01 грудня 2025 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі
головуючого суддіОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_4
обвинуваченогоОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, українця, неодруженого, який здобув середню технічну освіту, на час затримання працював електриком ТОВ «Індустріальна група «Юкран», на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,
На розгляді суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
01.12.2025 прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, в обґрунтування якого зазначив, що судовий розгляд кримінального провадження не завершено, строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 21.12.2025. Ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, не зменшилися та продовжують існувати. Інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого, не унеможливлять вчинення ним перешкод кримінальному провадженню.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Обвинувачений та захисник, які приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваного питання, суд доходить наступних висновків.
Частинами 1, 2 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2025 до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави на строк до 26.10.2025. Ухвалою слідчого судді від 23.10.2025 строк застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу продовжено до 21.12.2025.
Відповідно до приписів ст. 177 КПК України підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України (ч. 1 ст. 183 КПК України).
Відповідно до приписів ст. 177 КПК України підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
На переконання суду, ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існування яких було встановлено слідчим судом під час вирішення питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.
Так, інкримінований обвинуваченому злочин є особливо тяжким, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна. Будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки, обвинувачений потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.
З огляду на обставини кримінального провадження, викладені в обвинувальному акті, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, також продовжує існувати, оскільки обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти інкримінований йому злочин.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що гарантувати запобігання встановленим ризикам та належну процесуальну поведінку обвинуваченого без застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачається можливим.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, унеможливлює вчинення обвинуваченим перешкод кримінальному провадженню.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що більш м`які запобіжні заходи на даній стадії судового провадження не зможуть гарантувати запобігання встановленим ризикам та належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Даних щодо наявності у обвинуваченого захворювань, що виключають можливість його утримання під вартою, суду не надано.
Частиною ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 111 КК України.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою без визначення розміру застави до 29 січня 2026 року.
Керуючись ст. 325, 369-372 КПК України, колегія суддів
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою без визначення застави до 29 січня 2026 року.
Визначити строк дії ухвали до 29 січня 2026 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В інший частині ухвала оскарженню не підлягає.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Повний текст ухвали складений 02 грудня 2025 року.

Головуючий суддяОСОБА_1
СуддіОСОБА_2
ОСОБА_3