ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/403/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04 вересня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному 02 жовтня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002738 за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, Кіровоградської області, військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації, який приходить службу на посаді стрільця - помічника гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04 вересня 2024 року засуджено ОСОБА_11 за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Ухвалено рішення щодо долі речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_11 визнаний винним в тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період і проходячи її на посаді стрільця - помічника гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , 01 жовтня 2023 року близько о 21:00 годин, перебуваючи у місці тимчасової дислокації, за адресою: АДРЕСА_2 , де після добового чергування, в порушення статуту Збройних сил України, розпивав спиртні напої.

Після вживання спиртних напоїв у ОСОБА_11 відбувся конфлікт через особисті неприязні стосунки з командиром відділення - командиром машини З механізованого відділення 2 механізованого взводу 8 механізованої роти З механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_12 , внаслідок чого у ОСОБА_11 виник умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_12 , використовуючи при цьому у якості знаряддя вчинення злочину закріплений за ним АК-74 кал. 5,45 мм., №. АК-74 № НОМЕР_3 1981 року випуску.

В подальшому ОСОБА_11 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, 01 жовтня 2023 року близько о 21-00 год., перебуваючи на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_2 , (координати 49.155, НОМЕР_4 ) використовуючи закріплену за ним автоматичну зброю марки АК-74 кал. 5,45 мм., № НОМЕР_3 1981 року випуску, здійснив два постріли у ОСОБА_12 , внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме:

- одна наскрізна вогнепальна рана задньої та передньої поверхні грудної клітини з пошкодженням правої легені та другого ребра, раневий канал направлений ззаду наперед, декілька зліва направо загальною довжиною 22 см;

- одна наскрізна вогнепальна рана правого стегна з переломом стегнової кістки, раневий канал направлений зверху донизу, справо на ліво, загальною довжиною біля 11 см..

Причиною смерті стало вогнепальне поранення тулубу з пошкодженням правої легені.

Від отриманих вогнепальних кульових поранень потерпілий ОСОБА_12 загинув на місці.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі представник потерпілих адвокат ОСОБА_7 просить вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04 вересня 2024 року щодо ОСОБА_11 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину внаслідок м`якості. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування посилається на те, що потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх представником були подані клопотання про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, однак в день розгляду 04 вересня 2024 року в суді, з якого вони приймали участь було відключено електроенергію, та вони не змогли прийняти участь та попередити своєчасно про відсутність зв`язку, однак судом не були з`ясовані причини неможливості участі потерпілих в режимі відеоконференції, чим були порушені їх права, передбачені ст.55-57, 353, 364 КПК України.

Водночас зазначає, що судом не встановлені мотиви, з яких було вчинено вбивство; невірно кваліфіковані дії обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України, та їх необхідно перекваліфікувати на п.6 або п.п.7, 8 ч.2 ст.115 КК України; судом незаконно визнані обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину; суд призначив занадто м`яке покарання та не врахував, що обвинувачений раніше був двічі судимий, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно здійснив постріли у командира в/ч.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги представника потерпілого підтримав в частині скасування вироку та направлення на новий судовий розгляд, у зв`язку з порушенням прав потерпілих.

Потерпілі та їх представник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та наполягали на її задоволенні.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні вважали необґрунтованою апеляційну скаргу представника потерпілих та просили залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілих та їх представника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з частиною 3 ст.21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 статті 56 КПК України закріплено право потерпілого під час судового провадження в будь-якій інстанції бути завчасно поінформованим про час та місце судового розгляду, брати участь у судовому провадженні. Кримінальний процесуальний закон покладає на суд обов`язок забезпечити реалізацію потерпілим указаних прав з огляду на положення частини 6 статті 22 КПК України.

Відповідно до частини 2 статті 318 КПК України судовий розгляд здійснюється у судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Згідно частини 1 статті 135 КПК України, особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. При цьому суд повинен переконатися, що таке повідомлення мало місце.

Частиною 1 статті 136 КПК України встановлено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Проте, з матеріалів судового провадження вбачається, що зазначених вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався, з огляду на таке. Перевіряючи матеріали судового провадження, судом апеляційної інстанції встановлено, що 09 серпня 2024 року в провадження судді ОСОБА_1 надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч.1 ст.115 КК України (т.1 а.с.166).

Потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх представником адвокатом ОСОБА_7 було подано клопотання з проханням провести судове засідання за їх участю у режимі відеоконференції з Красноокнянським районним судом м.Одеси.

