Хортицький районний суд м.Запоріжжя
Справа № 317/1598/17
Провадження № 1-кп/337/559/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя колегією суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 000351 від 04.03.2015 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду від 28.08.2025 скасовано вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2023 та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 25.12.2023, призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Тією ж постановою обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 26.10.2025.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2025 призначено підготовче судове засідання.

01.10.2025 до суду надійшло клопотання прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що кримінальне провадження підсудне Хортицькому районному суду м. Запоріжжя, підстав для повернення обвинувального акту прокурору, для закриття кримінального провадження чи його зупинення немає. Просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду колегіально у відкритому судовому засіданні. Крім того, з метою вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду прокурор заявив клопотання про витребування документа, а саме, про витребування у Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, оригіналу протоколу огляду місця події від 08.03.2015, який вилучався на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_10 від 20.12.2022 (справа № 333/4401/22), оскільки відсутність оригіналу протоколу огляду місця події унеможливлює дослідження вказаного доказу в судовому засіданні. Потерпіла та її представник підтримали позицію прокурора.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Водночас, заперечили проти витребування протоколу огляду місця події, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні, у якому вилучався оригінал документа, триває; за інформацією захисника, досудовим розслідуванням, у якому ОСОБА_6 визнано потерпілим, встановлено, що підписи понятих на вказаному документі були підроблені, відтак, витребування документа є передчасним, оскільки зробить неможливим подальше досудове розслідування.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд встановив, що вказане кримінальне провадження підсудне Хортицькому районному суду м. Запоріжжя, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні, відтак, кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду колегіально судом у складі трьох суддів у відкритому судовому засіданні.

Щодо клопотання прокурора в частині витребування доказу суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про витребування певних речей чи документів.

Суд встановив, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_10 від 20.12.2022 у справі № 333/4401/22 (ЄРДР № 0000019 від 12.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України) з матеріалів цього кримінального провадження було вилучено оригінал протоколу огляду місця події від 08.03.2015. Наразі інформація про результати досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні відсутня; чи встановлені особи, які є підозрюваними або обвинуваченими у кримінальному провадженні, та чи скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні до суду, відомості відсутні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відсутність в матеріалах провадження протоколу огляду місця події унеможливлює дослідження вказаного доказу судом та порушує право учасників на справедливий судовий розгляд.

Таким чином, керуючись ст. 314 КПК України суд встановив наявність підстав для витребування оригіналу протоколу огляду місця події від 08.03.2015 у Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

Крім того, прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави. В обгрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та наголосив на наявності ризиків: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Зокрема, зазначив, що суворе покарання за кримінальним правопорушенням, у якому обвинувачується ОСОБА_6 (від 10 років позбавлення волі) створює обгрунтований ризик ухилення ОСОБА_6 від суду, оскільки він не може не усвідомлювати ймовірність визнання його винуватості за обвинуваченням. Також зазначив, що свідками у цьому кримінальному провадженні є мешканці міста Запоріжжя та селища Сонячного Запорізького району, які не допитані на теперішній час судом. Перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може чинити тиск на них, змушуючи до зміни показань та забезпечення йому алібі. Посилаючись на ризик перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб, прокурор зазначив про факт ухилення від явки до суду 27.09.2023 шляхом штучного створення обставин своєї хвороби. Також прокурор послався на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам та забезпечити виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим.

Потерпіла та її представник підтримали доводи прокурора.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти застосування такого суворого запобіжного заходу. Зазначили, що справа вже двічі була розглянута судами першої інстанції, протягом обох судових проваджень обвинувачений виконував свої процесуальні обов`язки належним чином, щодо нього не обирався запобіжний захід, пов`язаний з обмеженням свободи. Ризики незаконного впливу на потерпілу та свідків, на які посилається прокурор, відсутні, оскільки всі докази вже неодноразово досліджувалися в судових засіданнях, проводилися допити вказаних осіб, жодного впливу на них не було. Щодо подій 27.09.2023, коли нібито обвинувачений ухилявся від явки до суду, захисник надав копію виписки з медичної карти хворого, відповідно до якої ОСОБА_6 в період з 26.09.2023 по 30.09.2023 перебував в стаціонарі з діагнозом низькодиференційована аденокарцинома шлунку з інфільтративним ростом. Також захисник надав позитивну характеристику ОСОБА_6 з останнього місця роботи від 25.09.2025.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до ст. 3,8 Конституції України, ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.176, 177, 183, ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

За змістом ст. 199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування відповідного запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що певні обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так, наразі ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, яке є особливо тяжким злочином і за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочину та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання особи під вартою, однак є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, тому на цій стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку про причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до інкримінованого йому злочину.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Суд вважає встановленим та доведеним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливого тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Також суд бере до уваги мотиви Другої судової палати Касаційного кримінального суду, викладені у постанові від 28.08.2025, в частині встановлення зазначеного ризику, а саме, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні замаху на особливо тяжкий умисний злочин проти життя та здоров`я особи, не вирішуючи наперед питання про його винуватість чи невинуватість, з метою попередження ризику переховування обвинуваченого від суду, оскільки він не може не усвідомлювати ймовірність визнання його винуватості за висунутим йому обвинуваченням.

