Справа №760/9702/25 1-кс/760/5474/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000334 від 30 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 204 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що детективами підрозділу детективів ТУ БЕБ у Київській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000334, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 вересня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 204 КК України.

З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що невстановлені особи за попередньою змовою групою осіб, у невстановлений період часу, на території м. Києва та Київської області, здійснюють незаконне виготовлення алкогольних напоїв, що становлять загрозу для життя та здоров`я людей.

Досудовим розслідуванням встановлені відомості про причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення осіб, які діють за попередньою змовою між собою, а також підконтрольні вказаним особам виробничі (нежитлові) приміщення, де безпосередньо здійснюється незаконне виробництво алкогольних напоїв, здійснюється незаконне зберігання сировини (спирту) та інших похідних приладів для незаконного виробництва алкогольних напоїв, а також складські (нежитлові) та житлові приміщення, де безпосередньо здійснюється незаконне зберігання незаконно виготовлених алкогольних напоїв, які з метою конспірації незаконної діяльності розташовані у різних частинах м. Києва та Київської області.

Так, за результатами обшуку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , були виявлені та вилучені: пластикова ємність з рідиною прозорого кольору з характерним запахом спирту об`ємом 5 літрів у кількості 103 штук; пластикова ємність з рідиною бурого кольору з характерним запахом спирту об`ємом 5 літрів у кількості 15 штук; картонна коробка з рідиною ємністю 10 літрів у кількості 9 штук.

Виявлені та вилучені незаконно виготовлені підакцизні товари є предметом кримінального правопорушення (у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом), передбаченому частиною першою статті 204 КК України та самі по собі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Незаконно виготовлені підакцизні товари, інші речі вилучені в ході обшуку, після огляду та фіксації у протоколі, будуть мати доказове значення у кримінальному проваджені, а саме будуть підтверджувати факт незаконного виробництва, придбання, зберігання з метою збуту та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів кінцевому споживачу, яке здійснювалося фігурантами кримінального провадження.

09 квітня 2025 року вилучені речі визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, з метою збереження вилучених речей, що визнані речовим доказом по кримінальному провадженню, запобіганню можливості їх приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, що буде мати негативні наслідки для кримінального провадження, виникла необхідність у накладені на них арешту, тому прокурор звернувся до суду з цим клопотанням.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки слідчому судді невідомо.

Власник майна та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки слідчому судді невідомо.

Враховуючи положення частини першої статті 171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання у відсутність слідчого, власника майна та його представника.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що детективами підрозділу детективів ТУ БЕБ у Київській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000334, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 вересня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною третьою статті 204 КК України.

08 квітня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва було проведено обшук нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: пластикову ємність з рідиною прозорого кольору з характерним запахом спирту об`ємом 5 літрів у кількості 103 штук; пластикову ємність з рідиною бурого кольору з характерним запахом спирту об`ємом 5 літрів у кількості 15 штук; картонну коробка з рідиною ємністю 10 літрів у кількості 9 штук.

Постановою старшого детектива Територіального управління БЕБ у Київській області від 09 квітня 2025 року вилучені 08 квітня 2025 року під час обшуку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 речі визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У клопотанні прокурора зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки зазначене вище майно може бути предметом, знаряддям вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, а також містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а незастосування зазначеного засобу забезпечення кримінального провадження, може призвести до негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Таким чином, прокурором доведено наявність підстав вважати, що на цьому етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучені під час обшуку речі можуть бути знаряддям, предметом розслідуваного кримінального правопорушення, та містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідають ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України, що згідно з частиною третьою статті 173 КПК України дає підстави для арешту зазначеного майна як речового доказу з метою його збереження.

Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено 08 квітня 2025 року під час проведення обшуку нежитлового приміщення, розташованого, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- пластикову ємність з рідиною прозорого кольору з характерним запахом спирту об`ємом 5 літрів у кількості 103 штук;

- пластикову ємність з рідиною бурого кольору з характерним запахом спирту об`ємом 5 літрів у кількості 15 штук;

- картонну коробку з рідиною ємністю 10 літрів у кількості 9 штук.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську обласну прокуратуру.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1