Справа № 752/2950/24
Провадження №: 1-кп/752/1068/25
У Х В А Л А

23.12.2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду судове засідання кримінального провадження №0001306 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 382, ст. 287 КК України та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 4 ст. 286-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 , який був підключений через ВКЗ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , який був підключений через ВКЗ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , який був підключений через ВКЗ,

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

встановив:

прокурор ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 без визначення розміру застави, яке подав в письмовому вигляді з наведенням мотивів та підстав. Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання захисту.

Захисник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. водночас заявив клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або на тримання під вартою з альтернативою застави в розмірі від 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків визначених у ст. 194 КПК України. Своє клопотання обґрунтував тим, що ризики вже вичерпались, оскільки свідки допитані, докази зібрані, обвинувачена не має можливості впливати на свідків, має тісні соціальні зв`язки, місце проживання. Захисник вказує, що ОСОБА_4 не схильна до втечі, а її рідні мають фінансову можливість забезпечити внесення застави. Також вказує, що прокурор у клопотанні посилається на формальні ризики та жодних документальних підтверджень не надає. Вважає, що прокурор у своєму клопотанні не довів, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому, на його думку, є всі підстави для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора. Підтримав клопотання ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав захисника.

Представники потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 просили задовольнити клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу та відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_7 , оскільки ризики продовжують існувати. Крім того, представник потерпілого ОСОБА_8 вказав, що ОСОБА_4 не розкаялась та не відшкодувала завдані збитки. Представник ОСОБА_9 , крім іншого, вказав, що про наявність ризиків свідчить той факт, що декілька разів судові засідання відкладались через погіршення стану здоров`я обвинуваченої та потреби у медичній допомозі, проте згідно довідки медичної частини СІЗО, остання за медичною допомогою не зверталась.

З`ясувавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою суд повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України», де зазначено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На переконання суду, прокурором було доведено, що ризики, які були встановлені раніше, продовжують існувати. Так, ризик переховування від суду продовжує існувати, оскільки ОСОБА_4 залишила місце дорожньо транспортної пригоди після повернення до нього з медичного закладу та переховувалась від правоохоронних органів до моменту проведення невідкладного обшуку за місцем проживання. Крім того, слід зауважити, що із клопотання захисника про зміну запобіжного заходу вбачається, що у родини ОСОБА_4 є фінансова можливість внести заставу в досить великому розмірі, а саме від 1 514 000 гривень, а отже, на переконання суду, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути призначено судом ОСОБА_4 , у випадку визнання її винною у вчиненні інкримінованих їй злочинах, обвинувачена може вживати заходи, спрямовані на переховування від суду шляхом виїзду за кордон із врахуванням відсутності обмежень для виїзду за межі України жінок під час дії воєнного стану.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також продовжує існувати, оскільки ОСОБА_4 , будучи позбавленою права керування, а отже будучи притягнутою до адміністративної відповідальності за грубе та умисне правопорушення у сфері ПДР України, висновків для себе не зробила та сіла за кермо автомобіля і наразі обвинувачується у вчиненні зокрема, особливо тяжкого злочину проти безпеки руху та експлуатації транспортних засобів, що спричинило смерть двох потерпілих, в стані алкогольного сп`яніння, за який передбачено реальний вид основного покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Твердження сторони захисту про те, що ризик переховування не доведений, оскільки ОСОБА_4 не викликалась під час досудового розслідування до слідчого чи прокурора, є безпідставним та не може свідчити про її ймовірну належну процесуальну поведінку, оскільки на переконання суду, запобігання вказаному ризику зумовлене саме застосуванням та продовженням обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Слід відмітити, що сторона захисту обвинуваченої не оскаржувала під час судового провадження ухвали суду про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави і фактично вперше на стадії завершення судового розгляду та початку стадії судових дебатів заявила клопотання про визначення розміру заставу. Вказане, на думку суду, свідчить про актуальність та реальність наведених вище ризиків. Крім того, наявність таких ризиків підтверджується і доводами представника потерпілого ОСОБА_9 .

Слід зазначити, що дійсно, як вірно вказав захисник, в даному кримінальному провадженні допитані свідки, досліджені докази, допитані обвинувачені, однак ще не закінчився судовий розгляд, а тому, враховуючи вищевикладені обставини, ОСОБА_4 може вчиняти дії направлені на затягування завершального етапу судового розгляду справи, з метою уникнення відповідальності за інкриміновані злочини, а отже, з врахуванням вищевикладеного, більш м`які запобіжні заходи, на переконання суду, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Додатково суд звертає увагу на те, що вимогами КПК України не передбачено обов`язкове надання документів, якими прокурор обґрунтовує своє клопотання про продовження запобіжного заходу під час перебування обвинувального акту в суді, а тому вказівка захисника ОСОБА_7 на те, що прокурором не долучено будь-яких документів на обґрунтування клопотання суд до уваги не приймає.

Також, суд відповідно до вимог закону враховує вік обвинуваченої, стан здоров`я, наявність міцних соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, однак наявність вказаних даних не може саме по собі свідчити про наявність таких обставин, які зможуть усунути існуючі ризики, а також такі дані не є достатньою підставою для зміни обвинуваченій запобіжного заходу. Також слід вказати, що у суду відсутні будь-які застереження щодо продовження застосування до обвинуваченої найбільш суворої міри запобіжного заходу, оскільки згідно відповіді ЦОЗ ДКВС України від 15.12.2025 року, у ОСОБА_4 стан здоров`я задовільний.

За таких обставин із врахуванням вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, висновків Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 , а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 177,178, 183, 331 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 - відмовити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 (шістдесят) діб до 20.02.2026 року включно.

Строк продовження існуючої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обчислювати з 23.12.2025 року.

Копію ухвали направити обвинуваченій, в ДУ «Київський слідчий ізолятор» та надати прокурору та захиснику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1