ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 219/6346/20

провадження № 51-787 км 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

особи, кримінальне провадження

стосовно якої закрито ОСОБА_6 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001514 від 23 жовтня 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Чугуєва Харківської області, мешканця АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_10 на ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 15 травня 2024 року та Дніпровського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15 травня 2024 року задоволено клопотання захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_11 та закрито кримінальне провадження стосовно обвинувачених ОСОБА_6 й ОСОБА_9 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення про підозру.

Не погоджуючись із таким рішенням місцевого суду, прокурор ОСОБА_10 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року апеляційну скаргу прокурора було залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без зміни.

Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_10 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що:

- 25 грудня 2019 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було повідомлено про підозру, а тому, з огляду на положення ст. 115 КПК України та практику Верховного Суду, двомісячний строк досудового розслідування необхідно рахувати з наступного дня після вручення повідомлення про підозру, а саме з 26 грудня 2019 року по 26 лютого 2020 року;

- 20 лютого 2020 року сторонам у кримінальному провадженні відповідно до ст. 219 КПК України було повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Отже, прокурор уважає, що станом на наступний день після повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування у сторони обвинувачення залишався строк 6 днів для звернення до суду з обвинувальним актом. При цьому 19 червня 2020 року сторона захисту завершила ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, у зв`язку із чим 20 червня 2020 року строк досудового розслідування відновився та з урахуванням 6-денного терміну закінчився 25 червня 2020 року.

Водночас прокурор зауважує, що 25 червня 2020 року, тобто в останній день строку досудового розслідування, обвинувальний акт з додатками було скеровано до суду першої інстанції, а тому, на його думку, висновки судів попередніх інстанцій щодо необхідності закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України є незаконними й необґрунтованими.

Крім того, прокурор вказує таке:

- висновки судів попередніх інстанцій про те, що сторона обвинувачення в період з моменту повідомлення про завершення досудового розслідування до фактичного ознайомлення стороною захисту з матеріалами досудового розслідування не вживала жодних дій, спрямованих на виконання ст. 290 КПК України, не підтверджуються матеріалами справи, а також суперечать положенням статей 219, 290 КПК України та практиці Верховного Суду;

- стороною обвинувачення було належним чином повідомлено сторону захисту про завершення досудового розслідування і надано можливість ознайомитися з матеріалами досудового розслідування, однак суди попередніх інстанцій цього не врахували та, як наслідок, дійшли хибних висновків про те, що обвинувальний акт було направлено до суду поза межами строку досудового розслідування;

- з огляду на положення статей 314, 315 КПК України та рішення Верховного Суду місцевий суд під час підготовчого судового розгляду не уповноважений оцінювати докази (рішення слідчого, прокурора, слідчого судді) і встановлювати обставини, зокрема, щодо можливості сторони захисту ознайомитися з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, а тому дійшов передчасного висновку про можливість закриття кримінального провадження;

- питання стосовно дотримання стороною обвинувачення положень ст. 219 КПК України та відсутності передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України підстави уже були предметом перегляду в цьому кримінальному провадженні, зокрема ухвалою суду апеляційної інстанції від 15 листопада 2023 року було задоволено апеляційну скаргу прокурора і скасовано рішення суду першої інстанції від 19 червня 2023 року про закриття кримінального провадження за наведеної вище підстави з посиланням на те, що сторона обвинувачення не порушила вимог ст. 219 КПК України, що, у свою чергу, не було взято до уваги судами під час ухвалення оскаржуваних судових рішень.

На зазначену касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , та захисник ОСОБА_11 , що діє в інтересах ОСОБА_9 , подали заперечення, де, посилаючись на необґрунтованість доводів сторони обвинувачення, просили оскаржувані судові рішення залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Позиції інших учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав касаційну скаргу прокурора ОСОБА_10 та просив її задовольнити.

ОСОБА_6 , кримінальне провадження стосовно якого закрито, його захисник ОСОБА_7 , а також захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , заперечували щодо задоволення касаційної скарги прокурора ОСОБА_10 , просили цю скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що ця скарга прокурора не підлягає задоволенню на таких підставах.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Доводи касаційної скарги прокурора зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо можливості закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 219 КПК України передбачено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом 2 місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Статтею 115 КПК України визначено, що при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця (ч. 4 цієї статті). При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу (ч. 5 цієї статті).

Зі змісту матеріалів кримінального провадження та доводів касаційної скарги прокурора вбачається, що 25 грудня 2019 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні за № 0001514 від 23 жовтня 2019 року.

