КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6434/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засіданняОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.06.2025 року задоволено клопотанняпрокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001436 від 18.06.2024 року та накладено арешт на майно, яке вилучено під час проведення обшуку 20.06.2025 року у житловому будинку який розташований на земельних ділянках з кадастровими номерами :36:105:4102, :36:105:4103 за адресою: АДРЕСА_1 , (координати НОМЕР_1 , НОМЕР_13), що належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , а саме:

- Мобільний телефон марки Iphone 15 ProMax,IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім картою НОМЕР_4 ;

- Мобільний телефон марки Iphone 12, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 ;

- Мобільний телефон марки Iphone 15 Pro, IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , з сім картою: НОМЕР_9 ;

- Мобільний телефон марки Iphone 11Pro, в чохлі чорного кольору;

- Мобільний телефон марки Iphone 11Pro, IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , без сім карти;

- Ноутбук марки «ASUS», модель М415D, SINM9N0CV164040370;

- Жорсткий диск «Kingston»на 1 тб;

- Військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідка ВЛК № 4/2955.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.06.2025 року, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт вказує, оскаржувану ухвалу постановлено без участі власників майна чи їх представника, окрім того, оскаржувану ухвалу про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно ні власника майна, ані їх представник станом на момент подання даної апеляційної скарги не отримали, а про прийняте рішення стало відомо під час моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень, тобто коли вже закінчився строк апеляційного оскарження.

Мотивуючи апеляційні вимоги апелянт зазначає, що судом першої інстанції при розгляді клопотання про арешт майна взагалі не взято до уваги, що мобільні телефони та ноутбук, доступ до яких добровільно був наданий ОСОБА_6 , були оглянуті працівниками поліції безпосередньо під час обшуку, працівники поліції мали повний доступ до інформації, яка містилася в мобільних телефонах та ноутбуці. Також судом проігноровано той факт, що предметом розслідування у даному кримінальному провадженні є нібито створення та розповсюдження шкідливого програмного забезпечення, тобто вилучені в ході обшуку особисті документи ОСОБА_6 жодним чином не стосуються предмету досудового розслідування і жодного дозволу суду на таке вилучення у органу досудового розслідування не було.

Вказує, що слідчим суддею при постановленні оскаржуваного рішення не надано оцінку тому, що відповідно до ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук жодній особі у даному кримінальному провадженні не пред`явлено підозри, зокрема ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_7 , не встановлено їх зв`язки з діяльністю, про яку зазначено в ухвалі про обшук. Органом досудового розслідування не встановлено використання мобільних телефонів, які належать ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні розслідуваного кримінального правопорушення. Фактично майно, яке вилучено у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час обшуку жодним чином не доводять обставини, які підлягають доказуванню у порядку статті 91 КПК України.

В судове засідання прокурор, представник чи власники майна не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та час призначеного судового розгляду. Разом з тим, від прокурора надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі в режимі відеоконференційного зв`язку, однак на відеоконференційний зв`язок з Київським апеляційним судом прокурор не вийшов.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності прокурора та представника, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що представником власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , - адвокатом ОСОБА_8 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.06.2025 року, виходячи з положень абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що слідчим відділом Печерського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному 18.06.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001436 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Печерською окружною прокуратурою міста Києва.

Досудовим розслідуванням зазначено, що за матеріалами Департаменту кіберполіції Національної поліції України, згідно яких працівниками поліції викрито протиправну діяльність ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який створює шкідливе програмне забезпечення, що порушує нормальні процеси маршрутизації платного рекламного контенту «GoogleAds/Google», «Merchant/Bing/», переадресовуючи рекламу на себе, чим блокує доступ до контенту легітимним користувачам, також в наслідок роботи шкідливих автоматизованих скриптів - здійснюється списання всіх грошових коштів, закладених в рекламний бюджет компанією замовником реклами.

У подальшому, ОСОБА_6 продає окремо вказане програмне забезпечення та окремо свої послуги для професійного налаштування та використання вказаного програмного забезпечення на тематичних форумах та групах у месенджерах.

Наслідком використання такого програмного забезпечення є спричинення великої майнової шкоди компаніям та клієнтам, які оплачують сервіси «GoogleAds/Google», «Merchant/Bing/» з рекламування.

Оглядом відповідних тематичних сайтів та форумів встановлено, що ОСОБА_6 встановив фіксовані тарифи для замовлення та користування розробленим ним програмним забезпеченням, а саме: («standart» - від 220 доларів США, «PRO» - 650 доларів США, «Platinum» - 2000 доларів США, за місяць використання даної програми).

