УХВАЛА

26 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 621/569/24

провадження № 51-4824 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу начальника Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року про повернення апеляційної скарги,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення в касаційному порядку.

За положеннями ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження забезпечується у визначених законом випадках та порядку. Отже, передбачені ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) вимоги до касаційної скарги є обов`язковими.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано п. 4 ч. 2 цієї статті.

Відповідно до законодавчих положень у касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, адже згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм права і наділений повноваженнями скасувати оспорюване рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. Тому в поданій скарзі належить зазначити доводи, котрі свідчать про допущення судом таких порушень, які є істотними і зумовлюють скасування постановленої ухвали.

Окресленого не було враховано при зверненні до Верховного Суду.

Як убачається зі змісту поданої скарги, у ній її авторка, посилаючись на істотне порушення вимог КПК, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді.

Однак, не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, скаржниця не наводить обґрунтування допущення згаданим судом таких порушень норм права, котрі в розумінні ст. 412 КПК, зважаючи також на імперативність приписів ч. 3 ст. 399 цього Кодексу є істотними і зумовлюють обов`язкове скасування оспорюваної ухвали.

Крім того, у поданій скарзі не викладено аргументів у розрізі точного змісту пунктів 10, 161, 24 ч. 1 ст. 3, п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК у їх взаємозв`язку з положеннями розділу VІІІ указаного Кодексу, котрими регламентовано порядок вирішення питань на стадії виконання вироку. Натомість міститься посилання на недодержання апеляційним судом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та загальних засад судочинства стосовно забезпечення права людини на ефективний захист. Між тим згадане не стосується інтересів представника державного органу. Також скаржниця залишила поза увагою суть правової позиції об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верхового Суду, згідно з якою інші особи вправі на підставі п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК звернутися до суду вищої інстанції з питань оскарження рішень виключно в частині їх прав, свобод та інтересів (див. постанова від 6 грудня 2021 року, справа № 654/1820/18).

Таким чином у касаційній скарзі не аргументовано заявленої вимоги, а допущені недоліки перешкоджають відкриттю касаційного провадження.

Тому колегія суддів уважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу начальника Чугуївського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3