Справа № 513/1244/25
Провадження № 1-кп/513/149/25
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в с.Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001246 від 08 вересня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка, Саратського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

у с т а н о в и в:

постановою Саратського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року, у справі № 513/119/25, яка набрала законної сили 17 лютого 2025 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Однак, ОСОБА_5 достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили 17 лютого 2025 року про те, що вищевказаним рішенням суду позбавлений права керування транспортним засобом, будучи ознайомлений з її змістом, оскільки отримав її під особистий підпис 10 лютого 2025 року в приміщені Саратського районного суду Одеської області.

У подальшому, достовірно знаючи, що його позбавлено права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік, умисно з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом при наступних обставинах.

Так, всупереч рішенню суду, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07 вересня 2025 року приблизно о 10 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом, а саме мопедом марки «Yamaha», моделі «Аргіо», без реєстраційного номерного знаку, рухаючись по автодорозі Т 1608 біля с. Новоселівка Білгород-Дністровського району Одеської області, був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, за порушення правил Дорожнього руху, а саме п. 30.1 та п. 2.3.г., про що працівниками поліції складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП серії ЕНА № 5665771 та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП серії ЕНА № 5665653.

Вищевказані дії ОСОБА_5 свідчать про умисне ухилення останнього від виконання вказаного судового рішення.

25 вересня 2025 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю захисника адвоката ОСОБА_4 , у даному кримінальному провадженні була укладена угода про визнання винуватості. Вказана угода була надіслана до суду разом з обвинувальним актом.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.1 ст.382 КК України. Відповідно до угоди підозрюваний ОСОБА_5 беззастережно і в повному обсязі визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.382 КК України у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання, у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просить угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно, затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримала зазначену угоду про визнання винуватості, просила її затвердити, зазначивши, що угода укладена добровільно, в її присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами КПК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України, віднесене кримінальним законом до категорії нетяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана інтересам окремих осіб, тому угода не суперечить вимогам закону.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений визнав беззастережно, щиро розкаявся. Узгоджене в угоді покарання обвинуваченого, на думку суду, відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та є достатнім та необхідним для його виправлення й попередження вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відсутні.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

ОСОБА_5 погодився із прокурором на призначення йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч.1 ст.382 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів, необхідно вирішити в порядку визначеному ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 368-371, 374, 474-476 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 вересня 2025 року, укладену між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 08 вересня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001246.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Речові докази у справі, а саме: електронний носій - DVD-R диск з відеозаписами з нагрудного реєстратора співробітників СРПП відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області за 07 вересня 2025 року та відеореєстратор зі службового автомобіля відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду, через Саратський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з таких підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з таких підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1