Справа № 624/1105/23
провадження №1-кп/624/16/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Кегичівки, Берестинського району, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рояківка, Кегичівського району, Харківської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення: прокурорів Кегичівського відділу Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

- захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_8

в с т а н о в и в:

В провадженні Кегичівського районного суду Харківської області на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечних характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання під час конфлікту з ОСОБА_6 схопив її за волосся, та почав тягати в різні боки, після чого штовхнув її на землю, внаслідок чого ОСОБА_6 впала, та отримала забій потиличної частини голови. Під час спроби ОСОБА_6 підвестися, ОСОБА_3 перешкоджав цьому, а саме штовхав потерпілу в область плечей та силоміць тримав її за руки.

В результаті протиправних дій, ОСОБА_3 умисно спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців волосистої частини голови, гематоми волосистої частини голови, правої плечової ділянки, правого передпліччя, обох гомілок.

За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у вигляді синців волосистої частини голови, гематоми волосистої частини голови, правої плечової ділянки правого передпліччя, обох гомілок відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно п.п. 2.3.2 б, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

07.10.2025 до суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8 подано клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, наполягав на задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження.

Судом ОСОБА_3 роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України. Обвинувачений повідомив, що розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, а також й те, що дане закриття є з нереабілітуючих обставин.

Захисник підтримав подане клопотання та просив його задовольнити. Зазначив, що на протязі всього часу розгляду справи обвинувачений не ухилявся від розгляду даної справи, тому провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з закінченням строків давності.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчать довідки про доставку СМС - повідомлень, причину неявки суду не повідомила.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, але надала на адресу суду заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі, вирішення клопотання про закриття кримінального провадження за строком давності залишила на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_5 вважав за можливе клопотання обвинуваченого та його захисника задовольнити.

Суд, враховуючи думку учасників судового розгляду, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачена можливість закриття кримінального провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули 2 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Початком перебігу строку давності є день, коли правопорушення було вчинено. Згідно обвинувального акту, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 06.10.2023 року.

Таким чином, судом встановлено, що з дня вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 , яке відносяться до кримінального проступку, минуло більше 2 років, обвинувачений до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинив нових злочинів, крім того у даному кримінальному провадженні відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності, які передбачені ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився.

За змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження з цих підстав.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності, не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Дана позиція повністю узгоджується з висновком колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у Постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к.

Таким чином, відповідно до ст. 49 КК України, ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням осіб від кримінальної відповідальності.

Також, потерпілою ОСОБА_6 було подано цивільний позов про відшкодування моральної шкоди.

Проте, нормами статті 129 КПК України встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову чи відмову у ньому, може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Окрім того, пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 31.03.1989 року, «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснено, що в разі закриття кримінальної справи цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілих можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне залишити без розгляду, з роз`ясненням права на звернення з позовом у порядку цивільного судочинства.

Речові докази та процесуальні витрати по даній справі відсутні.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 128, 284-286, 288, 371-372, 376, 395 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши право потерпілої на звернення до суду з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, через Кегичівський районний суд Харківської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1