Справа № 583/4506/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2025 р. слідчий суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка клопотання начальника СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000846 від 28.09.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Павлівка Охтирського району Сумської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2025 р. начальник СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу; ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. 28.09.2025 р. о 17.10 год. ОСОБА_4 затримано у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України. 29.09.2025 слідчим СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. 30.09.2025 слідчим СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 345 КК України, обґрунтовується матеріалами кримінального провадження: протоколами допиту свідків, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколами огляду місця події, протоколом огляду речей та документів та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності. Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а також наявних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та йому загрожує покарання до 5 років позбавлення волі та злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та йому загрожує покарання до 7 років позбавлення волі; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки мешкає разом з ними в одному будинку, місті, а тому, перебуваючи на волі підозрюваний може вчинити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні; переховувати чи знищити докази своєї причетності до вчинення злочину, які на даній стадії досудового розслідування ще не відшукані; вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема пов`язане із незаконним впливом на свідків у кримінальному провадженні, подовжити свою злочинну діяльність, оскільки не має офіційних джерел доходів, не працює та не навчається, за місцем мешкання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено вогнепальну зброю та боєприпаси, що свідчить про те, що останній збирався продовжувати свою злочинну діяльність, та враховуючи, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить вчасне, якісне досудове розслідування у даному кримінальному провадженні та додержання підозрюваним процесуальних обов`язків, тому з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти клопотання, зазначили, що слідчим та прокурором не доведено ризиків, на які вони посилаються у своєму клопотанні, та не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Підозрюваний не буде переховуватись від суду, впливати на свідків чи вчиняти інші кримінальні правопорушення. Враховуючи обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, особу підозрюваного просять застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання.

Слідчий суддя, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши думку осіб, що беруть участь у розгляді справи, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що у провадженні Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0000846 від 28.09.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 245 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу; ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

28.09.2025 р. о 17.10 год. ОСОБА_4 затримано у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

29.09.2025 слідчим СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

30.09.2025 слідчим СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Положеннями ч. 4 ст. 176 КПК України визначено, що запобіжні заходи під час досудового розслідування застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1, ч.2 п. 4 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Матеріалами справи підтверджується, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 345 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують, а саме: протоколи допиту свідків, протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколи огляду місця події, протоколи огляду речей та документів та інші матеріали кримінального провадження.

Таким чином, пред`явлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 345 КК України, є обгрунтованою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990 року, «Мюррей проти об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності, та повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Вказані слідчим в клопотанні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, мають місце та є цілком виправдані.

При цьому, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, та нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з урахуванням особи підозрюваного, який офіційно ніде не працює, міцних соціальних зв`язків не має, в останнього дійсно може виникнути бажання переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Також ОСОБА_4 може переховувати чи знищити докази своєї причетності до вчинення злочину, які на даній стадії досудового розслідування ще не відшукані.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати наступне.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Суд погоджується з існуванням ризику незаконного впливу на свідків з метою схилення їх до відмови від дачі свідчень, оскільки підозрюваний мешкає разом з ними в одному будинку, а тому, перебуваючи на волі підозрюваний може вчинити незаконний вплив на свідків, в тому числі шляхом залякування свідків, які прямо вказують на нього як на особу, яка вчинила злочин, спонукання їх до відмови від дачі свідчень або до неправдивих показань у кримінальному провадженні.

Також існує ризик можливого вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, так як підозрюваний немає офіційних джерел доходів, не працює, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання ОСОБА_4 під вартою, а також ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК. Враховуючи характер інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, та що ризики, передбачені п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор, існують, тому для запобігання вказаним ризикам застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Судом не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання підозрюваного під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи насильницький характер інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, слідчий суддя дійшов висновку не визначати розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись п. «с» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196-198 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , що погоджено з прокурором Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 17 год. 10 хв. 28 вересня 2025 року до 17 год. 10 хв. 26 листопада 2025 року, з подальшим утримуванням у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали - до 17 год. 10 хв. 26 листопада 2025 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - протягом п`яти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Слідчий суддя Охтирського

міськрайонного суду: ОСОБА_1