печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «ЮА ПРОПЕРТІ», на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000455 від 14.04.2022,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад вимог скарги

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «ЮА ПРОПЕРТІ», на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000455 від 14.04.2022.

Обґрунтовуючи вимоги скарги сторона захисту посилається на те, що 05.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.02.2025 у справі № 757/5218/25-к проведено обшук автомобіля LEXUS LX 500D, VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого вказаний автомобіль вилучено як тимчасово вилучене майно. Адвокат акцентувала увагу, що після вилучення транспортного засобу в органу досудового розслідування існував обов`язок протягом 48 годин з моменту вилучення майна звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, однак зазначених дій слідчим вжито не було, що свідчить про істотне порушення органом досудового розслідування вимог ст. 171 КПК України. Також зазначила, що власником транспортного засобу є ТОВ «ЮА ПРОПЕРТІ» та вищевказаний автомобіль не має жодного відношення до обставин розслідуваних у цьому кримінальному провадженні, оскільки досудове розслідування щодо можливих порушень господарської діяльності ТОВ «ЮА ПРОПЕРТІ» не здійснюється. Водночас, наголосила, що сторона захисту тричі зверталась до слідчого з клопотаннями щодо повернення вилученого автомобілю, однак на момент подачі скарги слідчим не було вчинено дій щодо повернення транспортного засобу законному власнику. Враховуючи наведені обставини, на стійке переконання сторони захисту існує достатньо підстав для задоволення скарги.

Явка сторін

Від адвоката надійшла заява про розгляд скарги без її участі. Вимоги скарги підтримувала та просила її задовольнити.

У судове засідання слідчий/прокурор не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належно. Разом з цим, до суду надійшли письмові заперечення слідчого ОСОБА_4 , в яких він зазначив, що скарга сторони захисту є необґрунтованою, оскільки питання щодо накладення арешту на вилучене майно наразі судом не було вирішено. Справа № 757/10659/25-к з 06.03.2025 перебуває на розгляді. Однак автомобіль визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000455.

Частиною третьою статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. Враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутності осіб, які не з`явились.

Згідно з частиною четвертою статті 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Обставини справи та мотиви слідчого судді

Дослідивши матеріали провадження, слідча суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до статті 303 КПК України під час досудового провадження можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Майнові права захищаються в Україні як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частинами першою, п`ятою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Водночас слідчий суддя при вирішенні даної скарги враховує приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція узгоджується із частиною п`ятою статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Статтею 167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з частиною другою статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до статті 169 КПК України вилучене майно є тимчасово вилученим, має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано протягом 48 годин після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Відповідно до положень частини другої статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною другою статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Зі змісту положень статті 236 КПК України вбачається, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000455 від 14.04.2022, процесуальне керівництво у вказаному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

05.03.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м .Києва від 05.02.2025 у справі № 757/5218/25-к проведено обшук автомобіля LEXUS LX 500D, VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . За результатами проведеного обшуку, органом досудового розслідування вилучено вищевказаний автомобіль.

25.03.2025, 14.05.2025, 22.12.2025 сторона захисту зверталась до ГСУ НПУ з клопотанням щодо повернення тимчасово вилученого майна, вилученого 05.03.2025 під час проведення обшуку, у кримінальному провадженні № 0000455. У відповідь на клопотання, сторона захисту отримала від слідчого низку листів від 25.03.2025, 20.05.2025, в яких слідчий зазначає, що питання щодо накладення арешту на автомобіль вирішується слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва.

Вирішуючи скаргу сторони захисту, слідчий суддя зазначає наступне.

Вилучення майна, що відповідає певним критеріям, зокрема визначених у статті 98 КПК України, не звільняє орган досудового розслідування від обов`язку звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна для перевірки наявності підстав для обмеження власника майна у його конституційному праві володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

У даному випадку слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що під час розгляду скарги сторони захисту, орган досудового розслідування доказів, які б підтверджували, що слідчий у встановлений КПК строк (48 годин) звертався з клопотанням про накладення арешту на автомобіль LEXUS LX 500D, у кримінальному провадженні № 0000455 до слідчого судді Печерського районного суду, не надано, арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку у порядку та на підставах, передбачених частиною п`ятою статті 171 КПК України, накладено у передбаченому законом порядку не було.

Також слід зазначити, що під час розгляду скарги, стороною обвинувачення не було доведено, що вилучене під час проведення обшуку майно має відношення до цього кримінального провадження, тому враховуючи, що арешт на тимчасово вилучений транспортний засіб LEXUS LX 500D не накладався, на підставі частини 5 статті 171 КПК України, вказаний автомобіль має бути негайно повернуто особі, у якої він був вилучений.

Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що наявність постанови слідчого про визнання тимчасово вилученого майна речовим доказам не нівелює обов`язок слідчого його повернути, у разі відсутності ухвали про арешт речового доказу.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для подальшого утримання автомобіля LEXUS LX 500D, VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 власником якого є ТОВ «ЮА ПРОПЕРТІ», слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, оскільки подальше утримання майна права особи на володіння та користування своїм майном та її задоволення.

Керуючись статтями 1-35, 100, 167, 169, 170, 236, 303, 305-307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу - задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу Головного слідчого управління Національної поліції України, яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000455 від 14.04.2022 негайно повернути автомобіль марки LEXUS LX 500D, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_1 ТОВ «ЮА ПРОПЕРТІ», .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1