Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/94/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 19.01.2026, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше несудимого,

в учиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

17 січня 2026 року близько 16:00 год ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин затіяв сварку зі своєю дружиною ОСОБА_3 , мешканкою цього ж будинку, під час якої умисно та з метою заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень наніс декілька ударів кулаками рук та роззутими ногами в область рук і ніг потерпілої ОСОБА_3 .

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 , згідно з висновком судово-медичного експерта № 11-м від 22.01.2026, спричинив потерпілій ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах середньої третини правого передпліччя, синця на шкірних покривах середньої третини лівої гомілки та двох синців на шкірних покривах середньої третини правої гомілки, які виникли від дії твердих, тупих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути стиснуті пальці в кулак або ноги сторонньої особи. Розладу здоров`я за собою не потягли і по цій ознаці кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. По давності вкладаються у час події, яка мала місце 17.01.2026, та малоймовірно, що ці тілесні ушкодження могли виникнути при падінні з висоти власного зросту, а є наслідками локальних ударів.

Ці дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано як учинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Частинами 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно зі загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена 26.01.2026 у присутності його захисника-адвоката ОСОБА_4 , відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згоден і не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден із розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відповідно до положень статті 302 КПК України, та ознайомлений із обмеженням права апеляційного оскарження.

Потерпіла ОСОБА_3 , відповідно до поданої нею письмової заяви від 26.01.2026, також згідна на розгляд цього кримінального провадження в суді у спрощеному порядку.

Згідно з наявним у матеріалах справи клопотання, прокурорка ОСОБА_5 просить обвинувальний акт розглядати відповідно до ст. 302 КПК України.

За положеннями частин 2 і 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Зважаючи на наведене та беручи до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується в учиненні кримінального проступку, враховуючи заяву обвинуваченого про визнання ним винуватості, його згоду зі встановленими під час досудового розслідування обставинами та з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, враховуючи згоду потерпілої на розгляд справи в спрощеному порядку за відсутності учасників провадження, відсутність сумнівів у добровільності таких позицій обвинуваченого та потерпілої, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у порядку, визначеному статтями 381, 382 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто завданні потерпілій ОСОБА_3 умисного легкого тілесного ушкодження.

За змістом частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною в учиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Керуючись загальними засадами призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, то при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку та його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше несудимий, непрацюючий, одружений, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на «Д» обліку у лікаря-психіатра, лікаря нарколога та фтизіатра не перебуває, а також обставини, що впливають на його покарання, з яких пом`якшуючими, відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття та активне сприяння ним розкриттю кримінального правопорушення, а обтяжуючими, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення ним кримінального правопорушення щодо подружжя.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид і міру покарання у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 125 КК України, та враховуючи: - ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком; - його особу; - матеріальний стан; - фактичні обставини справи; - наявність обставин, що пом`якшують покарання і обставину, що його обтяжує, а також з урахуванням загальних засад призначення покарання, суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у максимальному розмірі та вважає за недоцільним призначення йому більш суворого виду покарання у межах санкції даної статті кримінального закону у виді громадських робіт, а покарання у виді виправних робіт не може бути йому призначене, адже він ніде не працює. Водночас суд переконаний, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, саме цей вид і міра покарання буде достатньою для виправлення ОСОБА_3 та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази й процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись статтями 368-371, 373, 374, 381, 382, 394, 395, 532 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним в учиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1