Водночас, існування ризиків, передбачених п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме щодо можливості обвинуваченого незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурором не доведено.

В даному випадку суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, під час судового розгляду цього кримінального провадження протягом 2017-2023 років не перебував під вартою та виконував процесуальні обов`язки, що забезпечило розгляд справи судом першої інстанції. Обвинувачений має визначене місце проживання, є людиною похилого віку (68 років), пенсіонером за віком. Конкретних відомостей, що обвинувачений під час попередніх розглядів справи у будь-який спосіб впливав на потерпілу особу або свідків, суду не надано.

Зокрема, обвинувачений жодного разу під час попередніх судових розглядів кримінального провадження не вчиняв таких дій. Не встановив наявність таких ризиків і Верховний Суд, застосовуючи до ОСОБА_6 запобіжний захід. Таким чином, наявність цього ризику є лише припущенням сторони обвинувачення та його існування належним чином суду не доведена. Вказане також узгоджується з висновками ЄСПЛ викладеними, зокрема у п.п.123, 124 рішення «Александр Макаров (ALEKSANDR MAKAROV) проти російської федерації» (Скарга №15217/07, Страсбург, 12 травня 2009 року), за змістом яких суворість можливого покарання, хоча і є суттєвим елементом ризику, але не може бути оцінена з абстрактної точки зору. Наявність ризику повинні також підтвердити інші суттєві фактори. Але жодного такого факту стороною обвинувачення надано та доведено не було. На недопустимість обмеження волі особи, обумовленого лише тяжкістю вчинених діянь також неодноразово вказувалось у практиці ЄСПЛ, зокрема у рішеннях «Боротюк проти України» (Заява № 33579/04) п.61, «Єчюс проти Литви» (заява №34578/97) п.94.

Крім того, на переконання суду, прокурор не довів, що застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам та забезпечити виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим.

Відтак, суд дійшов висновку, що запропонований прокурором запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є непропорційно суворим та неспівмірним існуючим ризикам.

Крім того, під час обрання виду запобіжного заходу, достатнього для запобігання ризику, суд враховує правову позицію, викладену у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, відповідно до якої тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Не вбачаючи таких специфічних ознак, суд на даному етапі кримінального провадження доходить висновку, що обмеження свободи ОСОБА_6 в умовах ізоляції від суспільства шляхом тримання під вартою, до ухвалення вироку у справі, є невиправданим.

Таким чином, керуючись ч. 4 ст. 194 КПК України, беручи до уваги, що для запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, буде достатнім та доцільним застосувати більш м`який запобіжний захід, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 18:00 години до 06:00 години ранку наступного дня, строком на два місяці, звільнивши його з-під варти, та поклавши на нього обов`язки з`являтися до суду за першим викликом і у призначений час; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні за межами зали судових засідань до їхнього допиту судом; носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст. 2, 176-178, 181, 183, 194, 314-315, 439 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України призначити до судового розгляду колегіально судом у складі трьох суддів у відкритому судовому засіданні у приміщенні Хортицького районного суду м. Запоріжжя на 10 жовтня 2025 року 09.00 год.

Викликати в судове засідання учасників судового провадження, повідомивши їх про час та місце розгляду.

Клопотання прокурора про витребування доказів задовольнити.

Витребувати у Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, оригінал протоколу огляду місця події від 08.03.2015, який вилучався на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_10 від 20.12.2022 (справа № 333/4401/22).

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід на домашній арешт, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 18:00 години до 06:00 години ранку наступного дня, строком на два місяці, до 02.12.2025 включно.

ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

На час дії запобіжного заходу покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

з`являтися до суду за першим викликом і у призначений час;

повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні за межами зали судових засідань до їхнього допиту судом;

носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Виконання в частині зміни запобіжного заходу доручити Запорізькому РУП ГУНП в Запорізькій області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Ухвала суду в частині запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 03.10.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_11

Суддя ОСОБА_12

Суддя ОСОБА_13