Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/8295/25
Провадження № 1-кс/644/1103/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд міста Харкова у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши заяву ОСОБА_3 , про відвід слідчого судді ОСОБА_4 по справі № 644/8295/25, 1-кс/644/1089/25 за скаргою на бездіяльність дізнавача СД ВП № 1 ХРУП № 2 в Харківської області ОСОБА_5 ,

встановив:

09 вересня 2025 року, до Індустріального районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 в порядку пункту 7 частини першої статті 303 КПК України на дії дізнавача СД ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, які полягають у відмові у задоволенні клопотання по кримінальному провадженню № 0000241 від 20.05.2025 року.

Зазначену вище скаргу ОСОБА_3 , системою авторозподілу передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_4

15 вересня 2025 року, на адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 у справі № 644/8295/25, номер провадження 1-кс/644/1089/25.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 вересня 2025 року, визначено головуючого суддю для розгляду заяви ОСОБА_3 про відвід судді, а саме визначено головуючим суддю Індустріального районного суду м. Харкова ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 посилався на те, що його заява про відвід обґрунтована відсутністю довіри до слідчого судді ОСОБА_4 та наявністю підстав вважати її необ`єктивною та упередженою, що виключає її участь у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 75 КПК України.

Обставинами, що обґрунтовують відвід слідчому судді ОСОБА_4 зазначив те, що у 13 серпня 2025 року, остання розглядала його скаргу на постанову дізнавача ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання про проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні і формально підійшла до розгляду скарги, не дослідивши наведені ним докази, не врахувала міжнародні стандарти справедливого судочинства та відмовила у скасуванні постанови дізнавача, а отже, фактично підтримала позицію дізнавача, який ухиляється від збирання доказів щодо підробки документів працівниками ТЦК та СП. Саме із-за такого рішення слідчого судді ОСОБА_4 у нього виникли обґрунтовані сумніви щодо безсторонності судді.

Також ОСОБА_3 звернувся до Вищої ради правосуддя зі скаргою на дії слідчого судді ОСОБА_4 щодо порушення принципів незалежності та об`єктивності і, оскільки, розгляд цієї скарги ще триває, це додатково підтверджує наявність підстав для сумнівів щодо безсторонності судді і, на його думку, є безумовним проявом упередженості суду.

У скарзі ОСОБА_3 як правову підставу для відводу, окрім ч. 2 ст. 75 КПК України, також зазначає, про порушення міжнародних стандартів, що, в свою чергу, порушує його право на справедливий суд у розумінні статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та право на ефективний засіб юридичного захисту у розумінні статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 81 КПК України було повідомлено про розгляд справи головуючого слідчого суддю ОСОБА_4 , якій заявлено відвід. Будь-яких пояснень суду остання не надала. Її неявка не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні заявник вимоги заяви про відвід слідчого судді підтримав, з підстав, викладених у заяві.

Суд, заслухавши заявника, дослідивши зміст поданої заяви, матеріали справи № 644/8295/25, провадження № 1-кс/644/1089/25, встановив наступне.

В провадженні Індустріального районного суду м. Харкова перебуває справа за скаргою ОСОБА_3 в порядку пункту 7 частини першої статті 303 КПК України на дії дізнавача СД ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, які полягають у відмові у задоволенні клопотання по кримінальному провадженню № 0000241 від 20.05.2025 року. Скарга надійшла до суду 09 вересня 2025 року. Ухвалою від 10.09.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд скарги у відкритому судовому засіданні на 15.09.2025 року. Витребувано в ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області матеріали кримінального провадження № 0000241 від 20 травня 2025 року. У зв`язку із знаходженням судді Індустріального районного суду м. Харкова ОСОБА_4 , у нарадчій кімнаті, судове засідання з розгляду скарги ОСОБА_3 яке було призначене на 15 вересня 2025 року, не відбулося. Наступне судове засідання з розгляду скарги ОСОБА_3 в порядку пункту 7 частини першої статті 303 КПК України на дії дізнавача СД ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, які полягають у відмові у задоволенні клопотання по кримінальному провадженню № 0000241 від 20.05.2025 року, було призначене на 22 вересня 2025 року. У зв`язку із поданням 15 вересня 2025 року заяви про відвід слідчого судді та призначення розгляду поданої заяви на 13 годину 00 хвилин 25 вересня 2025 року, про що повідомлено слідчого суддю, скаргу ОСОБА_3 не було розглянуто по суті.

Оцінюючи доводи про наявність підстав для відводу слідчого судді, суд зазначає наступне.

Інститут відводу судді створений з метою забезпечення безсторонності суду як складового елементу права на доступ до суду.

Відповідно до приписів статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами.

Разом із тим, слід зазначити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано у Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому, суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Відвід заявлений з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України та ч. 2 ст. 75 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

В ході розгляду заяви про відвід встановлено, що доводи заявника щодо наявності сумнівів в неупередженості слідчого судді ґрунтуються на незгоді з процесуальними діями під час судового розгляду слідчим суддею ОСОБА_4 скарги на дії дізнавача ОСОБА_5 , які полягали у відмові у задоволенні клопотання по кримінальному провадженню №0000241 від 20.05.2025 року клопотання і мали місце, на його думку, 13 серпня 2025 року.

Однак оцінка процесуальних дій слідчого судді не входить до компетенції судді, який розглядає заяву про відвід.

Будь-яких обставин, які б свідчили про упередженість слідчого судді ОСОБА_4 в ході судового розгляду не встановлено та не доведено заявником ОСОБА_3 .

Таким чином, припущення заявника щодо наявності сумнівів в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 з наведених у заяві мотивів є необґрунтованими та ґрунтуються на його суб`єктивних переконаннях.

Будь-яких обґрунтованих і переконливих доказів, які б викликали сумніви в неупередженості та безсторонності слідчого судді ОСОБА_4 заявником не наведено та під час розгляду заяви не зазначено. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КПК України, у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

В ході розгляду заяви про відвід доводи заявника щодо відсутності довіри до слідчого судді ОСОБА_4 та наявності підстав вважати її необ`єктивною та упередженою, що виключає її участь у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 75 КПК України, також не знайшли підтвердження. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Скарги ОСОБА_3 на дії дізнавача ОСОБА_5 розглядала слідчий суддя ОСОБА_4 одноособово. У складі суду, який здійснював судові провадження по цим скаргам, не було осіб, які є родичами між собою.

За таких обставин, дослідивши заяву, перевіривши матеріали справи, враховуючи також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що заявником не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді ОСОБА_4 при розгляді скарги ОСОБА_3 в порядку пункту 7 частини першої статті 303 КПК України на дії дізнавача СД ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, які полягають у відмові у задоволенні клопотання по кримінальному провадженню № 0000241 від 20.05.2025 року.

Слід зауважити, що ОСОБА_3 , покликався на надумані обставини, що ґрунтуються на незгоді із діями слідчої судді. Такі покликання скаржника, очевидно, не направлені на перевірку безсторонності судді. Адже до виправданих побоювань щодо неупередженості судді не може належати незгода учасника провадження з процесуальними рішеннями, діями чи бездіяльністю слідчого судді. У випадку наявності такої, КПК України встановлює засаду забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ст. 24 КПК України).

Керуючись ст. ст.75, 80, 81, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Індустріального районного суду м. Харкова ОСОБА_4 з розгляду скарги ОСОБА_3 в порядку пункту 7 частини першої статті 303 КПК України на дії дізнавача СД ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, які полягають у відмові у задоволенні клопотання, по справі № 644/8295/25, 1-кс/644/1089/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1