Номер провадження: 11-сс/813/1921/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 12.09.2025 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суворовське Тульчинського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, до затримання займаючого посаду в.о. директора Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 117, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000016 від 7.03.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 12.09.2025 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та продовжено відносно ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до 10.11.2025 року, без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), які обґрунтовують повідомлену підозру та є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді не містить в собі належного обґрунтування виключного випадку застосування саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою; також наголошує, що заявлені прокурором ризики не існують; зазначає, що слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Крім того, апеляційна скарга захисника містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, яке адвокат обґрунтовує тим, що копію повного тексту оскаржуваної ухвали підозрюваний та його захисник отримали лише 15.09.2025 року та 19.09.2025 року адвокат звернувся із апеляційною скаргою.

На підставі цього просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Натомість, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді було розглянуто в судовому засіданні, визнано вмотивованим, задоволено та продовжений апеляційний розгляд.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя дотримався вимог ст.199 КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів визнає непереконливими доводи сторони захисту стосовно необґрунтованості підозри ОСОБА_8 за ч.2 ст. 28, ч.1 ст.114-1 КК України.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

У даному кримінальному провадженні обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.07.2025р.; протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій; протоколами, складеними за результатами проведених санкціонованих обшуків; протоколами допитів свідків, у тому числі посадових осіб КП «ЖКС «Порто-Франківський»; протоколами оглядів вилучених під час санкціонованих обшуків предметів та іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені вище докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 .

При цьому, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 12.09.2025 року строк досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000016 продовжено до 6 (шести) місяців, тобто до 16.01.2026 року включно.

Як вбачається з клопотання слідчого, для закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, в тому числі: звернутися до апеляційного суду з клопотанням про розсекречення ухвал слідчого судді, якими надавалися дозвіл на проведення НСРД; отримати легалізовані матеріали проведених негласних слідчих (розшукових) дій, опрацювати та долучити до кримінального провадження в якості письмових доказів; отримати висновки призначених експертиз, відповідь на доручення, а саме аналітичну довідку інформації отриманої у порядку тимчасового доступу в операторів стільникового зв`язку щодо абонентських з`єднань підозрюваних, свідків; допитати інших свідків, які обізнані про обставини, які встановлюються під час досудового розслідування, зокрема працівників та службових осіб КП «ЖКС «Порто-Франківський»; а також провести інші слідчі дії, в яких може виникнути необхідність під час досудового розслідування, повідомити про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами кримінального провадження, відкрити їх в порядку ст.290 КПК України, скласти та вручити обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Оскільки наразі досудове розслідування триває, існуючий в даному кримінальному провадженні ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який обґрунтовує необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не зменшився та не відпав.

Окрім того, продовжує існувати ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може впливати на свідків у кримінальному провадженню з метою схилення не давати чи змінити показання, оскільки, відповідно до приписів ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Отже, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може вплинути на свідків до допиту їх в суді.

Не виключається вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваному пред`явлена підозра у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України, вчиненої з корисливих мотивів, яка мала тривалий характер.

На думку апеляційного суду, обставини даного кримінального провадження, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Окрему увагу слід звернути на те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено до теперішнього часу.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» № 2198-IX (з подальшими змінами) були внесені істотні зміни щодо запобіжних заходів. Зокрема, ст.176 КПК України було доповнено новою частиною 6 наступного змісту: «Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109114-2, 258258-6, 260, 261, 437442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 цієї статті».

Пункт 5 ч.1 ст.177 КПК України встановлює, що тримання під вартою є запобіжним заходом.

За таких обставин в умовах введеного на території України воєнного стану до ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст.114-1 КК України, може бути застосований лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Стосовно доводів сторони захисту щодо можливості визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає наступне.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено до теперішнього часу.

За таких обставин суди здійснюючи кримінальне провадження, в тому числі, розглядаючи клопотання органу досудового розслідування щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження мають застосовувати і керуватись спеціальними нормами кримінального процесуального закону, які врегульовують процесуальні дії суду в умовах воєнного стану.

Відповідно до діючої редакції абз.3 ч.4 ст.183 КПК, під час дії воєнного стану, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.114-1 КК України.

Колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту стосовно того, що законодавцем визначено право, а не обов`язок суду щодо не визначення розміру застави в кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ст.114-1 КК України.

Водночас оцінюючи можливість визначення застави, колегія суддів враховує, що в даному кримінальному провадженні, злочин у вчиненні якого оголошено підозру ОСОБА_8 , пов`язаний з перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Враховуючи характер інкримінованих підозрюваному дій, з метою нівелювання існуючих ризиків переховування підозрюваного від суду, а також інших дій, визначених ч.1 ст.177 КПК, колегія суддів вважає, що на даний час, існують достатні підстави для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, оскільки на даній стадії саме такий запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та слугуватиме виконанню положень ст.2 КПК.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів сторони захисту стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 12.09.2025 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000016 від 7.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4