ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 грудня 2025 року м. Київ

Суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчої судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4 від участі у розгляді справи №991/12116/25,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2025 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями на розгляд судді ОСОБА_1 надійшла вказана заява про відвід слідчої судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4 .

1.Зміст заяви про відвід

Заявлений відвід обґрунтований тим, що, на думку заявника, існують обставини, які є підставою для відводу слідчої судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4 , оскільки рішенням Зборів суддів Вищого антикорупційного суду від 15.07.2024 визначили персональний склад слідчих суддів, яким передбачено добровільне переобрання на посаду слідчих суддів терміном з 1 грудня 2024 по 30 листопада 2025 року, зокрема суддя ОСОБА_4 .

Відтак, заявник вказує, що рішенням № 2 зборів суддів Вищого антикорупційного суду строк повноважень слідчої судді ОСОБА_4 закінчується 30.11.2025, що свідчить відсутність у неї повноважень з 01.12.2025.

З огляду на все вищезазначене, заявник просить відвести слідчу суддю ОСОБА_4 від розгляду справи №991/12116/25 (провадження №1-кс/991/12208/25).

2.Позиція учасників у судовому засіданні

У судове засідання ОСОБА_3 не прибув, однак надіслав матеріали і письмові пояснення, у яких виклав додаткові обставини для відводу судді ОСОБА_4 .

Так, заявник зазначив, що суддя ОСОБА_4 ігнорує реальні докази сторони захисту, не встановила фальсифікації доказів з боку прокурора, позбавляючи права на захист ОСОБА_3 . Більше того, заявник стверджує, що ним подано скаргу до Вищої ради правосуддя на дії судді ОСОБА_4 , що унеможливлює справедливий розгляд скарг та клопотань.

Прокурор ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду заяви, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Слідча суддя ОСОБА_4 була повідомлена про час та дату розгляду заяви про відвід, однак не скористалася правом надати пояснення з приводу заявленого відводу, разом з тим надала для дослідження матеріали вказаної судової справи.

Отже, з урахуванням положень ч. 3 ст. 81 КПК України, згідно з якими присутність осіб, які беруть участь у справі, при розгляді заяви про відвід, не є обов`язковою, суддя вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності вказаних осіб.

3.Мотиви та оцінка судді

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією з фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії, ст. 80 КПК України передбачає право учасників судового провадження заявити відвід, який повинен бути вмотивованим.

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75, 76 КПК України, до яких належить, зокрема, 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи; 6) участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Втім, у даному випадку, заявник вказує про закінчень повноважень слідчої судді у судді ОСОБА_4 , тобто імовірно про порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Також з урахуванням письмових доповнень, заявник стверджує про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_4 .

Щодо першої підстави для відводу, то заявник вказує, що суддя ОСОБА_4 здійснює розгляд справи за скаргами на бездіяльність детективів НАБУ і прокурорів САП у кримінальному провадженні №000000524 від 07.12.2021.

Однак, на переконання заявника, рішенням Зборів суддів Вищого антикорупційного суду від 15.07.2024 визначили персональний склад слідчих суддів, яким передбачено добровільне переобрання на посаду слідчих суддів терміном з 1 грудня 2024 по 30 листопада 2025 року, зокрема суддя ОСОБА_4 .

Вказаний термін не було продовжено і вона втратила повноваження слідчої судді з 30 листопада 2025 року.

Однак, вказане твердження є помилковим, оскільки заявник ґрунтує свої доводи на неактуальних рішеннях.

Так, відповідно до ч. 2,4 ст. 5 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» для здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, з числа суддів цього суду обираються слідчі судді на строк не більше двох років і можуть бути переобрані повторно з особистої добровільної згоди судді. Визначення кількості слідчих суддів у Вищому антикорупційному суді, їх обрання, виконання обов`язків судді першої інстанції у Вищому антикорупційному суді здійснюються в порядку, передбаченому Законом України "Про судоустрій і статус суддів" для визначення кількості слідчих суддів, їх обрання та виконання обов`язків судді у місцевих судах.

Заявник правильно вказує, що рішенням Зборів суддів Вищого антикорупційного суду від 15.07.2024 визначили персональний склад слідчих суддів, яким передбачено добровільне переобрання на посаду слідчих суддів терміном з 1 грудня 2024 по 30 листопада 2025 року, зокрема і суддю ОСОБА_4 .

