Справа № 352/1330/25
Провадження № 1-кп/352/235/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 24.03.2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Загвіздя Тисменицького району, Івано-Франківської області зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має на утриманні матір, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, з базовою середньою освітою, не працевлаштований, депутатом не обирався, раніше не судимого

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. В кінці січня 2025 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 проходив повз господарство, яке перебуває у законному володінні ОСОБА_6 у АДРЕСА_2 , де вона постійно не проживає. В той час, враховуючи його усвідомлення в тому, що у вказаному господарстві постійно ніхто не проживає, проте може зберігати там цінне майно, у нього виник злочинний умисел на проникнення до вказаного господарства та таємне викрадення чужого майна.

В той же час, близько 12 год, ОСОБА_5 прийшов до території вказаного господарства, у АДРЕСА_2 , яке не є загородженим та зайшов на територію, де знаходиться житловий будинок, двері якого були зачиненими за допомогою навісного замка та металевої скоби. Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, а власника майна немає на території домоволодіння, шляхом пошкодження металевої скоби, на який закривався навісний замок, проник до приміщення житлового будинку звідки таємно викрав спортивний велосипед, марки «Ardis Striker AMT 26» чорного кольору, вартістю 2360 грн та бензопилу марки «Nova» модель «PL5231n» зеленого кольору, вартістю 1281 грн.

Після цього, ОСОБА_5 разом із викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3641 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтвердив та пояснив, що дійсно вирвав металеву скобу з дверей та проник до приміщення житлового будинку - маленької хати звідки таємно викрав спортивний велосипед та бензопилу. Викрадене майно повернув поліції.

2.1.2. Захисник в судовому засіданні просила призначити обвинуваченому м`ягше покарання, ніж просив прокурор.

2.1.3. Потерпіла в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи знаходиться її заява про розгляд справи без її участі, матеріальні збитки потерпілій відшкодовано, претензій до обвинуваченого не має. При визначенні покарання поклалася на розсуд суду.

2.1.4.Прокурор у судовому засіданні зазначила, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 185КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. При цьому прокурор просила урахувати відсутність обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, та наявність обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання і призначити іспитовий строк 1 рік з покладенням відповідних обов`язків.

3.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням у інше житлове приміщення вчинене в умовах воєнного стану).

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Відтак обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

3.2. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є тяжким злочином, ОСОБА_5 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, базову середню освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, має на утриманні матір, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, непрацевлаштований, відповідно до довідки КНП "ПОКЦПЗ ІФ ОР" обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово звертався до закладу за стаціонарною допомогою, останній раз перебував на стаціонарному лікуванні з 05.01.2025 по 10.01.2025 року, амбулаторну допомогу не отримує, за місцем проживання посередньо характеризується, згідно висновку експерта №175/2025 від 26.05.2025 року ОСОБА_5 будь-якими психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих щодо нього протиправних дій, виявляє ознаки РПП внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Крім того, суд враховує, що шкода відшкодована.

Приймаючи судове рішення про міру покарання обвинуваченому суд також враховує досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 із якої вбачається, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі становитиме середній рівень небезпеки для суспільства. Виконання покарання можливе у громаді за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що можуть бути необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, висновку суду, щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на останню обов`язків відповідно до ч.3 ст. 76 КК України, зокрема не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації та виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

Суд вважає відсутніми підстави для застосування ст.ст. 69КК України.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновкупро необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на п`ять років, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

В той же час, враховуючи особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, досудову доповідь органу пробації, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та здійсненням контролю за його поведінкою, якщо він протягом іспитового строку не вчинить кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.76 КК України слід покласти на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтись до уповноваженого органу пробації за місцем фактичного проживання, повідомляти їх же про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

5.3. Витрати на залучення експертів у даній справі становлять 10123,8 грн, зокрема, за проведення судової дактилоскопічної експертизи - 2387,7 грн; дактилоскопічної експертизи - 5348,4 грн; судової товарознавчої експертизи - 2387,7 грн.

5.4. Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Фраківської області від 01.04.2025 року на спортивний велосипед чорного кольору та бензопилу марки «Nova» модель «PL5231n» зеленого кольору, власником яких є ОСОБА_6 .

Речові докази: спортивний велосипед, марки «Ardis Striker AMT 26» чорного кольору, та бензопилу марки «Nova» модель «PL5231n» зеленого кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області повернути власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи в розмірі 2 387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) грн 70 коп.; дактилоскопічної експертизи в розмірі 5 348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) 40 грн;судової товарознавчої експертизи в розмірі 2 387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) грн 70 коп.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1