ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1668/26
провадження № 1-кс/753/334/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2026 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Войково Згурівського району Київської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 03.01.2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000016 від 03.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

В клопотанні зазначено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.01.2026 близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували разом із ОСОБА_8 поблизу будинку № 11 по вул. Здолбунівській у м. Києві знаючи, що автомобіль марки «Mazda CX-5», 2014 року випуску, білого кольору VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , яким користувався ОСОБА_8 , припарковано поруч та у ОСОБА_8 наявні ключі від вказаного автомобіля з собою, у них виник умисел на незаконне заволодіння даним транспортним засобом.

Далі, ОСОБА_5 діючи умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_7 домовились викрасти у ОСОБА_8 ключі від вищевказаного автомобіля.

Реалізуючи злочинний умисел, скориставшись станом алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 , ОСОБА_7 шляхом вільного доступу та непомітно для останнього дістав із кишені його куртки ключі від транспортного засобу марки «Mazda CX-5», 2014 року випуску, білого кольору, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_9 та яким користувався ОСОБА_8 .

Після того, дочекавшись коли ОСОБА_8 пішов до місця свого проживання, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_5 підійшли до вказаного автомобіля, припаркованого за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 11, де ОСОБА_7 за допомогою наявного ключа відкрив передні ліві двері, сів на місце водія, а ОСОБА_5 сів на переднє пасажирське сидіння. Потім ОСОБА_7 нажав кнопку запуску двигуна, запустив двигун та увімкнувши передачу, рушив із місця, чим умисно та незаконно заволодів транспортним засобом марки «Mazda CX-5», 2014 року випуску, білого кольору, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 .

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 заподіяли матеріальну шкоду власниці зазначеного транспортного засобу ОСОБА_9 на суму 490416 грн. 10 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вартість якого у двісті п`ятдесят та більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Слідчий в своєму клопотанні вказував на те, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 посилається на необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення та недостатністю менш суворих запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання із зазначених у ньому підстав та просив задовольнити.

Захисник частково заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний підтримав захисника.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного та дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, суд встановив такі обставини.

В провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 03.01.2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 289 КК України.

20.01.2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Причетність підозрюваного до інкримінованого йому злочину підтверджуються достатніми на цьому етапі розслідування доказами, які містяться у матеріалах досудового розслідування, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.01.2026;

- протоколом огляду місця події від 03.01.2026 року за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом огляду місця події від 03.01.2026 року за адресою: АДРЕСА_5;

- протоколом огляду місця події від 03.01.2026 року за адресою: АДРЕСА_6;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 03.01.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 03.01.2026;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 від 03.01.2026;

- протоколом огляду телефона від 03.01.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03.01.2026;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 від 05.01.2026;

- протоколом огляду телефона від 05.01.2026;

- протоколами допитів неповнолітнього свідка ОСОБА_13 від 05.01.2026 та від 22.01.2026;

- протоколом огляду телефона від 05.01.2026;

- протоколом огляду відеозапису від 05.01.2026;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_14 від 06.01.2026;

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 07.01.2026;

- протоколом огляду місця події від 07.01.2026 за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.01.2026;

- протоколом огляду відеозапису від 07.01.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 07.01.2026;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.01.2026;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_16 від 08.01.2026;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_17 від 08.01.2026;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.01.2026;

- протоколом огляду відеозапису від 08.01.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 08.01.2026;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.01.2026;

- повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 20.01.2026;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_19 від 22.01.2026;

- протоколом огляду телефона від 22.01.2026;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті (ч.2 ст. 194 КПК України).

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії»).

Аналіз представлених доказів зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Отже на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені в КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, між тим ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Водночас слідчий суддя не погоджується з існуванням ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У справі «Мамедова проти Росії». Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, втім відомостей, що підтверджували означене, слідчому судді не надано. Отже клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є непропорційними меті, яка ставиться до їх застосування.

Крім того, клопотання органу досудового розслідування та додані до нього матеріали не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання підозрюваному такої міри запобіжного заходу як домашній арешт. Прокурором належно не мотивовано, чому інший запобіжний захід не може забезпечити проведення слідчих, процесуальних дій та уникнення ризиків визначених ст. 177 КПК України.

Долучені до клопотання докази містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, при цьому в своїй сукупності це не може свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як домашній арешт. Отже слідчий суддя, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, не знайшов підстав для задоволення клопотання.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 , встановлено, що він проживає за адресою: АДРЕСА_4 , працює неофіційно, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки. Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даний час, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, та покласти на останнього наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокуратури, суду; не відлучатися з м. Бровари без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст. 179, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокуратури, суду;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Визначити строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування до 20 березня 2026 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання ним обов`язків, покладених судом, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 30.01.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1