Справа №944/4359/25
Провадження №1-кп/944/1430/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2025 року м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові в режимі відеоконференції клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, відомості щодо якого 27 жовтня 2020 внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001268 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рава-Руська Жовківського району Львівської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.362 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено що обвинувачений ОСОБА_4 працюючи на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Яворів» Галицької митниці Державної митної служби України, який згідно журналу виходу на роботу та розподілу функціональних обов`язків відділу митного оформлення №3 митного поста «Яворів» Галицької митниці Державної митної служби України, виконував свої службові обов`язки на ділянці роботи - «диспетчер зони митного контролю - в`їзд в Україну - червоний коридор», маючи умисел на несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, з метою сприяння приховування дійсного вантажу вантажного транспортного засобу марки «МЕRСЕDЕS», тягач д.н.з. НОМЕР_1 , причіп д.н.з. НОМЕР_2 від митного оформлення та сплати обов`язкових митних платежів, достовірно знаючи, що цим транспортним засобом на територію України ввозиться одяг, елементи сантехніки та косметичні препарати, використовуючи логін «shayda», який надавав йому право доступу до автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор», об 19год. 41 хв. 11.11.2020 вніс (змінив) до функціонального модуля «Диспетчер ЗМК» автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» неправдиві відомості про вантаж, що перевозився вантажним транспортним засобом марки «МЕRСЕDЕS», тягач д.н.з. НОМЕР_1 , причіп д.н.з. НОМЕР_2 , а саме вказав вид вантажу «ПЛИТКА», після чого відобразив у цьому ж функціональному модулі інформацію: «Підготовка до митного оформлення» - «Прийняття документів».

У подальшому, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12.11.2020, у період часу з 17 по 20 листопада 2020 року, працівниками правоохоронних органів проведено обшук у вантажному транспортному засобі марки «МЕRСЕDЕS», тягач д.н.з. НОМЕР_1 , причіп д.н.з. НОМЕР_2 , що знаходились на території міжнародного пункту пропуску «Краківець», в ході якого виявлено та вилучено - одяг, елементи сантехніки та косметичні препарати.

Дії обвтнуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано як несанкціоновані зміни інформації, яка оброблюється в електронно- обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчиненій особою, яка має право доступу до неї, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.362 КК України.

До початку підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подала до суду клопотання, у якому просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження відомості щодо якого 27 жовтня 2020 внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001268 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.362 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обгрунтування клопотання покликається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.362 КК України. Кримінальна відповідальність настає за несанкціоновану зміну, знищення або блокування інформації, що обробляється в комп`ютерах, автоматизованих системах, комп`ютерних мережах чи мережах електрозв`язку, якщо це вчинено особою, яка має право доступу до неї. Діяння, передбачене ч.1 ст.362 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Зважаючи на те, що подія, інкримінована обвинуваченому ОСОБА_4 , мала місце 11.11.2020 року, строки притягнення останнього до кримінальної відповідальності, встановлені Законом, закінчилися 11.11.2023 року.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений клопотання підтримали, просять таке задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 просить клопотання його захисника задовольнити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечив щодо задоволення даного клопотання.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився скерував на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутності.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали провадження, суд прийшов до наступного

Статею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; особа не ухилялася від досудового слідства або суду; особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Санкцією ч.1 ст.362 КК України передбачено покарання у виді штрафу в розмірі від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років.

Відповідно до ч. 4ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Санкція ч.1ст.362КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, тобто діяння, інкриміноване органом досудового розслідування ОСОБА_4 , відноситься до нетяжкого злочину.

Як встановлено в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.362 КК України 11 листопада 2020року, строк давності три роки закінчився 11 листопада 2023року. Обвинувачений ОСОБА_4 від досудового розслідування не ухилявся, та не вчинив нового кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст.4 КК України передбачено, що часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

З п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12, слідує, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялась від слідства або суду та не вчинила нового злочину.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №287/359/14-к, суд прийшов до висновку, що у нормах КПК не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні. В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 566/554/16-к вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст.49КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК, зокрема, що таке звільнення не є реабілітуючими підставами, на що останній погодився.

Відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статі 284 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч. 4 ст. 286, ч.3 ст.288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.

Отже системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №192/3301/16-к від 25.02.2021.

