Справа № 639/8688/25
Провадження № 1-кп/639/475/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0001084 від 28.10.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Красний Луч Луганської області, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, заміжньої, непрацюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , наразі утримується в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 99, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою, а її суверенітет поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагською конвенцією 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією (далі за текстом РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

У порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент Російської Федерації (далі за текстом РФ), а також інші представники військово-політичного керівництва РФ, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), підготували та розв`язали із залученням підрозділів збройних сил РФ агресивну війну та військовий конфлікт на території України.

Спочатку 22.02.2022 президент РФ, бажаючи розпочати ведення агресивної війни проти України, направив до Ради Федерації звернення про використання збройних сил РФ за межами країни, яке було задоволено, а вже 24.02.2022 о 5 годині ранку ним було оголошено про рішення розпочати повномасштабне військове вторгнення в Україну.

У той же день, 24.02.2022, на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці збройних сил РФ, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У відповідь на вказані дії держави-агресора 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку.

Так, встановлено, що ОСОБА_3 , будучи громадянкою України, тривалий час проживаючи на території України, у тому числі з 24.02.2022, тобто з моменту повномасштабного вторгнення збройних сил РФ та підконтрольних РФ збройних військових формувань на територію України, усвідомлювала та була достовірно обізнана, що РФ є державою-агресором.

Також, ОСОБА_3 , у період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, що постійно транслюється в засобах масової інформації та медіа, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх кримінальних протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, була притягнута до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки та миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, тобто будучи обвинуваченою у кримінальному провадженні №0000051 від 29.02.2024 (обвинувальний акт якого скеровано до Немишлянського районного суду міста Харкова для розгляду по суті), не могла помилятися щодо обставин вчинення кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України.

15.07.2024 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з ухвалою Зарічного районного суду міста Сум (справа №591/6946/24), застосовано запобіжній захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави. Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 18.03.2025 ОСОБА_3 етаповано до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 99.

Надалі, у період не пізніше 14 год 20 хв 05 листопада 2025 року, за вказаних обставин, точний час у ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_3 , яка перебувала на території вищевказаної установи, виник кримінальний протиправний умисел, направлений на здійснення публічних закликів до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань РФ до необмеженого кола осіб, а саме: ув`язнених, взятих під варту осіб, які перебували разом із нею в камері № 420 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 99.

У період з 14 год 20 хв по 15 год 00 хв 05 листопада 2025 року, на виконання свого кримінального протиправного умислу, ОСОБА_3 , не ставши на шлях ресоціалізації, продовжуючи девіантну поведінку, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх кримінальних протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, під час перебування в камері № 420 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 99, публічно заперечувала здійснення збройної агресії РФ проти України та закликала до підтримки дій держави-агресора Російської Федерації до необмеженого кола осіб, а саме: ув`язнених, взятих під варту осіб, які перебували разом з нею.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення-кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 111-1 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченої ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

В обвинувальному акті прокурор відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 на підставі ст. 302 КПК України заявляє клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Письмовою заявою ОСОБА_3 від 14.11.2025, яка складена у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , підтверджується, що обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, тобто публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України та публічні заклики до підтримки дій держави-агресора.

Обвинувачена ОСОБА_3 згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з положеннями ч. 2 ст. 302 КПК України щодо обмеження права на апеляційне оскарження вироку суду, надала згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачена ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна із розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення-кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 111-1 КК України, тобто публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України та публічні заклики до підтримки дій держави-агресора.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Згідно з ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше не судима, утримується в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» як обвинувачена у кримінальному провадженні № 0000051 від 29.02.2024 за ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 436-2 КК України, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, заміжня, жодних осіб на утриманні не має, не працевлаштована.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу винної, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 111-1 КК України, у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк 10 (десять) років.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, на строк 10 (десять) років.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 10.11.2025 у справі №643/19690/25 (провадження №1-кс/643/6349/25) на майно, вилучене 06.11.2025 в ході тимчасового доступу до речей і документів в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 99, а саме: на флеш-накопичувач із написом «А2341ZKDDA006AOH64GB», який розміщений у службовій камері IP-камера Dahua DH-IPC-HDW2249T-S-IL (2.8 мм) із серійним номером BD10EA7PAG19B71, що розташована у камері №420 установи, належний на праві державної власності ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- флеш-накопичувач із написом «А2341ZKDDA006AOH64GB» залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії судового рішення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1