Справа № 474/952/25
Провадження № 1-кс/474/148/25
УХВАЛА

Іменем України

01.10.25р. с-ще Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув скаргу представниці Акціонерного товариства Державний ощадний банк України ОСОБА_3 на постанову слідчого у кримінальному провадженні - начальника СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_4 від 24.09.2021р. про закриття кримінального провадження, внесеного 05.12.2014р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України, -

встановив:

25.09.2025р. до слідчого судді надійшла скарга представниці Акціонерного товариства Державний ощадний банк України ОСОБА_3 (далі - скаржниця), в якій остання просить скасувати постанову слідчого у кримінальному провадженні - начальника СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_4 (далі - слідчий) від 24.09.2021р. про закриття кримінального провадження, внесеного 05.12.2014р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України. (далі - оскаржувана постанова).

Скарга обґрунтована тим, що в оскаржуваній постанові слідчий зазначив, що у вказаному кримінальному провадженні проведено всі можливі слідчі дії, витребувано всі документи, які мають значення для досудового розслідування, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність прийняття рішення про завершення досудового розслідування на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Скаржниця вважає, що вказана оскаржувана постанова є такою, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, передчасною та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Кримінальне провадження № 0000486 від 05.12.2014р. було розпочато за заявою Банку за ч. 5 ст. 191 КК України за фактом привласнення грошових коштів Банку посадовими особами філії - Кривоозерського відділення № 3161 ВАТ Ощадбанк (смт Криве Озеро).

Підставою для подання заяви стало встановлення фахівцями філії - Миколаївського обласного управління АТ Ощадбанк фактів виникнення простроченої кредитної заборгованості у Кривоозерському відділенні № 3161 ВАТ Ощадбанк та відмова мешканців смт Врадіївка Миколаївської області від того, що вони будь-коли отримували кредити в установах Банку.

Під час перевірки таких фактів досудовим слідством встановлено, що протягом 2006- 2009 років ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обманим шляхом, використовуючи підроблені довідки про заробітну плату та гарантійні талони на: побутову техніку незаконно отримували кредити у філії - Кривоозерському відділенні ВАТ Ощадбанк №3161.

19.03.20210р. за № 11/184 за даними фактами на ім`я Прокурора Врадіївського району Миколаївської області направлено заяву для розгляду та вжиття заходів згідно діючого законодавства.

17.05.2010р. прокурором Врадіївського району порушено кримінальну справу № 106200007 за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України, за фактом заволодіння у період з жовтня 2006 року по вересень 2008 року службовими особами філії - Кривоозерського відділення № 3161 ВАТ Ощадбанк шляхом підроблення офіційних документів грошовими коштами Банку у сумі 2 190 000,00 грн.

Слідством доведено, що ОСОБА_5 у період часу з 23.10.2006р. по 11.09.2008р., діючи за попередньою змовою з керуючим філією - Кривоозерським відділенням № 3161 ВАТ Ощадбанк ОСОБА_10 , шляхом підроблення та використання завідомо підроблених офіційних документів - довідок про доходи, а також шляхом підроблення документів кредитних справ щодо 42 позичальників, привласнив грошові кошти Кривоозерського відділення № 3161 ВАТ Ощабанк у загальному розмірі 700 000,00 грн.

Матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, з обвинувальним висновком направлено до Кривоозерського районного суду Миколаївської області у порядку ст. 232 КПК України для розгляду по суті.

18.12.2012р. Кривоозерським районним судом Миколаївської області у справі № 1415/870/2012, 1/1415/73/2012 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України як співвиконавство у заволодінні грошовими коштами АТ Ощадбанк в сумі 700 000,00 грн, вчиненим повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах. ОСОБА_5 добровільно відшкодував заподіяну матеріальну шкоду в сумі 643 091,16 грн. Цивільний позов АТ Ощадбанк судом задоволено та стягнуто в засудженого ОСОБА_5 матеріальну шкоду на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Територіально відокремлене безбалансове відділення 10014/142 філії - Миколаївського обласного управління ПАТ Ощадбанк в сумі 56 908 грн. 84 коп.

В іншій частині слідчий прокуратури Кривоозерського району Миколаївської області, враховуючи те, що 29.12.2009р. керуючий філією - Кривоозерським відділенням № 3161 ВАТ Ощадбанк ОСОБА_10 помер, виділив з кримінальної справи № 10620007 в окреме і провадження кримінальну справу № 12670022 за фактом заволодіння службовими особами філії Кривоозерського відділення № 3161 ВАТ Ощадбанк шляхом підроблення офіційних документів грошовими коштами Банку на загальну суму 1 804 000,00 грн.