Втім, також Рішенням № 1 зборів суддів Вищого антикорупційного суду «Про визначення персонального складу слідчих суддів та встановлення спеціалізації» від 09.09.2025 було переобрано повторно з особистої добровільної згоди суддів для здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчими суддями на термін з 01 грудня 2025 року до 30 листопада 2026 року, зокрема ОСОБА_4 .

Відповідне рішення зборів суду опубліковане на сайті Вищого антикорупційного суду за посиланням: https://court.gov.ua/storage/portal/hcac/self-governance/decisions/09.09.2025_1.pdf

Зазначене рішення зборів суду є публічним та свідчить про помилковість позиції заявника про відсутність у судді ОСОБА_4 повноважень слідчої судді, правильність здійсненого порядку визначення слідчого судді та можливість нею розгляду судової справи за об`єднаними скаргами на бездіяльність детективів НАБУ і прокурорів САП у кримінальному провадженні №000000524 від 07.12.2021.

Щодо обставин, які на переконання заявника, свідчать про упередженість судді ОСОБА_4 , то суддя вважає їх необґрунтованими.

Суддя зауважує, що за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).

При цьому, сама по собі заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення складу суду від участі у кримінальному провадженні. Позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, адже визначальним фактором є можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, доки на підставі доказів не буде встановлена наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

При цьому, наявність безсторонності для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за суб`єктивним критерієм, який передбачає оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

З вказаного вбачається, що заява про відвід має бути вмотивованою, тобто не формальною і не такою, що містить загальні чи абстрактні припущення про можливу упередженість поведінки та/або рішень судді в майбутньому. Така заява повинна містити посилання на достатні фактичні дані, які викликають обґрунтований сумнів у неупередженості судді при розгляді конкретної судової справи.

Втім, ані у заяві, ані письмових доповненнях про відвід не міститься будь-яких належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність обставин, які б викликали сумнів у неупередженості слідчої судді ОСОБА_4 .

Так, адвокат стверджуючи про упередженість слідчої судді посилався на факт прийняття нею рішень у провадженні за підозрою заявника, ігноруючи його доводи.

Разом з тим, аналізуючи зміст наведених вище доводів, суддя доходить висновку, що його відвід викликаний виключно незгодою із судовими рішеннями, постановленими слідчою суддею ОСОБА_4 у кримінальному провадженні.

Водночас, заявлений відвід не може обґрунтовуватися незгодою сторони з рішеннями судді, оскільки вказане саме по собі не свідчить про легітимні сумніви в неупередженості.

Однак, ані незгода з процесуальними діями слідчої судді, ані судові рішення постановлені такою суддею, не можуть бути підставою для її відводу. Протилежне трактування принципу неупередженості суду та інституту відводу суперечить засадам судочинства та незалежності судді, а також містить потенційні ризики з точки зору наслідків для судової практики.

Більше того, за вказаної ситуації прослідковувалася б конкуренція між процедурами оскарження судових рішень та відводу, що є недопустимим для дотримання принципу справедливого судочинства.

Той факт, що адвокат внаслідок суб`єктивних міркувань та внаслідок особистого аналізу попередніх рішень слідчої судді сумнівається в її неупередженості, не свідчить про її реальну упередженість та необ`єктивність і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду судової справи.

Водночас, суддя в межах розгляду заяви про відвід не уповноважений надавати оцінку законності та обґрунтованості постановлених іншим слідчим суддею рішень, а тому відповідні доводи не можуть бути покладені в основу рішення про відвід. У цьому контексті суддя звертає увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13 червня 2007 року, відповідно до яких, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Суддя також наголошує, що не може бути підставою для відводу слідчої судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у її неупередженості або об`єктивності, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами. Аналогічна позиція висловлена Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду у своїх ухвалах від 12.02.2018 у справі № 359/9855/15-к та від 06.11.2019 у справі № 300/474/17.

Враховуючи вищевикладене, суддя доходить висновку, що заявлений відвід не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для його задоволення.

Керуючись ст. 75, 80, 81, 82, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчої судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4 від участі у розгляді справи №991/12116/25,- залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1