МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/8206/25
Провадження № 1-кс/210/2006/25
У Х В А Л А

іменем України

26 грудня 2025 року

Слідчий суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004443 від 13.03.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка, Казанківського району, Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, на утриманні малолітніх, неповнолітніх або інших осіб немає, не одруженого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старший стрілець-оператор 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді 26.12.2025 року надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004443 від 13.03.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділення ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004443 від 13.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який на теперішній час продовжено.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №242 від 29.11.2024 солдата ОСОБА_4 , стосовно якого судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України продовжено військову службу та відповідно зараховано до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старший стрілець-оператор 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти ВЧ НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 солдат ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

16 січня 2025 року ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 16 січня 2025 року самовільно без дозволу командира залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась у АДРЕСА_3 та став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 24.12.2025 був затриманий працівниками відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Металургійний район, вул. Дениса Комара, будинок 2, тим самим вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинене.

На підставі викладеного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за ознаками: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п.п. 1, 17, 20 ч. 1 ст.106 Конституції України, Указом Президентом України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03.03.3033 № 2105-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» (далі Указ Президента України № 69/2022), на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошено загальну мобілізацію. Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2119-IX від 15 березня 2022 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, ст. 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, 04.03.2022 року призваний на військову службу під час загальної мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №242 від 29.11.2024 солдата ОСОБА_4 , стосовно якого судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України продовжено військову службу та відповідно зараховано до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старший стрілець-оператор 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №20 від 17.01.2025 солдата ОСОБА_4 старший стрілець-оператор 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину 16 січня 2025 року (дезертирував), увільненого від займаної посади та якому призупинено військову службу у Збройних Силах України.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком для громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Будучи колишнім старшим стрільцем-оператором 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти, військової частини НОМЕР_1 , тобто військовою службовою особою, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити «Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів начальників, беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних сил України.

Незважаючи на це, солдат ОСОБА_4 всупереч вище зазначених норм чинного законодавства, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на злочинний шлях та вчинив корисливий майновий злочин при наступних обставинах.

Так, 22.11.2025 року, близько о 07:10 годині, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, перебуваючи в приміщенні сортопрокатного цеху №1 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», що розташований по вул. Криворіжсталі, 1 в Металургійному районі, міста Кривого Рогу, підійшовши до саморобного металевого стільця побачив мобільний телефон марки «Redmi», моделі «Note 13 Pro+» 5G Midnight Black 8 GB RAM 256 GB ROM, який належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та обернення його у подальшому на свою користь, скориставшись відсутністю уваги з боку свідків та очевидців, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи цілеспрямовано, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку мобільного телефону телефон марки «Redmi», моделі «Note 13 Pro+» 5G Midnight Black 8 GB RAM 256 GB ROM, який належить потерпілому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 була завдана майнова шкода потерпілому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , сума якої, складає 8291,00 гривень.

На підставі викладеного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлена наявність достатніх підстав для повідомлення про підозру військовослужбовцю військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України.

24 грудня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкогозлочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: рапортом про виявлення відсутності військовослужбовця за місцем служби, протоколами допиту свідків матеріалами проведеного службового розслідування, заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 , протоколом допиту потерпілого, протоколом пред`явлення для впізнання та іншими зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України підстави застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовуються можливістю настання таких ризиків:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Даний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 майже 11 місяців (з 16.01.2025 по 24.10.2025) незаконно перебував поза військовою частиною, не з`являвся до командування, не повідомляв про своє місцезнаходження, чим фактично переховувався від виконання військового обов`язку та має стійку мотивацію ухилятися від несення військової служби, що свідчить про реальний ризик повторного ухилення та невиконання процесуальних обов`язків. Можливість зміни ним місцезнаходження з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, а також беручи до уваги те, що фактичне припинення кримінального правопорушення відбулося виключно внаслідок його фактичного затримання працівниками поліції. До переховування підозрюваного може спонукати тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та бажання уникнути кримінальної відповідальності передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

2. Незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших військовослужбовців.

Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину та потерпілий на час проведення слідства підтверджує вину ОСОБА_4 у скоєнні даного злочину, окрім цього свідки вказаного кримінального правопорушення проживають та працюють у тому ж регіоні, а їх анкетні дані підозрюваному відомі та перебуваючи на волі, підозрюваний може здійснювати психологічний тиск, погрози, переконання або інші форми незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою зміни або відмови від наданих ними показань, що може істотно перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

3.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Даний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може мати реальну можливість свідомо використовувати свої знання для ухилення від слідства, наприклад, шляхом вибору способів і місць переховування, враховуючи порядок перевірок та особливості організації пошуку дезертирів/осіб, які самовільно залишили військову частину, а також попереджати інших військовослужбовців, які можуть бути допитані як свідки, про проведення слідчих (розшукових) дій, з метою узгодження з ними показань чи перешкоджання їх допиту. Створювати перешкоди для встановлення істини у кримінальному провадженні шляхом поширення неправдивої інформації серед особового складу чи подання до командування неправдивих рапортів і пояснень.

4. Вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінального правопорушення у якому підозрюється.

Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи в умовах воєнного стану, вчинив одразу два кримінальні правопорушення різного характеру військовий злочин та тяжкий злочин проти власності. Зазначене свідчить про зневажливе ставлення до вимог закону, відсутність належних правових та моральних стримуючих факторів, а також реальну можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень або продовження протиправної поведінки у разі перебування на волі.

З урахуванням обґрунтованості підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин будучи особою, яка усвідомлювала протиправність своїх дій, слідчий вважає доцільним при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначити розмір застави підозрюваному.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити його.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників справи, дослідивши надані матеріали, прийшов до наступного висновку.

сторін, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступних висновків.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

25.12.2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

25.12.2025 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, та ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наданими у кримінальному провадженню доказами.

Слідчий суддя вважає встановленими та доведеними прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, виходячи з того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, зокрема, за ч. 5 ст. 407 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, що само по собі містить ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою ухилення від відбуття такого значного покарання у випадку, якщо воно буде призначено; у рамках досудового розслідування даного кримінального провадження ще не виконані всі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на обґрунтування вини підозрюваного, що може свідчити про те, що підозрюваний може впливати на свідків; офіційно не працює, а отже і не має джерел для існування, що свідчить про можливість вчинити інше кримінальне правопорушення; не має міцних соціальних зв`язків; неповнолітніх дітей або осіб похилого віку на утриманні не має.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до oc2.nsf/link1/an_1357/ed_2012_07_05/pravo1/T124651.html?pravo=1#1357" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію , майновий стан; наявність судимостей.

Слідчий суддя вважає, що причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, повністю підтверджується обґрунтованою підозрою у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявними у провадженні доказами, зазначеними безпосередньо у клопотанні та дослідженими під час судового засідання.

Відтак, слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам, а отже клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

За вказаних вище обставин клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004443 від 13.03.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182 -184, 193, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0004443 від 13.03.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят діб), тобто до 22.02.2026 року 12 години 50 хвилин.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали до 22.02.2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1