Справа № 991/9399/25
Провадження 1-кс/991/9482/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання заяви ОСОБА_3 від 13.09.2025 про кримінальне правопорушення (далі - Скарга), в якій він просить:

- зобов`язати уповноважених осіб НАБУ внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 13.09.2025 про кримінальне правопорушення (далі - Заява).

Скарга (з урахуванням додаткових пояснень) мотивована тим, що 13.09.2025 ОСОБА_3 на електронну пошту НАБУ направлено Заяву, однак, відомості за вказаною Заявою у порушення вимог ст. 214 КПК України до ЄРДР не внесено.

ОСОБА_3 був належним чином викликаний до суду, подав заяву (Вх. № 42842/25-Вх від 19.09.2025) про розгляд Скарги за його відсутності.

Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, (НАБУ) про дату, час та місце розгляду Скарги повідомлений належним чином, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не надіслав.

Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду Скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема слідчий суддя, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим здійснити розгляд Скарги за відсутності особи, що її подала, та представника особи, бездіяльність якої оскаржується.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді Скарги, та на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши зміст Скарги та додані до неї матеріали, дійшов до наступних висновків.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Під час судового розгляду Скарги встановлено, що ОСОБА_3 13.09.2025 на електронну пошту НАБУ направлено Заяву.

Станом на день розгляду Скарги, не надано доказів внесення відомостей за Заявою до ЄРДР.

Згідно з. ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Кримінальним правопорушенням є передбачене КК України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі (ст. 11 КК України).

Положення ст. 214 КПК України перебувають у тісному взаємозв`язку з ч. 1 ст.2 та ст. 11 КК України, згідно з якими підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою не будь-яких дій, а суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки конкретного складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до п. 2 Глави 3 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 30.06.2020 № 298 (далі - Положення), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність у таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Такими даними є посилання у заяві (повідомленні) про кримінальне правопорушення на фактичні обставини, що свідчать про наявність складу відповідного кримінального правопорушення.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, об`єктивні дані, які свідчать про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 2, п. 10 ч. 1 ст. 3, ч. 1 та п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України можливо зробити висновок, що однією із обов`язкових умов для внесення відомостей до ЄРДР є повідомлення/виявлення діяння/бездіяльності, яке містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого особливою частиною КК України. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу кримінального правопорушення, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону кримінального правопорушення і характеризують суспільно-небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діянням та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, до ЄРДР, крім іншого, вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого кримінального правопорушення, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться у заяві/повідомленні про кримінальне правопорушення, за відповідними статтями Кримінального кодексу України.

Зі змісту Заяви встановлено, що ОСОБА_3 оскаржує бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 209 КК України, а саме: громадянин ОСОБА_4 забирав кладом та розповсюджував в особливо великих розмірах наркотичні засоби, місцезнаходження яких повідомляв оператор телеграм-каналу, по території столичного регіону. До вчинення вказаного злочину причетний співробітник Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , який з особистого номеру телефону координував дії громадянина Сидоряка та передавав йому координати місцезнаходження наркотичних засобів. Останній разом із водієм таксі систематично здійснювали виїзди по території міста Києва та Київської області з метою забрання партій наркотичних засобів (PVP, амфетамін) понад 3 кг/тиждень. До організації відповідних дій на предмет розповсюдження наркотичних засобів в особливо великих розмірах також причетний начальник 3 управління ГУ «Д» ДЗНД СБ України ОСОБА_6 як керівник профільного підрозділу СБ України з протидії незаконному обігу наркотичних засобів, а також начальник слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 та колишній перший заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 . Вказані діяння документувались у рамках кримінального провадження № 0001549 від 02.05.2024 (ч. 3 ст. 307 КК України) та інших. У зв`язку з функціонування вказаної схеми щодо незаконного обігу наркотичних засобів (у великих об`ємах) отримуються грошові кошти з боку співробітників правоохоронних та контролюючих органів в особливо великих різмірах, які отримані внаслідок збуту наркотичних засобів (сума яких становить понад 30 млн грн). Обставини причетності до кримінального правопорушення з боку начальника 3 управління ГУ «Д» ДЗНД СБ України ОСОБА_9 також підтверджуються нездійсненням ним повідомлення органу досудового розслідування щодо приховування кримінального правопорушення з боку підлеглої йому на цей час особи - ОСОБА_10 . У подальшому незаконні грошові кошти використовувались для вчинення правочинів, а також із залученням третіх осіб на вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування злочинного походження таких коштів (зокрема, закордонні банківські установи, а також криптовалютні транзакції). Разом з тим, до вчинення, у тому числі предикатного (пов`язаного з організацією та збутом наркотичних засобів) кримінального правопорушення також причетні інші співробітники із числа працівників поліції та прокуратури Дніпровського району міста Києва (враховуючи наявність кримінальних проваджень, передбачених статтями 307 та 309 ККУ, у яких також фігурував ОСОБА_5 ), а також функціонального підрозділу ЦУ СБ України, відповідального за протидію незаконному обігу та контрабанді наркотичних засобів - 3 управління ГУ «Д» ДЗНД СБ України (серед яких Дмитро СПРАВЕДЛИВИЙ, який організовував взаємодію з органами прокуратури щодо приховування вчинення злочинів) та УКР ГУНП у м. Києві. Серед суб`єктів вчинення кримінального правопорушення також наявні співробітники Національної поліції ОСОБА_11 (займав посаду оперативного співробітника Дніпровського УП ГУНП у м. Києві), ОСОБА_12 (співробітник ГУ СБУ у м. Києві та Київській області), ОСОБА_7 (начальник слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП у м. Києві), ОСОБА_6 (начальник 3 управління ГУ «Д» ДЗНД СБ України) та ОСОБА_13 (співробітник 3 управління ГУ «Д» ДЗНД СБ України). Окреме кримінальне провадження, вчинене на території Київської області (Обухівський район), через Дніпровську окружну прокуратуру та Київську обласну прокуратуру було передане до відповідної території обслуговування (у зв`язку із виявленням кладів на території селищ Обухівського району). Заявник зазначає про вчинення кримінального правопорушення на предмет легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, в особливо великому розмірі (тобто перевищує 18 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - понад 27 252 000 грн).

Однак у Заяві відсутні будь-які конкретні об`єктивні дані, які б свідчили про наявність в діях вказаних осіб ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення, не зазначено фактичних обставин, наявність яких може свідчити про достатні підстави вважати щодо вчинення кримінального правопорушення, зокрема даних про визначення розміру предмета кримінального правопорушення, з чим вищезазначені положення закону безпосередньо пов`язують внесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до ст. 33-1 КПК України, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

Інші суди, визначені цим Кодексом, не можуть розглядати кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду (крім випадку, передбаченого абзацом сьомим частини першої статті 34 цього Кодексу).

У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються:

а) кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем;

б) кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України.

Так, склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 КК України, не відноситься до корупційних кримінальних правопорушень, передбачених приміткою до ст. 45 КК України, та не передбачений ч. 1 ст. 33-1 КПК України, а за такого, не належить до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

Враховуючи викладене та беручи до уваги відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України, яке підсудне Вищому антикорупційному суду, слідчим суддею не надається оцінка наявності/відсутності в Заяві об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про яке зазначає ОСОБА_3 .

При цьому, маніпулятивне зазначення у Заяві про наявність ознак злочину, передбаченого ст. 209 КК України, та розмір предмета злочину без будь-яких фактичних обставин, які б це підтверджували та могли б бути перевірені під час досудового розслідування, може вказувати на зловживання з боку заявника задля створення штучних підстав розгляду скарги на бездіяльність у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України саме Вищим антикорупційним судом, у випадку допущення органом досудового розслідування, до якого подано відповідну заяву, такої бездіяльності.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування може бути постановлена, зокрема про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення Скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 303, 306-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_14