Як вбачається із Постанови Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 31.07.2024 у справі №234/12858/21 провадження№51-5337 ск21 колегія суддів вважає, що під час прийняття судом рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності з підстав закінчення строків давності, думка потерпілих з`ясовується, однак, з огляду на обов`язковість застосування Закону-ст.49ККУкраїни не є визначальною. З врахуванням наведеного навіть у разі невзгоди потерпілого із застосуванням до обвинуваченого положень ст.49ККУкраїни, в суду відсутні підстави для незастосування інституту звільнення від відповідальності, тому таке звільнення особи є обов`язком а не правом суду.

Перевіривши законність заявленого клопотання та беручи до уваги те, що кримінальне правопорушення за яким обвинувачується ОСОБА_4 є нетяжким злочином, суд, приходить до переконання, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 слід задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.362 КК України, оскільки, з часу вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.362 КК України, та закрити кримінальне провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 13.12.2022 у виді арешту на мобільний телефон марки"Ксіомі", мобільний телефон марки"Айфон", слід скасувати.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

За змістом частин статті 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов?язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов?язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартсю, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 182 КПК України передбачено, що застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Згідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.07.2021 справа №461/5732/21 до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 68100грн. з покладенням обов`язків передбачених ст.194КПКУкраїни.

Заставодавцем ОСОБА_6 відповідно до ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.07.2021 справа №461/5732/21, було внесено заставу за ОСОБА_4 , що підтверджується квитанцією, щодо здійснення операції від 16.07.2021

Враховуючи те, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст.362ККУкраїни закрито на підставі п.2 ч.1 ст.49ККУкраїни, а ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності, то застосований щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді застави припиняє свою дію.

Оскільки, підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого судом не встановлено, заставодавцю ОСОБА_6 , код платника НОМЕР_3 слід повернути заставу внесену за обвинуваченого ОСОБА_4 в сумі 68100 грн. (шістдесят вісім тисяч сто гривень 00 копійок), яка зарахована на депозитний рахунок Галицького районного суду м. Львова №UA0000757, банк ДКСУ м. Київ, , одержувач ТУ ДСА України у Львівській області, згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.07.2021 справа №461/5732/21.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 № 15(у редакціїпостанови КМУ від 18.01.2012 № 27) передбачений порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбаченихКримінально - процесуальним кодексом України.

Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства (пункти 7-8).

Що стосується покликання прокурора на стягнення витрат пов`язаних з проведенням експертиз, з обвинуваченого в користь держави то слід прийти до наступного.

Об`єднана палата ККС ВС зроблено висновок про те, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (постанова від 12 вересня 2022 року у справі №203/241/17).Аналогічний висновок міститься в Постанові від 18 лютого 2025 року справа № 712/8174/23, провадження № 51- 2807 км 24 Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду.

Оскільки ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.362 ККУкраїни на підставі пункту 2 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього закрито, а ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, то відповідно до положень ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК витрати на проведення експертиз в розмірі 44152,9 грн .не підлягають стягненню з ОСОБА_4 та покладаються на державу.

Відтак, покликання прокурора в частині стягнення таких витрат з ОСОБА_4 на користь держави та покликання прокурора на постанову Верховного Суду від 01 лютого 2024 року у справі №930/497/23 є безпідставними, оскільки, у цій справі, на відміну від розглядуваної справи, кримінальне провадження було закрито на підставі ст. 46 КК у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що витрати понесені у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування на проведення експертиз в розмірі 44152,9грн. слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100,284, 286, 288, 314, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.362 КК України на підставі вимог ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, відомості щодо якого 27 жовтня 2020 внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001268 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.362 КК України закрити.

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 13.12.2022 у виді арешту на мобільний телефон марки"Ксіомі", мобільний телефон марки"Айфон"-скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

- мобільний телефон марки"Ксіомі"- повернути власнику ОСОБА_7 .

- мобільний телефон марки "Айфон"- повернути власнику ОСОБА_8 .

Припинити дію ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 14.07. 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді застави до ОСОБА_4 .

Повернути заставодавцю ОСОБА_6 , код платника НОМЕР_3 заставу внесену за обвинуваченого ОСОБА_4 в сумі 68100 грн. (шістдесят вісім тисяч сто гривень 00 копійок), яка зарахована на депозитний рахунок Галицького районного суду м. Львова №UA0000757, банк ДКСУ м. Київ, , одержувач ТУ ДСА України у Львівській області, згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.07.2021 справа №461/5732/21.

Витрати понесені у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування на проведення експертиз в розмірі 44152,9грн. слід віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення. Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1