов`язаної з рухом грошових коштів, рахунок змінювався, а на старій версії web-інтерфейсу LiqPay залишався незмінним протягом приблизно одного-двох днів. Після чого ОСОБА_4 , користуючись роботою двох одночасно працюючих аккаунтів системи LiqPay, операції на яких обліковуються одним віртуальним рахунком, вирішив спробувати подвоювати грошові кошти. Виконавши платежі в старій версії LiqPay, в короткий термін, через нову версію свого аккаунту LiqPay, свідомо виводив грошові кошти з рахунку, які використовував раніше на оплату послуг в старій версії LiqPay. Таким чином, створював заборгованість перед мерчантом ТОВ «ДіджіталПейментСістем», який на час виведення коштів з рахунку підтверджував надання послуг.

Таким чином, ОСОБА_4 , користуючись технічним збоєм програмного забезпечення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (web-інтерфейс LiqPay), використовуючи електронно-обчислювальну техніку, без якої вищевказані операції здійснити неможливо, незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 15 542 гривні 00 копійок, які належать ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 190 КК України, як шахрайство, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

29.12.2014 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

01.06.2016 року слідчим оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_4 .

Станом на 15 жовтня 2025 року місце перебування ОСОБА_4 не відомо, останній місця роботи та місця мешкання не має, на зв`язок зі слідчим не виходить, розшуканий не був та фактично переховується від органу досудового розслідування .

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що є обґрунтована підозра, просить надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши пояснення прокурора, надані письмові докази, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 189 КПК України слідчий суддя не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу. Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу.

Так, при вирішенні питання про затримання підозрюваного з метою приводу слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України, обґрунтована. Також, вказані слідчим у клопотанні та прокурором під час судового розгляду ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно наявні.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З клопотання вбачається, що 29.12.2014 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України суд відмовляє у наданні дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини, вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду.

Оскільки ОСОБА_4 за викликами до слідчого не з`являється, його місце перебування невідоме, 01 червня 2016 року постановою слідчого підозрюваного оголошено в розшук, однак на час розгляду клопотання суду не надано відомостей про те, що він розшуканий чи самостійно з`явився до слідчого.

Таким чином, приходжу до висновку, що прокурор довів, що ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування, а зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для його затримання з метою приводу для розгляду клопотання про тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 177, 189, 190 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виконання ухвали доручити співробітникам Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала діє до 17 квітня 2026 року включно та втрачає законну силу 18 квітня 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1