Провадження №1-кп/127/391/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань об`єднаного кримінального провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2020 за № 0000341, 11.03.2020 за № 0000492, 14.04.2022 за № 0000204, 20.09.2023 за № 0000833, 18.08.2024 за № 0001424, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИВ:

Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 заявила клопотання про продовження строку застосованого до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачена непрацевлаштована, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Запобіжний захід до обвинуваченої застосований вірно, підстав для його зміни немає, ризики не зменшилися, а тому просить про продовження строку застосованого до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що застосування інших запобіжних заходів, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої та запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник - адвокат ОСОБА_10 при розгляді клопотання прокурора про продовження строку застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою покладалися на розсуд суду.

Інші учасники судового провадження підтримали позицію обвинуваченої та її захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно положень ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Так, ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.08.2024 до обвинуваченої ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16.10.2024 з одночасним визначенням розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19.11.2024 з одночасним визначенням розміру застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 17.01.2025 з одночасним визначенням розміру застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2025 продовжено строк застосованого до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 15.03.2025 з одночасним визначенням розміру застави.

В подальшому ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області неодноразово продовжувався строк застосованого до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, раніше не судима, не працевлаштована, постійного джерела доходу не має. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що соціальні зв`язки обвинуваченої не можна визнати стійкими.

Стосовно ризику переховування від суду, то як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

При цьому суд зазначає, що тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак враховується судом у сукупності з іншими встановленими обставинами.

Однак, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, раніше не судима, непрацевлаштована, стійких соціальних зв`язків не має, що в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик переховування від суду настільки, що його неможливо відвернути, не тримаючи особу під вартою.

В разі переховування обвинуваченої ОСОБА_5 , ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 .

Що стосується ризику незаконно впливати на свідків, суд, оцінюючи наявність такого ризику, враховує, що свідки на даний час судом не допитані, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до дослідження показань свідків безпосередньо судом під час судового розгляду. Суд не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженою у спілкуванні із свідками, обвинувачена може здійснювати на них незаконний вплив.

Що стосується ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, суд, враховуючи, що обвинувачена офіційно не працевлаштована, не має постійного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків, вважає такі ризики доведеними.

Суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого обвинувачені, свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинуваченої, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування обраного запобіжного заходу.

При цьому суд, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими злочинів, особи обвинувачених у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі, зокрема, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотання прокурора, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Враховуючи викладене вище, з метою забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання прокурора про продовження строку застосованого до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 183, 194, 331 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження строку застосованого до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченої ОСОБА_5 - залишити без зміни, продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 22.01.2026 до 22.03.2026 включно.

Одночасно визначити розмір застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як обвинуваченою так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинувачену у разі внесення застави такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, а саме: міста Вінниці, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, утримуватися від спілкування з особами, які є свідками у кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

У разі невиконання обвинуваченою покладених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченою, її захисником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя