Справа № 591/8386/25
Провадження № 1-кп/591/522/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м.Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Суми кримінальне провадження 0004196 , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2025

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , проживає в цивільному шлюбі, військовослужбовець, громадянин України, раніше не судимого в силу ст. 89 КК УКраїни у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, учасники кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.12.2024 № 375, солдата призваного по мобілізації ОСОБА_3 , старшого навідника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 7 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26 грудня 2024 року № 121-РС на посаду гранатометника 4 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 26 грудня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, та умов укладеного контракту, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно дотримуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2025 № 16, солдат ОСОБА_3 , гранатометник 4 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що вибув з району виконання бойових завдань 16 січня 2025 року в АДРЕСА_1 у відпустку за станом здоров`я на 30 діб, з 16 січня по 14 лютого 2025 року. З 16 січня 2025 року виключено з котлового забезпечення (сніданку) в районі виконання бойових завдань.

Після закінчення зазначеної відпустки солдат ОСОБА_3 мав повернутися до військової частини НОМЕР_1 в район виконання завдань тимчасове місце розташування підрозділу поблизу АДРЕСА_3 в строк до 08 год. 00 хв.

15 лютого 2025 року.

Однак в подальшому, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , проходячи військову службу в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу, ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від її проходження, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, а саме у визначений час з відпустки за станом здоров`я, тобто до 08 год. 00 хв. 15.02.2025 та в подальші дні, до місця несення служби пункту тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_3 , не з`явився, час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 , або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього до 02.06.2025.

В подальшому, 02.06.2025 солдата ОСОБА_3 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_4 , внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

ОСОБА_3 з 15.02.2025 по 02.06.2025 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, він дійсно після відпустки 15.02.2025 до місця несення служби пункту тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_3 , так , як лікувався, та займався сімейними справами. Має намір проходити військову службу далі. Щиро кається.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена в повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ч.5 407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем, нез`явився вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, зважаючи на ступінь його тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує, що згідно зі ст. 12 КК України скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який має постійне місце, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, стан здоров`я стан після обмороження обох стоп I-II ст., та характеристику з місця служби згідно якої він себе зарекомендував посередньо.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити у межах санкції, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку у законну силу залишити без змін.

Цивільного позову у справі не заявлено. Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. 369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку суду в законну силу залишити тримання під вартою, але не більше ніж до 16.11.2025.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 18.06.2025.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення в період з 18.06.2025 по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1