18.12.2012р. слідчим СВ Кривоозерського РВ УМВС України винесено постанову про закриття кримінальної справи №12670022 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року) відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у зв`язку зі смертю останніх.

12.11.2024р. ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області у справі № 479/1217/14-к постанову про закриття кримінальної справи №12670022 від 18.12.2012 скасовано.

05.12.2014р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486 внесено повідомлення за фактом заволодіння службовими особами філії - Кривоозерського відділення № 3161 ВАТ Ощадбанк шляхом підроблення офіційних документів грошовими коштами Банку на загальну суму 1 804 000,00 грн з правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191 КК України

Оскаржуваною постановою кримінальне провадження № 0000486 від 05.12.2014р. закрито 24.09.2021р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 210 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Однак, всупереч вимогам КПК України, а саме ч. 5 ст. 210 КПК України, мотиви прийняття постанови наведено без посилання на положення КПК України, не зазначено інших доказів, крім показань самих працівників Банку, які брали безпосередню участь в оформленні підробних кредитних справ та документів на видачу готівки, не зазначено відомостей про можливість та порядок оскарження постанови.

Так, мотивуючи відсутність складу злочину в діях інших осіб, крім ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , слідчим зазначено, що конструктивною ознакою складів злочинів, передбачених ст.ст. 191 та 366 КК України, є наявність умислу в діяннях тої чи іншої особи. Проведеним досудовим слідством в діяннях ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 умислу не вбачається, оскільки останні діяли за вказівкою керівництва, не спостерігаючи особу, яка отримувала грошові кошти, внаслідок чого вважали, що ситуація в повній мірі контролювалась ОСОБА_10 як стороною від Банку при підписанні кредитного договору. Таким чином, вищевказане свідчить про відсутність в їх діях ознак кримінальних правопорушень передбачених КК України.

Також слідчим зазначено, що з приводу обставин укладення договорів відомо з показів працівників філії - Кривоозерського відділенням № 3161 ВАТ Ощадбанк, які допитані в якості свідків. Аналізуючи їх покази вони є логічними та послідовними, та не викликають сумніву у достовірності та правдивості.

При цьому, з постанови не вбачається, які ж слідчі дії, крім допиту безпосередніх учасників виготовлення підроблених документів, здійснив слідчий, які докази було зібрано на встановлення обставини, що дали змогу слідчому дійти висновку про необхідність закриття кримінального провадження у відношенні працівників сектору організації роздрібного кредитування філії - Кривоозерського відділенням № 3161 ВАТ Ощадбанк, а саме: ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та касирів ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , які здійснювали видачу грошових коштів за підробленими кредитними договорами Та показали, що в основній частині щодо видачі цих грошових коштів вони обставин не пам`ятають.

Також, вищевказані особи показали, що ними виготовлялись кредитні договори, договори поруки, договори застави майна та інша супутня документація, яку вони, частково попередньо заповнивши, у тому числі заяви на видачу готівки, заносили ОСОБА_10 або особисто, або через ОСОБА_13 , у кабінет останнього. Після підписання всіх документів сторонами ОСОБА_10 передав документи їх виконавцям, після чого документи виконавці особисто самі від свого імені, де потрібно, підписували кредитний договір, договори поруки, договір застави майна та інші документи.

Суб`єктивна сторона службового підроблення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, характеризується тільки прямим умислом, бо винний діє завідомо, тобто усвідомлює неправдивий характер тих відомостей, що вносяться ним до офіційних документів, або усвідомлює, що документ, який він видає, повністю чи частково не відповідає дійсності (є неправдивим).

Психічне ставлення винного до наслідків, передбачених ч. 2 ст. 366 КК України, може бути як умисним, так і необережним. Мотиви та мета службового підроблення можуть бути різними і на кваліфікацію не впливають. Внесення до документів відомостей, неправдивий характер яких службова особа не усвідомлює, чи видача документа, невідповідність дійсності якого нею не усвідомлюється, виключає склад службового підроблення і за наявності необхідних умов може бути кваліфіковане за ст. 367 КК України.

Якщо службове підроблення вчинюється суб`єктом лише як готування до іншого злочину (крім злочину невеликої тяжкості) або видача підробленого документа містить ознаки замаху на інший злочин, вчинене кваліфікується за сукупністю - за ст. 366 КК України, ст. ст. 14 або 15 КК України і тією статтею Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за відповідний злочин. За сукупністю слід кваліфікувати вчинене і в тому випадку, коли службове підроблення використовується суб`єктом для вчинення (як спосіб вчинення) іншого закінченого злочину (наприклад, для вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України).