Отже, з огляду на положення ст. 115 КПК України передбачений п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України двомісячний строк досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні має рахуватися з 26 грудня 2019 року, про що слушно зазначено в касаційній скарзі прокурора.

Водночас, ураховуючи те, що строк досудового розслідування далі не продовжувався, то його кінцевою датою, згідно з положеннями ч. 5 ст. 115 КПК України, було саме 25 лютого 2020 року.

Така позиція колегії суддів узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною в постановах від 01 листопада 2022 року у справі № 711/262/20 (провадження № 51-1810 км 22), 11 липня 2024 року у справі № 574/406/20 (провадження № 51-7024 км 23), а також зі змістом постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24 жовтня 2022 року у справі № 216/4805/20 (провадження № 51-4684 кмо 21).

Ураховуючи зазначене, колегія суддів не бере до уваги посилання в касаційній скарзі прокурора на те, що строк досудового розслідування в кримінальному провадженні мав закінчитися 26 лютого 2020 року, оскільки такі доводи не узгоджуються з положеннями, передбаченими ст. 115 КПК України та практикою Верховного Суду. Разом з тим колегія суддів зауважує, що суди попередніх інстанцій під час визначення кінцевої дати закінчення строку досудового розслідування повною мірою дотрималися положень зазначеної вище норми кримінального процесуального закону, а тому доводи касаційної скарги прокурора в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що:

- 20 лютого 2020 року слідчим було направлено стороні захисту повідомлення про завершення досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України;

- 19 червня 2020 року стороною захисту було закінчено ознайомлення з матеріалами кримінального провадження;

- 25 червня 2020 року обвинувальний акт засобами служби фельд`єгерського зв`язку було направлено до суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 219 КПК України та практики Верховного Суду, викладеної в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 24 жовтня 2022 року у справі № 216/4805/20 (провадження № 51-4684 кмо 21), у строк досудового розслідування не включається строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, який обраховується з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням дати, часу і місця ознайомлення з матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування.

День направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, має зараховуватися у строк досудового розслідування.

Отже, враховуючи те, що день повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування (20 лютого 2020 року) має зараховуватися у строк досудового розслідування, то у сторони обвинувачення після завершення стороною захисту ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (19 червня 2020 року) залишався строк 5 днів для закінчення розслідування та направлення обвинувального акта в суд.

Таким чином, з огляду на вказане, ураховуючи положення частин 3, 5 ст. 219 КПК України, практику Верховного Суду та беручи до уваги те, що:

- кінцевою датою строку досудового розслідування (який не продовжувався в порядку, визначеному КПК України) було саме 25 лютого 2020 року;

- 20 лютого 2020 року сторону захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів провадження;

- 19 червня 2020 року сторона захисту ознайомилася з матеріалами досудового розслідування,

колегія суддів уважає, що строк досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні закінчився 24 червня 2020 року, а тому направлення 25 червня 2020 року обвинувального акта до суду першої інстанції (що не заперечувалося в касаційній скарзі сторони обвинувачення) було здійснено поза межами визначених положеннями ст. 219 КПК України строків досудового розслідування, отже рішення судів попередніх інстанцій про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України в цілому є правильними.

Стосовно доводів касаційної скарги прокурора про те, що супровідний лист із доданим до нього обвинувальним актом та іншими документами був прийнятий 23 червня 2020 року уповноваженою особою відділу документального забезпечення Прокуратури Київської області та того ж дня направлений до суду першої інстанції, колегія суддів зауважує таке.

Згідно з практикою Верховного Суду, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке як етап кримінального провадження законодавець пов`язує в часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням), а тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не тільки складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (зокрема, постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20).

Як було встановлено судами попередніх інстанцій (та в цілому не заперечувалося прокурором ні під час попередніх судових розглядів, ні в касаційній скарзі), згідно з відповіддю від 20 грудня 2020 року № 09/4242вих.20 Київської обласної прокуратури на запит суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001514 від 23 жовтня 2019 року був спрямований разом із супровідним листом від 23 червня 2020 року № 04/2/8-851вих.20 фельд`єгерським зв`язком через УФС ГУУФЗ Держспецзв`язку до Артемівського міськрайонного суду Донецької області відповідно до реєстру відправлення кореспонденції від 25 червня 2020 року № 74, тобто поза межами строку досудового розслідування.

За таких обставин касаційна скарга прокурора ОСОБА_10 задоволенню в цій частині не підлягає.

Стосовно посилань у касаційній скарзі прокурора на необґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій про те, що сторона обвинувачення в період з моменту повідомлення про завершення досудового розслідування до фактичного ознайомлення стороною захисту з матеріалами досудового розслідування не вживала жодних дій, спрямованих на виконання ст. 290 КПК України, то колегія суддів зауважує таке.

