ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1867/25 Номер провадження 11-кп/814/1515/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника установи ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами засудженої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 04 червня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, уродженці м. Києва, раніше судимій, засудженій:

09.11.2022 Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 роки 1 місяця позбавлення волі;

14.02.2025 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 12.12.2024 вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.02.2024 змінено, виключено з обсягу обвинувачення визнаного судом доведеним епізод крадіжки від 29.02.2020 на суму 1224 грн., відповідно до ст.5 КК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлено кримінальну протиправність діяння, визнати остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі,

відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання засудженої, яка має дитину віком до трьох років.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджена народила дитину до початку відбування покарання. Відповідно до змісту положень ст.ст.79, 83 КК України, звільнення від відбування покарання, передбачене ст. 79 КК України, застосовується судами лише на етапі засудження жінки, тобто безпосередньо під час ухвалення вироку, в той час як звільнення від відбування покарання на підставі ст. 83 КК України - після набрання вироку законної сили і з моменту початку фактичного відбування покарання.

При цьому вказує, що ОСОБА_9 ухилялася від суду та перебувала в розшуку.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджена подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, та задовольнити її клопотання.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати, клопотання засудженої ОСОБА_9 задовольнити та звільнити її від відбування покарання на підставі ст. 83 КК України.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд дійшов помилкового висновку.

Вважає, що згідно з характеристикою обвинувачена характеризується позитивно працевлаштована на виробництві установи, до виконання поставлених завдань ставиться добровільно, виконує їх сумлінно. Стягнень не має. Після звільнення планує повернутися до чесного, соціально правомірного життя в суспільстві та працевлаштуватися.

Також вказує, що 09.11.2022 Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 роки 1 місяця позбавлення волі. 14.02.2025 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 12.12.2024 вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.02.2024 змінено, виключено з обсягу обвинувачення визнаного судом доведеним епізод крадіжки від 29.02.2020 на суму 1224 грн., відповідно до ст.5 КК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлено кримінальну протиправність діяння, визнати остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Тому посилання суду на перебування ОСОБА_9 в розшуку є безпідставними. Доказів її ухилення від відбування покарання суду не надано.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засуджену та її захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, представника установи, який поклався на розсуд суду, при цьому вказав, що засуджена має 1 заохочення, стягнень не отримувала, працевлаштована, але установа не клопоче про застосування щодо засудженої положень ст.83 КК України, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 засуджена 09.11.2022 Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 роки 1 місяця позбавлення волі, а також 14.02.2025 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 12.12.2024 вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.02.2024 змінено, виключено з обсягу обвинувачення визнаного судом доведеним епізод крадіжки від 29.02.2020 на суму 1224 грн., відповідно до ст.5 КК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлено кримінальну протиправність діяння, визначивши остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Також судом було встановлено, що ОСОБА_9 в період з 27.06.2023 по 24.01.2025 перебувала в державному розшуку та її було затримано 24.01.2025 з метою виконання вироку Святошинського районного суду м. Києва від 09.11.2022.

Початок строку покарання 24.01.2025, кінець строку покарання 24.07.2027.

З наданої копії свідоцтва про народження ОСОБА_10 є матір`ю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішити питання про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років.

Згідно з ч. 1 ст. 83 КК України, засуджених до обмеження волі або до позбавлення волі жінок, які стали вагітними або народили дітей під час відбування покарання, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини, суд може звільнити від відбування покарання в межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною трирічного віку.

Вказана норма застосовується до жінок, які стали вагітними або народили дітей під час відбування покарання.

Оскільки ОСОБА_9 на час вагітності або народження дитини, тобто 29.08.2024, не відбувала покарання, а фактично покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09.11.2022 почала відбувати 24.01.2025, тому суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_9 не підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ст. 83 КК України.

Окрім цього ч.2 ст. 83 КК України передбачає, що звільнення від відбування покарання застосовується до засудженої, яка має сім`ю або родичів, що дали згоду на спільне з нею проживання, або яка має можливість самостійно забезпечити належні умови для виховання дитини.

Тобто, частина 2 вказаної статті КК України надає вичерпний перелік підстав, за яких особу може бути звільнено від відбування покарання.

Отже, з матеріалів провадження вбачається, що окрім копії свідоцтва про народження дитини, стороною захисту до суду не надано інформації (оформленої документально) щодо наявності у засудженої ОСОБА_9 родини чи родичів, які дали згоду на спільне з нею проживання. Так само, стороною захисту не доведено, що ОСОБА_9 має можливість самостійно забезпечити належні умови для виховання дитини.

Тому суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженої.

З огляду на вказане, підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 407, 419КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги засудженої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 04 червня 2025 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4