Справа № 577/5869/25
Провадження № 1-кп/577/519/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотоп кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000859 від 06.09.2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Конотоп Сумської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , громадянка України, освіта середня, непрацюючої,

раніше не судимої,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

03.09.2025 близько 17:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. В. Деняка в м. Конотоп на тротуарі виявила банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 з NFC-чіпом належну ОСОБА_5 , яка була останньою втрачена з власної необережності.

У цей час, у ОСОБА_4 , яка усвідомлювала, що вказана картка та наявні на ній грошові кошти є чужою власністю, виник злочинний умисел, спрямований на використання даної банківської платіжної картки з метою подальшого здійснення покупок, а саме подальшої крадіжки грошових коштів з вказаної картки.

Так, 03.09.2025 ОСОБА_4 , керуючись єдиним злочинним корисливими умислом, направленим на таємне викрадення грошових коштів з банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_5 в АТ «Ощадбанк», діючи умисно в умовах воєнного стану введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, який Указом Президента України №478/2025 від 14.07.2025 (затверджено Законом України № 4524-ІХ від 15.07.2025) продовжено до 05.11.2025, прибула до магазину «ФОП « ОСОБА_6 » по АДРЕСА_3 та в період часу з 18:03 год. по 18:41 год., використовуючи знайдену банківську картку № НОМЕР_1 , без відома та згоди власника, через термінал, обладнаний функцією зчитування сигналу з NFC-чипів, здійснила 17 оплат безконтактним способом за придбаний товар на загальну суму 6862,2 грн., таким чином здійснила викрадення чужого майна у виді грошових коштів на вказану суму.

Продовжуючи свій єдиний злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужих грошових коштів з банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_5 в АТ «Ощадбанк», 04.09.2025 ОСОБА_4 прибула до магазину ФОП « ОСОБА_6 » по АДРЕСА_3 та в період часу з 07:37 год. по 07:42 год. використовуючи знайдену та привласнену банківську картку № НОМЕР_1 без відома та згоди власника, через термінал, обладнаний функцією зчитування сигналу з NFC-чипів, здійснила п`ять оплат безконтактним способом за придбаний товар на загальну суму 1968,5 грн., таким чином здійснила викрадення чужого майна у виді грошових коштів на вказану суму.

Продовжуючи свій єдиний злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужих грошових коштів з банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_5 в АТ «Ощадбанк», в цей же день ОСОБА_4 прибула до магазину «Народний», що

знаходиться за адресою: площа Конотопських Дивізій, 20А в м. Конотоп та в період часу з 11:42 год. по 11:44 год., використовуючи знайдену та привласнену банківську картку № НОМЕР_1 без відома та згоди власника, через термінал, обладнаний функцією зчитування сигналу з МБС-чипів, здійснила три оплати безконтактним способом за придбаний товар на загальну суму 300 грн., таким чином здійснила викрадення чужого майна у виді грошових коштів на вказану суму.

Продовжуючи свій єдиний злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужих грошових коштів з банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_5 в АТ «Ощадбанк», в той же день ОСОБА_4 прибула до магазину ФОП « ОСОБА_6 » по АДРЕСА_3 та в період часу з 12:41 год. по 15:51 год., використовуючи знайдену та привласнену банківську картку № НОМЕР_1 без відома та згоди власника, через термінал, обладнаний функцією зчитування сигналу з №С-чипів, здійснила три оплати безконтактним способом за придбаний товар на загальну суму 118 грн. таким чином здійснила викрадення чужого майна у виді грошових коштів на вказану суму.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 9248,7 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину визнала повністю. Суду пояснила, що 03 вересня 2025 знайшла картку, загублену потерпілою. Про запровадження в Україні воєнного стану обізнана. 03 та 04 вересня 2025 року, за допомогою картки потерпілої, придбала продукти харчування на загальну суму 9248,7 грн. за обставин, викладених в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаюється, просить призначити умовне покарання. Збитки потерпілій відшкодувала.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням судовий розгляд проводити у її відсутності, з приводу міри покарання покладається на розсуд суду.

Згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.

Таким чином вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена і її дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно вимог ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями) з якого вбачається, що, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_7 засуджується за злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, який є тяжким.

Як особа ОСОБА_7 характеризується наступним чином: раніше не судима, на обліку в лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за зареєстрованим місцем проживання скарг від сусідів не надходило.

Потерпіла з приводу міри покарання покладається на розсуд суду.

З досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_4 , складеної Конотопським міськрайонним відділом Державної установи «Центр пробації» в Сумській області, вбачається, що ризик вчинення повторного правопорушення та ризик небезпеки для суспільства середній, можливе виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно вимог ст. 67 КК України не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов до висновку про можливість перевиховання та виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, тобто зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, що передбачені п.1), 2) ч. 1, п.2) ч.3 ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Саме таке покарання буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

При цьому, суд також враховує і усталену судову практику ЄСПЛ, згідно якої «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним» (рішення у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 (Baklanov v. Russia) та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 (Frizen v. Russia). У п.38 свого рішення в справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 (Izmailov v. Russia) ЄСПЛ встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи».

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373-376 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, який суд визначає в один (рік).

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2.) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 11.09.2025 року на банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_5 , скасувати.

Речові докази: банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 (розламану на дві частини), яка зберігається в камері схову речових доказів Конотопського РВП, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1