Крім цього, на веб-сайті «pandoriux.com» розміщено активне посилання, яке супроводжує до месенжера «Telegram», у якому наявний телеграм-бот ( ІНФОРМАЦІЯ_2 за допомогою якого здійснюється оплатачерез сервіс https://pay.pandoriux.com/із використанням крипто-валюти USDT, на адресу крипто-гаманця: НОМЕР_12 .

Після здійснення оплати відкриваються данні для автентифікації (ID, логін, пароль ключ доступу) та розділ «мій профіль», у якому відкривається посилання для подальшої інсталяції вказаного програмного забезпечення.

Згідно аналітичної довідки Департаменту кіберполіції Національної поліції України, розпоряджається вказаним крипто-гаманцем НОМЕР_12 - ОСОБА_6 .

20.06.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/25447/25-к від 02.06.2025 року, було проведено обшук у житловому будинку який розташований на земельних ділянках з кадастровими номерами :36:105:4102, :36:105:4103 за адресою: АДРЕСА_1 , (координати НОМЕР_1 , НОМЕР_13), що належить на праві приватної власності ОСОБА_10 .

В ході проведення вказаного обшуку було виявлено та вилучено:

- Мобільний телефон марки Iphone 15 ProMax,IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім картою НОМЕР_4 ;

- Мобільний телефон марки Iphone 12, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 ;

- Мобільний телефон марки Iphone 15 Pro, IMEI1: НОМЕР_7 , , IMEI2: НОМЕР_8 , з сім картою: НОМЕР_9 ;

- Мобільний телефон марки Iphone 11Pro, в чохлі чорного кольору;

- Мобільний телефон марки Iphone 11Pro, IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , без сім карти;

- Ноутбук марки «ASUS», модель М415D, SINM9N0CV164040370;

- Жорсткий диск «Kingston»на 1 тб;

- Військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідка ВЛК № 4/2955.

Постановою слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві лейтенанта поліції ОСОБА_11 20.06.2025 року вилучені речі визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

26.06.2025 року (клопотання датоване 21.06.2025 року) прокурор Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0001436 від 18.06.2024 року, на майно, яке вилучено під час проведення обшуку 20.06.2025 року у житловому будинку який розташований на земельних ділянках з кадастровими номерами :36:105:4102, :36:105:4103 за адресою: АДРЕСА_1 , (координати НОМЕР_1 , НОМЕР_13), що належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , а саме:

- Мобільний телефон марки Iphone 15 ProMax,IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім картою НОМЕР_4 ;

- Мобільний телефон марки Iphone 12, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 ;

- Мобільний телефон марки Iphone 15 Pro, IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , з сім картою: НОМЕР_9 ;

- Мобільний телефон марки Iphone 11Pro, в чохлі чорного кольору;

- Мобільний телефон марки Iphone 11Pro, IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , без сім карти;

- Ноутбук марки «ASUS», модель М415D, SINM9N0CV164040370;

- Жорсткий диск «Kingston»на 1 тб;

- Військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідка ВЛК № 4/2955..

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.06.2025 року вказане клопотання прокурора задоволено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на вищевказане майно, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на майно.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність майна ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, всупереч доводам представника.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінальних проваджень та попередньою кваліфікацією вчинених кримінально-протиправних діянь.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси фізичної особи з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено їх відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання апелянта на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки слідчим надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Слід зазначити, що у даному провадженні арешт майна накладено з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, що по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, не є переконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу представника, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001436 від 18.06.2024 року та накладено арешт на майно, яке вилучено під час проведення обшуку 20.06.2025 року у житловому будинку який розташований на земельних ділянках з кадастровими номерами :36:105:4102, :36:105:4103 за адресою: АДРЕСА_1 , (координати НОМЕР_1 , НОМЕР_13), що належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , а саме:

- Мобільний телефон марки Iphone 15 ProMax,IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім картою НОМЕР_4 ;

- Мобільний телефон марки Iphone 12, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 ;

- Мобільний телефон марки Iphone 15 Pro, IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , з сім картою: НОМЕР_9 ;

- Мобільний телефон марки Iphone 11Pro, в чохлі чорного кольору;

- Мобільний телефон марки Iphone 11Pro, IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , без сім карти;

- Ноутбук марки «ASUS», модель М415D, SINM9N0CV164040370;

- Жорсткий диск «Kingston»на 1 тб;

- Військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідка ВЛК № 4/2955, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4