26 серпня 2024 року в підготовчому судовому засіданні за участю в режимі відеоконференції потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого та його захисника ОСОБА_10 , розгляд даного кримінального провадження було призначено на 04 вересня 2024 року.

Відповідно до журналу судового засідання від 04 вересня 2024 року в судовому засіданні судом вирішено про можливість проведення розгляду за відсутності потерпілих. При цьому судом не було з`ясовано підстави неможливості підключення потерпілих та їх представника до судового засідання. Будь-яких заяв щодо розгляду за їх відсутністю матеріали справи не містять.

У цьому судовому засіданні було оголошено обвинувальний акт, визначено порядок дослідження доказів (ч.3 ст.349 КПК України), допитано обвинуваченого ОСОБА_11 , досліджені письмові докази, проведені судові дебати, надано останнє слово обвинуваченому та постановлено вирок.

Таким чином, колегія суддів констатує, що розгляд кримінального провадження було здійснено за відсутності потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх представника без перевірки причин їх відсутності на відеозв`язку в районному суді, чим порушено їх фундаментальне право приймати участь в судовому засіданні, в тому числі висловлювати свою думку щодо правильності обвинувачення та призначення покарання.

ЄСПЛ неодноразово вказував у своїх рішеннях, що сумлінне забезпечення здійснення прав гарантованих статтею 6 Конвенції, є обов`язком держави. Право на публічний розгляд справи буде позбавлене сенсу, якщо сторону, яка бере участь у справі, не сповіщають про судове засідання з таким розрахунком, щоб вона мала можливість з`явитися в суд у тому випадку, якщо особа вирішить скористатися своїм правом, передбаченим національним законодавством (рішення ЄСПЛ від 10.07.2003 у справі «Мультиплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia).

Враховуючи, що представник потерпілих в апеляційній скарзі зазначає про те, що судом першої інстанції не були з`ясовані підстави неможливості підключення потерпілих до судового засідання, що підтверджується матеріалами провадження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що встановлені порушення є істотними, оскільки судове провадження здійснено за відсутності потерпілих, які бажали приймати участь, про що надали заяву.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а відповідно до п.5 ч.2 цієї статті судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, який бажав примати участь.

Враховуючи, що судом першої інстанції було проведено розгляд за відсутності потерпілих, які наполягали на участі у справі, тобто не було забезпечено реалізацію потерпілим прав з огляду на положення ч.6 ст.22 КПК України, а саме не було надано права брати участь у судовому провадженні та безпосередній перевірці доказів , а також висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, то колегія суддів вважає, що це є процесуально неприпустимим при ухваленні остаточного судового рішення за наслідками судового розгляду, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у статті 370 КПК України, а також містяться у статті 7 КПК України серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати.

Потерпілий був обмежений у своїх правах, визначених ч. 3 ст. 56 КПК України, що є грубим порушенням вимог КПК України.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає, що допущенні судом першої інстанції порушення у відповідності до ст.412 КПК України є істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, як того вимагає ст.370 цього ж Кодексу, а відтак такими, які згідно з п.6 ч.1 ст.407, п.3 ч.1 ст.409, ст.ст.412, 415 КПК України є правовою підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. Таким чином, призначення нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції зможе найбільш повно та ефективно забезпечити змагальність процесу, реалізацію сторонами їх прав та виконання обов`язків, дозволить повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення та перевірити доводи сторін.

Інші доводи зазначені в апеляційній скарзі представника потерпілих, які стосуються доведеності чи недоведеності обвинувачення в обсязі, висунутому органом досудового розслідування, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, а також щодо правильності призначеного покарання, мають бути враховані судом під час нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Мотивуючи його тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слугували обранню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, на даний час не змінились.

Згідно матеріалів цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10 жовтня 2023 року, під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В подальшому запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_11 неодноразово продовжувався судом першої інстанції.

За вироком суду обвинуваченому ОСОБА_11 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Нормами ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Приписами ч.1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Враховуючи вимоги ст.404 КПК України та беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справах «Едуард Шабалін проти Росії» (рішення ЄСПЛ від 16 жовтня 2014 року) і «Руслан Яковенко проти України» (рішення ЄСПЛ від 04 вересня 2015 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_11 за пред`явленим обвинуваченням, з метою попередження ризику його переховування від суду, оскільки він не може не усвідомлювати ймовірність повторного визнання його вини за висунутим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 7 до 15 років, колегія суддів вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04 вересня 2024 року щодо ОСОБА_11 - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_11 у тому ж суді першої інстанції.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 22 грудня 2025 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4