Справа №760/260/26 1-кс/760/537/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001606 від 03.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно під час особистого обшуку в ході затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- банківську картку банку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яку поміщено до спеціального пакету №NPU 5346923;

- мобільний телефон марки «Redmi Note 10», imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , з сім картою оператора ПрАт «Київстар» номер НОМЕР_4 , та оператора ТОВ «лайфселл» номер НОМЕР_5 , який поміщено до спеціального пакету № NPU 5346922.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001606 від 03.06.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , всупереч врегульованих законодавством України суспільних відносин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60-95-ВР (в редакції Закону №530-У від 28.12.2015), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України №481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України №634 від 29.07.2010 «Про внесення змін до Наказу міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року №188 з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, вирішив вчиняти кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів за наступних обставинах.

Так, у невстановлені досудовим розслідування дату та час, але не пізніше 13:39 годин 03.01.2026, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з корисливих спонукань, за невстановлених обставин та у невстановленому місці, придбав наркотичний засіб та рослину, обіг якого обмежено - канабіс, з метою подальшого збуту.

У подальшому, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання з метою збуту наркотичного засобу та рослину, обіг якого обмежено - канабісу, почав незаконно його зберігати за місцем своєї реєстрації та проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, 03.01.2026 в період часу з 13:39 по 16:30 години, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва, за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході проведення якого виявлено та вилучено ряд предметів, речей і речовин, у тому числі речовину рослинного походження зеленого кольору, яка являється наркотичним засобом та рослиною, обіг якого обмежено - канабісом, який ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав за місцем свого проживання з метою збуту.

Згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-26/136-НЗПРАП від 03.01.2026, надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є наркотичним засобом та рослиною, обіг якого обмежено. Надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є наркотичним засобом та рослиною, обіг якого обмежено - канабісом. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 11,38 г.

Канабіс, згідно з Списком № 1 «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» Таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, є наркотичним засобом та рослиною, обіг якого обмежено.

Таким чином, з метою забезпечення збереження вище перерахованого майна та запобігання можливості його відчуження виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

Прокурор у судове засідання надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Володілець майна належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що у провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001606 від 03.06.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

03.01.2026 о 17:14 годині (фактичний час затримання 16:43 год.) за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку ст. 208 КПК України здійснено затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України здійснено обшук затриманого, за результатами якого в останнього виявлено та вилучено наступне майно:

- банківську картку банку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яку поміщено до спеціального пакету №NPU 5346923;

- мобільний телефон марки «Redmi Note 10», imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , з сім картою оператора ПрАт «Київстар» номер НОМЕР_4 , та оператора ТОВ «лайфселл» номер НОМЕР_5 , який поміщено до спеціального пакету № NPU 5346922.

Постановою від 03.01.2026 року вищезазначене майно визнано речовими доказами.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у слідчого є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що мобільний телефон та банківські карти зберегли на собі сліди злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0001606 від 03.06.2025 року.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0001606 від 03.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час особистого обшуку в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України від 03.01.2026, а саме:

- банківську картку банку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яку поміщено до спеціального пакету №NPU 5346923;

- мобільний телефон марки «Redmi Note 10», imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , з сім картою оператора ПрАт «Київстар» номер НОМЕР_4 , та оператора ТОВ «лайфселл» номер НОМЕР_5 , який поміщено до спеціального пакету № NPU 5346922.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1