Як видно з матеріалів провадження, суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення щодо необхідності закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, серед іншого, зазначив, що, оскільки в період з 20 лютого по 19 червня 2020 року жодних дій стороною обвинувачення, спрямованих на ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження та завершення досудового розслідування не вживалося, то в такому разі відсутні підстави вважати, що вказаний вище період часуне включається у строки досудового розслідування.

Ці висновки суду першої інстанції (залишені поза увагою і судом апеляційної інстанції) не узгоджуються з положеннями статей 219, 290 КПК України та змістом наведеної вище постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 24 жовтня 2022 року у справі № 216/4805/20, однак, беручи до уваги те, що:

- основним аргументом судів попередніх інстанцій щодо необхідності закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України було саме те, що строк досудового розслідування закінчився 24 червня 2020 року, а прокурор звернувся до місцевого суду з обвинувальним актом 25 червня 2020 року, тобто поза межами встановленого ст. 219 КПК України строку досудового розслідування;

- обраховуючи строки досудового розслідування, суди попередніх інстанцій зазначили, що період з 21 лютого (наступний день після повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження) по 19 червня 2020 року (дата фактичного ознайомлення стороною захисту з матеріалами досудового розслідування) включно не має зараховуватися в строки досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 219 КПК України, у рамках цього кримінального провадження,

колегія суддів уважає, що доводи касаційної скарги прокурора в цій частині в цілому не спростовують законності й обґрунтованості висновків судів попередніх інстанцій та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Крім того, прокурор, посилаючись на положення статей 314, 315 КПК України і постанову Верховного Суду від 26 вересня 2024 року у справі № 161/6643/22 (провадження № 51-2239 км 24), стверджує, що суд першої інстанції під час підготовчого судового розгляду не уповноважений оцінювати докази (рішення слідчого, прокурора, слідчого судді) і встановлювати обставини, зокрема, щодо можливості сторони захисту ознайомитися з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, а тому дійшов передчасного висновку про можливість закриття кримінального провадження.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в ухвалі від 11 жовтня 2023 року у справі № 607/1662/21 (провадження № 14-121 цс 23), висновки, які містяться в рішеннях судової палати, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати - над висновками палати чи колегії суддів, а висновки Великої Палати - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів.

Постановою об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2025 року у справі № 283/1638/23 (провадження № 51-6262 кмо 23) було сформовано правовий висновок, згідно з яким суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні, з метою вирішення клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, має право дослідити додані до клопотання процесуальні документи, в тому числі рішення слідчого, прокурора, слідчого судді.

Отже, ураховуючи те, що об`єднана палата зробила свій висновок щодо застосування норм права та її рішення, з огляду на практику Верховного Суду, має перевагу над рішенням колегії суддів, на яке посилається прокурор, то застосуванню підлягає саме постанова об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 лютого 2025 року у справі № 283/1638/23, а тому касаційна скарга сторони обвинувачення в цій частині задоволенню не підлягає.

У касаційній скарзі прокурор також зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції під час постановлення оскаржуваних судових рішень не урахували того, що в ході попереднього апеляційного розгляду в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції від 19 червня 2023 року про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, зауваживши при цьому, що сторона обвинувачення не порушила вимог ст. 219 КПК України.

Так, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року було скасовано ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 19 червня 2023 року про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, суд апеляційної інстанції зазначив таке:

- 25 грудня 2019 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було повідомлено про підозру;

- строк досудового розслідування в цій справі в силу ч. 5 ст. 115 КПК України розпочався з 26 грудня 2019 року та мав закінчитися 26 лютого 2020 року;

- станом на момент ознайомлення стороною захисту з матеріалами досудового розслідування (19 червня 2020 року) загальний строк досудового розслідування становив 6 днів та відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України завершився 25 червня 2020 року;

- прокурор направив обвинувальний акт до суду першої інстанції 25 червня 2020 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Однак викладена у вказаному рішенні позиція суперечить наведеним висновкам колегії суддів щодо направлення прокурором обвинувального акта до місцевого суду поза межами строків, визначених ст. 219 КПК України, а тому касаційна скарга сторони обвинувачення в цій частині задоволенню не підлягає.

З огляду на зазначене колегія суддів не вбачає підстав для висновку про те, що судами попередніх інстанцій було допущено такі істотні порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні й обґрунтовані рішення та у свою чергу призвести до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ураховуючи зазначене, касаційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанції - без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 15 травня 2024 року та Дніпровського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_6 і ОСОБА_9 - без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3