Якщо службове підроблення було вчинене для сприяння іншим особам у вчиненні злочину або складання чи видача підробленого документа були заздалегідь обіцяні для приховування цього злочину, дії службової особи кваліфікуються за ст. 366 КК України і як співучасть (ч. 5 ст. 27 КК України) у вчиненому злочині.

З огляду на викладене, скаржниця вважає, що слідчим проведено неповний обсяг слідчих дій, скерованих лише на встановлення винуватості ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 . Щодо інших причетних до кримінального правопорушення осіб, кримінальне провадження закрито з формальних підстав, а тому прийняте слідчим рішення про закриття провадження підлягає скасуванню внаслідок його незаконності, необґрунтованості.

Скаржниця вважає, що наведені у постанові висновки ґрунтуються на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні. Під час досудового розслідування не виконано всі необхідні процесуальні дії, не досліджено всі обставини кримінального провадження, належну правову оцінку їм не надано, а отже, при закритті кримінального провадження вимоги ст.ст. 91, 92, 93 КПК України та інші норми процесуального закону не виконано.

Скаржниця в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила. Водночас 29.09.2025р. звернулася до суду із заявою про розгляд скарги за відсутності представника банку.

Згідно приписів ч. 3 ст. 306 КПК України хоча і передбачено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника, однак оскільки кримінальне процесуальне законодавство не передбачає наслідків неявки цих осіб в судове засідання, вважаю за можливе розглянути скаргу за відсутності скаржниці.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив.

Згідно приписів ч. 3 ст. 306 КПК України неявка слідчої не перешкоджає розгляду скарги.

Кримінальне провадження № 0000486 від 05.12.2014р. було розпочато за заявою Банку за ч. 5 ст. 191 КК України за фактом привласнення грошових коштів Банку посадовими особами філії - Кривоозерського відділення № 3161 ВАТ Ощадбанк (смт Криве Озеро).

Підставою для подання заяви стало встановлення фахівцями філії - Миколаївського обласного управління АТ Ощадбанк фактів виникнення простроченої кредитної заборгованості у Кривоозерському відділенні № 3161 ВАТ Ощадбанк та відмова мешканців смт Врадіївка Миколаївської області від того, що вони будь-коли отримували кредити в установах Банку.

Під час перевірки таких фактів досудовим слідством встановлено, що протягом 2006- 2009 років ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обманим шляхом, використовуючи підроблені довідки про заробітну плату та гарантійні талони на: побутову техніку незаконно отримували кредити у філії - Кривоозерському відділенні ВАТ Ощадбанк №3161.

19.03.20210р. за № 11/184 за даними фактами на ім`я Прокурора Врадіївського району Миколаївської області направлено заяву для розгляду та вжиття заходів згідно діючого законодавства.

17.05.2010р. прокурором Врадіївського району порушено кримінальну справу № 106200007 за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України, за фактом заволодіння у період з жовтня 2006 року по вересень 2008 року службовими особами філії - Кривоозерського відділення № 3161 ВАТ Ощадбанк шляхом підроблення офіційних документів грошовими коштами Банку у сумі 2 190 000,00 грн.

Слідством доведено, що ОСОБА_5 у період часу з 23.10.2006р. по 11.09.2008р., діючи за попередньою змовою з керуючим філією - Кривоозерським відділенням № 3161 ВАТ Ощадбанк ОСОБА_10 , шляхом підроблення та використання завідомо підроблених офіційних документів - довідок про доходи, а також шляхом підроблення документів кредитних справ щодо 42 позичальників, привласнив грошові кошти Кривоозерського відділення № 3161 ВАТ Ощабанк у загальному розмірі 700 000,00 грн.

Матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, з обвинувальним висновком направлено до Кривоозерського районного суду Миколаївської області у порядку ст. 232 КПК України для розгляду по суті.

18.12.2012р. Кривоозерським районним судом Миколаївської області у справі № 1415/870/2012, 1/1415/73/2012 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України як співвиконавство у заволодінні грошовими коштами АТ Ощадбанк в сумі 700 000,00 грн, вчиненим повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах. ОСОБА_5 добровільно відшкодував заподіяну матеріальну шкоду в сумі 643 091,16 грн. Цивільний позов АТ Ощадбанк судом задоволено та стягнуто в засудженого ОСОБА_5 матеріальну шкоду на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Територіально відокремлене безбалансове відділення 10014/142 філії - Миколаївського обласного управління ПАТ Ощадбанк в сумі 56 908 грн. 84 коп.

