Справа №403/307/25 провадження № 1-кп/403/35/25
У Х В А Л А

11 листопада 2025 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстр досудових розслідувань за №0000345 від 04 жовтня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дзержинськ

Донецької області, адреса місця проживання,

зареєстрована у встановленому законом порядку:

АДРЕСА_1 , та фактичного місця

проживання:

АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.209 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2025 року до Устинівського районного суду Кіровоградської області для розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000345 від 04 жовтня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.209 КК України.

В підготовчому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 зазначено про те, що обвинувальний акт не може бути призначений до розгляду, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 зазначено про наявність підстав для повернення обвинувального акту прокурору з огляду на те, що за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті мають бути викладені фактичні обставини, які характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторони кримінального правопорушення, та які прокурор вважає встановленими. Однак обвинувальний акт є фактично відображенням повідомлення про підозру. Згідно з ч.1 ст.209 КК України легалізація - набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом. Однак всупереч змісту зазначеної статті, обвинувальний акт замість викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, містить обставини господарської операції, що характеризують майново-господарські відносини та регулюються ст.ст.173, 175, 179 Господарського кодексу України, а не Кримінальним кодексом України. Крім того, в обвинувальному акті повністю відсутній виклад об`єктивної сторони злочину з огляду на відсутність інформації про те, яким саме чином ОСОБА_4 набув, використав та розпорядився майном. В обвинувальному акті також не визначено, чи ОСОБА_4 знав або повинен був знати про наявність майна, одержаного злочинним шляхом, а також вказано про те, що майно повністю чи частково одержано злочинним шляхом, тобто в обвинувальному акті допущено альтернативне формулювання обвинувачення, що є недопустимим в кримінальному процесі та за відсутності конкретизації вчиненого, унеможливлює призначення обвинувального акта до судового розгляду. За вказаних обставин обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважала наявними підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, який відповідає вимогам ст.291 КПК України, зазначивши, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин, які на даний час прокурор вважає встановленими. Правильність чи ні правової кваліфікації та оцінку обвинувачення суд буде надавати під час розгляду кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акту та додатків до нього, суд при наданні оцінки доводам захисника щодо наявності підстав для повернення обвинувального акту прокурору, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Положеннями ст.291 КПК України встановлений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акту у кримінальному провадженні, а також переліку документів, що можуть до нього додаватись.

Судом встановлено, що обвинувальний акт, складений стосовно ОСОБА_4 , відповідає вимогам ст.291 КПК України, зокрема, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, зокрема ч.1 ст.209 КК України, та формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті зазначені мотив і мета вчинення кримінальних правопорушень, а тому доводи захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про відсутність в обвинувальному акті цих ознак суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.209 КК України, є безпідставними.

Наведена захисником обставина необхідності застосування до правовідносин за участю його підзахисного відповідних положень Господарського кодексу України, які визначають відповідальність учасників господарсько-майнових відносин, також не може свідчити про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, які є імперативними та розширеному тлумаченню не підлягають, оскільки питання про відповідність викладеного в обвинувальному акті матеріалу фактичним обставинам справи, а також узгодженість викладених обставин із формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення не є предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні і на цій стадії судового провадження суд не вправі оцінювати зазначені обставини або досліджувати докази на їх підтвердження чи спростування.

При цьому суд бере до уваги висновок Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі №273/1053/17, згідно з яким кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо.

Враховуючи, що приписами ч.4 ст.291 КПК України визначено вичерпний перелік документів, які надаються суду разом з обвинувальним актом, а нормами п.3 ч.3 ст.314 КПК України передбачено здійснення судом на стадії підготовчого провадження лише дослідження обставин відповідності обвинувального акта вимогам закону щодо його змісту, передбаченим ст.291 КПК України, без надання оцінки викладених в ньому обставинам та доказам на їх підтвердження або спростування, які підлягають дослідженню виключно на стадії судового розгляду, клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.291, 314, 369, 372, 392 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000345 від 04 жовтня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.209 КК України, відмовити.

Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1