Справа № 202/2906/25
Провадження № 1-кс/202/8144/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника скаржника - адвоката ОСОБА_3

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 15.08.2025 у кримінальному провадженні №0000042 від 20.01.2025 року про призначення медико соціальної експертизи ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді в інтересах ОСОБА_5 зі скаргою на постанову слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 15.08.2025 у кримінальному провадженні №0000042 від 20.01.2025 року про призначення медико соціальної експертизи ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В обґрунтування своєї скарги посилається за на те, що відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень органів досудового розслідування, якщо вони впливають на права та законні інтереси особи.

Він не є стороною чи учасником кримінального провадження, однак винесенням постанови, відносно нього поставлено питання призначення медико-соціальної експертизи, що на його переконання є втручанням у сферу приватного і сімейного життя особи, що охороняється ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначив, що у кримінальному провадженні, в рамках якого здійснюється досудове розслідування, було встановлено, що службові особи комунальному підприємстві «Дніпровський обласний клінічний центр діагностики та лікування» Дніпропетровської обласної ради організували функціонування протиправної схеми, пов`язаної із встановленням фіктивних діагнозів військовозобов`язаним громадянам України, які у подальшому забезпечать їм зняття з військового обліку після проходження військової лікарської комісії та безперешкодний виїзд за межі державного кордону України. Вказана схема організована з метою власного збагачення направлена на сприяння у незаконному переправлянні осіб через державний кордон України, шляхом складання та видачі завідомо неправдивих офіційних медичних документів, які підтверджують медичний діагноз.

Таким чином, під сумнів наразі поставлено законність визначення групи інвалідності та подальше визнання непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку громадян (осіб чоловічої статті) в період дії воєнного стану з 24 лютого 2022 року по теперішній час на території Дніпропетровської області.

В той же час, ОСОБА_5 визначено групу інвалідності у 2017 році іншим медичним закладом та зовсім за іншим захворюванням, аніж ті, які наразі перевіряються слідчим в рамках досудового розслідування даного кримінального провадження.

У постанові слідчого не міститься належного обґрунтування та відсутній причино-наслідковий зв`язок між необхідністю призначати ОСОБА_5 медико-соціальну експертизу із можливими незаконними діями службових осіб комунального підприємства «Дніпровський обласний клінічний центр діагностики та лікування» Дніпропетровської обласної ради.

Крім того, підстави для призначення експертизи чітко визначені ст. ст. 242-244 КПК України.

Зауважив, що маючі законні підстави для виїзду за кордон ОСОБА_5 жодного разу в період з 24 лютого 2022 року по теперішній час не виїжджав за межі України.

У судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу, вважаючи постанову незаконною та необґрунтованою. Зазначив, що групу інвалідності ОСОБА_5 було визначено ще у 2017 році КНП «Синельниківська центральна міська лікарня» Синельниківської міської ради, а ОСОБА_5 не має жодного відношення до даного кримінального провадження.

Слідчий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, надала письмові заперечення, доводи яких звела до того, що відповідно до медико-експертної справи ОСОБА_5 , з 10.01.2017 року йому було встановлено III групу інвалідності за станом здоров?я, проте 16.05.2023 року після проходження лікування у КП «ДОКЦДЛ» йому було призначено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із чим, органом досудового розслідування наявні сумніви щодо можливого підроблення медичних документів, які могли бути використані для встановлення зазначеної групи інвалідності. Постанову слідчого про призначення медико-соціальної експертизи не можна вважати безпідставною, оскільки її метою є підтвердження або спростування фактів, що мають значення для кримінального провадження. У зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000042 від 20.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи комунальному підприємстві «Дніпровський обласний клінічний центр діагностики та лікування» Дніпропетровської обласної ради (), організували функціонування протиправної схеми, пов`язаної із встановленням фіктивних діагнозів військовозобов`язаним громадянам України, які у подальшому забезпечать їм зняття з військового обліку після проходження військової лікарської комісії та безперешкодний виїзд за межі державного кордону України. Вказана схема організована з метою власного збагачення направлена на сприяння у незаконному переправлянні осіб через державний кордон України, шляхом складання та видачі завідомо неправдивих офіційних медичних документів, які підтверджують медичний діагноз.

В рамках даного кримінального провадження 15.08.2025 року слідчим ОСОБА_6 винесено постанову про призначення медико-соціальної експертизи ОСОБА_5 .

Листом ДУ «УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України» від 10.10.2025 ОСОБА_5 було повідомлено про необхідність прибуття для проходження додаткового медичного обстеження в стаціонарних умовах.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні

Відповідно до положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зважаючи, що ОСОБА_5 не є стороною кримінального провадження, однак постанова слідчого стосується його прав та законних інтересів, які обмежуються під час досудового розслідування та не має іншого порядку, окрім судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає її прийнятною.

Вирішуючи питання щодо законності постанови слідчого від15.08.2025 року про призначення медико-соціальної експертизи ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно ч.1 ст. 242 КПК України е кспертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Згідно із положеннями ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

В той же час, слідчим не обґрунтовано зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Так, за встановлених обставин кримінального провадження, яке здійснюється відносно службових осіб КП «Дніпровський обласний клінічний центр діагностики та лікування» Дніпропетровської обласної ради, органом досудового розслідування встановлено організацію функціонування протиправної схеми, пов`язаної із встановленням фіктивних діагнозів військовозобов`язаним громадянам України, які у подальшому забезпечать їм зняття з військового обліку після проходження військової лікарської комісії та безперешкодний виїзд за межі державного кордону України.

В той же час, у постанові слідчого відсутні відомості щодо мотивів прийняття постанови саме відносно ОСОБА_5 та їх обґрунтування, оскільки він не є стороною кримінального провадження, постанова не містить відомостей чи фактів встановлення йому фіктивного діагнозу чи обґрунтованих підозр у цьому, які б спирались на фактичні обставини справи.

При цьому, як встановлено слідчим суддею, жодним службовим особам КП «Дніпровський обласний клінічний центр діагностики та лікування» Дніпропетровської обласної ради не було повідомлено про підозру за цим фактом.

В той же час, слідчий суддя зважає також, що кримінальне провадження відносно самого ОСОБА_5 за фактами ухилення від призову на військову службу під час мобілізації чи на особливий період або підроблення чи використання завідомо підробленого документа у якому за наявності достатніх підстав, доцільно було б призначати відповідну експертизу, відсутнє.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги й ступінь втручання у права ОСОБА_5 , зокрема не проведення дослідження за сукупністю медичної документації, а необхідність прибуття та перебування у медичному закладі в режимі стаціонару.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 25.12.1993 у справі «Функе проти Франції» зазначив, що не можливо здійснення по відношенню до особи будь - якого примусу з метою надання цією особою доказів, які згодом буде покладено в основу її обвинувачення.

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

За приписами ст. 22 КПУ України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий має довести в суді, що встановити дані обставини іншим способом (зокрема менш обтяжливим, аніж перебування у стаціонарі) неможливо і примус є єдиним можливим засобом.

Зважаючи викладене, слідчий суддя дійшов до переконання, що винесена постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, без належних правових підстав обмежує права та законні інтереси ОСОБА_5 під час досудового розслідування кримінального провадження до якого він наразі не має жодного відношення, покладаючи на нього надмірний тягар та втручання у приватне життя.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що у разі отримання підтвердженої інформації про невідповідність встановленої групи інвалідності медичним діагнозам, слідчий має повноваження внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за даним фактом.

Керуючись ст.ст. 303-309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 15.08.2025 у кримінальному провадженні №0000042 від 20.01.2025 року про призначення медико соціальної експертизи ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1