В іншій частині слідчий прокуратури Кривоозерського району Миколаївської області, враховуючи те, що 29.12.2009р. керуючий філією - Кривоозерським відділенням № 3161 ВАТ Ощадбанк ОСОБА_10 помер, виділив з кримінальної справи № 10620007 в окреме і провадження кримінальну справу № 12670022 за фактом заволодіння службовими особами філії Кривоозерського відділення № 3161 ВАТ Ощадбанк шляхом підроблення офіційних документів грошовими коштами Банку на загальну суму 1 804 000,00 грн.

18.12.2012р. слідчим СВ Кривоозерського РВ УМВС України винесено постанову про закриття кримінальної справи №12670022 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року) відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у зв`язку зі смертю останніх.

12.11.2024р. ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області у справі № 479/1217/14-к постанову про закриття кримінальної справи №12670022 від 18.12.2012 скасовано.

05.12.2014р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486 внесено повідомлення за фактом заволодіння службовими особами філії - Кривоозерського відділення № 3161 ВАТ Ощадбанк шляхом підроблення офіційних документів грошовими коштами Банку на загальну суму 1 804 000,00 грн з правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191 КК України

За результатами проведення досудового розслідування слідчий постановою від 24.09.2021р. закрив кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України.

На обґрунтування відсутності складу кримінального правопорушення слідчий посилається на огляд 44 кредитних справ, накази, інструкції, положення щодо діяльності філії - Кривоозерського відділення № 3161 ВАТ Ощадбанк та показання свідків.

Встановив вказані обставини приходжу до такого висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Відповідно до п.п. 1-3 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування.

Частиною 4 ст. 38 КПК України визначено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Статтями 84-86 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 1 ст. 99 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Частинами 1 та 2 ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

В свою чергу, ч. 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З огляду на приписи чинного законодавства обґрунтованим слід визнавати рішення слідчого, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, які були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також якщо рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

При цьому у розумінні вимог кримінального провадження, відсутність в діянні складу кримінального правопорушення передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) кримінального правопорушення. За таких обставин рішення про закриття кримінального провадження повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, закриваючи останнє, слідчий не дотримався вищевказаних приписів кримінального процесуального законодавства як і належної правової процедури під час здійснення досудового розслідування.

Оскаржувана постанова обґрунтована та мотивована виключно посиланнями на огляд 44 кредитних справ, накази, інструкції, положення щодо діяльності філії - Кривоозерського відділення № 3161 ВАТ Ощадбанк та показання свідків, хоча кримінальне провадження містить 16 томів.

При цьому слідчий не дає оцінку всім доказам здобутим під час досудового розслідування, не обґрунтовує чому він приймає до уваги одні докази та відхиляє інші докази.

Слідчий не дав оцінку діям ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в контексті співучасті у вчиненні кримінального правопорушення та виконання цими особами злочинного наказу, розпорядження.

При цьому, в оскаржуваній постанові слідчий посилається на приписи ст. 62 Конституції України, фактично вказую, що вищевказані особи є невинуватими поки їх вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Вищевказані мотиви прийняття слідчим оскаржуваної постанови є суперечливими, оскільки слідчий одночасно вказує про відсутність складу кримінального правопорушення та про необхідність доведення вини осіб у вчиненні кримінального правопорушення.

Також слід зазначити, що слідчий закриває кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях невстановлених осіб, хоча під час проведення досудового розслідування перевірялась причетність до вчинення кримінального правопорушення конкретних осіб.

Підсумовуючи вищевикладене слід зазначити, що встановленні під час розгляду скарги обставини ставлять під сумнів будь-які результати проведеного досудового дізнання, а тому не має необхідності окремо давати оцінку по кожному твердженню скарги.

Таким чином скарга в цілому є обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372 КПК України, -

постановив:

Скаргу Акціонерного товариства Державний ощадний банк України ОСОБА_3 на постанову слідчого у кримінальному провадженні - начальника СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_4 від 24.09.2021р. про закриття кримінального провадження, внесеного 05.12.2014р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України, - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого у кримінальному провадженні - начальника СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_4 від 24.09.2021р. про закриття кримінального провадження, внесеного 05.12.2014р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та підписаний 07 жовтня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1