ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000155 від 25.04.2025 за ч. 2 ст. 114-2 КК України, частково задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави та продовжено щодо підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працездатного, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 17 січня 2026 року.

Визначено ОСОБА_8 заставу у 65 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 196 820 грн.

Задовольняючи клопотання слідчого частково, слідчий суддя взяв до уваги обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, а також те, що, на час розгляду даного клопотання наявні ризики, передбачені п. 1, п. 2, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від органі досудового розслідування та/або суду; знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя вважав, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно визначати розмір застави, який повинен бути достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладеного на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі прокурор відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також з урахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначати.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що рішення слідчого судді про продовження запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_8 до 17.01.2026, з одночасним визначенням останньому запобіжною заходу у вигляді застави, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки висновки суду не підтверджуються матеріалами досудового розслідування, у тому числі дослідженими під час розгляду відповідного клопотання.

Вказує, що слідчим суддею не враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення та наявність ризиків.

Зазначає, що у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, надалі неможливо запобігти настанню вищевказаним ризикам, оскільки всі інші запобіжні заходи передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Позиції інших учасників судового провадження.

Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, просили здійснювати розгляд без їх участі. У поданій заяві до суду прокурор вказав, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 09.01.2026 скеровано для розгляду до Полтавського районного суду Полтавської області. В той же час, підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 у заявах заперечили проти задоволення апеляційних вимог прокурора.

Мотиви суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Згідно з клопотанням слідчого, слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000155 від 25.04.2025 за ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 15.04.2025, у громадянина України ОСОБА_8 , який будучи обізнаним щодо факту збройної агресії РФ проти України, усвідомлюючи, що з початку збройної агресії РФ її спеціальні органи та їх представники ведуть розвідувальну та підривну діяльність, в т.ч. і з використанням можливостей різноманітних соціальних мереж, інтернет-месенджерів, в т.ч. і «Telegram», знаючи про дію на всій території України режиму воєнного стану, виник злочинний умисел на поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Так, ОСОБА_8 , використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_1 , через мобільний додаток месенджер - «Telegram», зареєстрований на ім`я « ОСОБА_10 » ( ОСОБА_10 ), id НОМЕР_2 , почав співпрацю з невстановленою в ході досудового розслідування особою, яка використовує обліковий запис в месcенджері - «Telegram» - « ОСОБА_12 », має ідентифікатор id: НОМЕР_3 , підписаний як « ОСОБА_12 » (станом на 28.04.2025).

29.05.2025 ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на поширення інформації про розташування Збройних Сил України, на виконання завдання, отриманого в мобільному додатку мессенджеру - «Telegram» від невстановленої досудовим розслідуванням особи з обліковим записом « ОСОБА_12 », здійснив виїзд з м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області до АДРЕСА_3 з метою здійснення відеозвіту відкритої ділянки місцевості поблизу в/ч НОМЕР_4 за відповідними координатами.

В ході виконання вищевказаного завдання 29.05.2025, в період часу з 11 години 46 хвилин по 11 годину 51 хвилин, повідомив в мобільному додатку месенджеру - «Telegram» невстановленій досудовим розслідуванням особі з обліковим записом « ОСОБА_12 », інформацію щодо знаходження на території АДРЕСА_3 в/ч НОМЕР_4 , а також зробив фото та відео місцевості, на якому зображена в/ч НОМЕР_4 в пункті постійної дислокації з штатними засобами радіолокації, за відповідними координатами розміщення в/ч НОМЕР_4 .

У відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України, Службою безпеки України та в офіційних джерелах країн-партнерів вищевказана інформація про розташування Національної гвардії України не поширювалась.

Отже, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні в умовах воєнного стану поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 114-2 КК України.

17.09.2025 ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

17.09.2025 ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави до 17 год. 00 хв. 14.11.2025.

07.11.2025 постановою першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_14 строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 17.12.2025.

12.11.2025 ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування до 17.12.2025.

16.12.2025 ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави продовжено строк досудового розслідування до 17.01.2026.

11.12.2025 слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, яке мотивоване тим, що заявлені ризики переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, не зменшилися.

Також слідчий у клопотанні вказав на неможливість завершити досудове розслідування до спливу строку дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу, через складність провадження та у зв`язку з необхідністю проведення низки слідчих та процесуальних дій з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення, надання їм належної правової оцінки і забезпечення прийняття законного та неупередженого кінцевого процесуального рішення.

Послався на необхідність у проведенні наступних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без яких неможливо завершити досудове розслідування:

-провести судову психологічну експертизи з метою підтвердження факту добровільності показань підозрюваного, а також розуміння значення своїх дій;

-провести судову психіатричну експертизу з метою визначення психічного стану підозрюваного;

-провести судову комп`ютерно-технічну експертизу по комп`ютерній техніці вилученій у ОСОБА_8 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ;

-провести тимчасові доступи до охоронюваної законом таємниці, яка перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , АТ "Акцент-Банк", проаналізувати та оглянути вилучену інформацію у відповідності до вимог КПК України;

-проаналізувати та оглянути вилучену у ПрАТ "ВФ Україна" в ході проведення тимчасового доступу, інформацію у відповідності до вимог КПК України;

-отримати документи, які характеризують підозрюваного ОСОБА_8 .

Результати вказаних слідчих та процесуальних дій мають суттєве значення для досудового розслідування та подальшого судового розгляду, оскільки з них буде отримано відомості, які будуть використані як доказ факту та обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження.

Вказане клопотання задоволено частково 16.12.2025, так як слідує з ухвали слідчого судді, продовжуючи ОСОБА_8 запобіжний захід - тримання під вартою, слідчий суддя врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про те, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Так, під час вирішення клопотання слідчого, слідчий суддя встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а слідчим та прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження прав ОСОБА_8 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інші (менш суворі) запобіжні заходи, має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Поряд із цим, обґрунтованою є підозра ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, що підтверджується доданими до клопотання доказами у їх сукупності.

Тобто існують відомості, які свідчать про можливу причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому злочину, що є достатнім для застосування запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження. При цьому, сам факт доведеності інкримінованого злочину, є предметом судового розгляду по суті і встановлюється остаточним рішенням у справі.

Щодо визначення застави, то положеннями абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України дійсно передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Однак вказані норми не є імперативними та свідчать про дискреційність повноважень слідчого судді/суду при вирішенні питання можливості визначення застави підозрюваному у кримінальному провадженні, з врахуванням досягнення мети і підстав застосування запобіжного заходу, а також обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу (ст.ст. 177, 178 КПК України).

В даному випадку, слідчим суддею враховані обставини на які також посилається прокурор в апеляційній скарзі та зроблено висновок про можливість визначення ОСОБА_8 застави в межах, визначених ч. 5 ст. 182 КК України.

Враховуючи, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000155 від 25.04.2025 за ч. 2 ст. 114-2 КК України закінчено, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 скерований до суду першої інстанції, питання про заходи забезпечення у цьому кримінальному провадженні, зокрема і щодо виду запобіжного заходу, має вирішувати суд, на розгляді якого перебуває обвинувальний акт.

Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому апеляційні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4