Справа № 147/2339/25
Провадження № 1-кп/147/126/26
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

05 січня 2026 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001200 від 14.03.2025, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

у провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001200 від 14.03.2025, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.5 ст. 407 КК України.

Ухвалою від 15 грудня 2025 року у справі призначено підготовче судове засідання.

29 грудня 2025 року та 05 січня 2026 року до суду надійшли клопотання прокурорів про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів. В обгрунтування клопотання прокурори зазначають, що підозра ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, обґрунтовується наступними доказами: повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення; матеріалами службового розслідування проведеного у військовій частині з додатками, протоколами допитів свідків та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності. Оскільки в даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики визначені п.1, п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 не має офіційного та стабільного джерела доходів і у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, має невідбуту частину покарання за останньою судимістю, а також будучи раніше судимим за втечу з-під варти, він може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання, при цьому усвідомлюючи загрозу застосування реальної міри покарання, може здійснити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; за відсутності жодного контролю ОСОБА_4 , вільно пересуваючись, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з метою їх спонукання шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування та його результати.

Вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, адже особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть обмежити можливість ОСОБА_4 вчинити вищезазначені діяння, передбачені ст. 177 КПК України, а тому виникла необхідність у продовжені строку вказаного запобіжного заходу. Згідно з ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав подані клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та просить задоволити, при цьому навів доводи викладені в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив щодо задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію підзахисного.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши доводи клопотання, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 листопада 2025 року ухвалою слідчого судді застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08 січня 2026 року та визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Судом встановлено, що з моменту взяття ОСОБА_4 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід. Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Суд зазначає, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Ризиками, які дають підстави суду продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою потрібно вважати: те, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно з ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого слід задоволити.

Враховуючи вимоги ч.8 ст. 176 КПК України, підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, які наведені вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення обвинуваченому іншого запобіжного заходу в тому числі визначення застави. Натомість, суд наголошує увагу на тому, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати.

Отже, враховуючи наведене вище, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 слід задовільнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 не заперечили щодо призначення справи до судового розгляду.

Заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.

Копію обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувачений отримав 28 листопада 2025 року.

Дане кримінальне провадження підсудне Тростянецькому районному суду Вінницької області.

Обвинувальний акт складений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону України.

Підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта немає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону України, які б унеможливлювали призначення судового розгляду не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному проваджені внесеному до ЄРДР за №0001200 від 14.03.2025, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.5 ст. 407 КК України.

Судовий розгляд, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід здійснювати у відкритому судовому засіданні. Обмежень, передбачених положеннями ч.2 ст. 27 КПК України, не встановлено.

В судове засідання викликати учасників судового розгляду.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 176, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331, 395, 314-316 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовільнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05 березня 2026 року включно.

Заставу, визначену ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2025, залишити без змін у тому ж розмірі, а саме у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень), яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України обов`язки: прибувати на виклики суду за першою вимогою; не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утриматись від спілкування із особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001200 від 14.03.2025, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.5 ст. 407 КК України, призначити до судового розгляду на 14.30 год. 14 січня 2026 року в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області (вул. Соборна 21, с-ще Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область).

Розгляд кримінального провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового розгляду.

Копію ухвали направити на адресу Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та вручення обвинуваченому.

На ухвалу в частині продовження строку тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено о 08.30 год. 06 січня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1