печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах кримінального провадження за № 0002084 від 07.10.2023 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Заліщики, Тернопільської область, українця, громадянина України, з повною вищою медичною освітою, працюючого на посаді директора та пластичного хірурга ТОВ «Косметологічна хірургія» та ТОВ «Центр естетичної пластичної хірургії», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не адвоката, не депутата, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0002084 від 07.10.2023 року, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування заявленого клопотання вказує, що у провадженні СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002084 від 07.10.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Суть підозри обгрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є директором ТОВ «Косметологічна хірургія» та ТОВ «Центр естетичної пластичної хірургії» де також є пластичним хірургом.

Згідно ст. 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992, лікуючий лікар - лікар закладу охорони здоров`я або лікар, який провадить господарську діяльність з медичної практики, як фізична особа - підприємець і який надає медичну допомогу пацієнту в період його обстеження та лікування. Лікуючий лікар обирається пацієнтом або призначається йому в установленому законом порядку. Обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.

У відповідності до п. «а» ст. 78 Закону України «Основи законодавства Україну про охорону здоров`я» лікар зобов`язаний сприяти охороні та зміцненню здоров`я людей, запобігати і лікувати захворювання, надавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу.

Відповідно до Указу Президента України «Про Клятву лікаря» від 15.06.1992 № 349, лікар зобов`язаний віддавати справі охорони і поліпшення здоров`я людини, лікуванню і запобіганню захворюванням усі знання, сили та вміння, подавати медичну допомогу всім, хто її потребує.

Крім того, відповідно до п.86 «Лікар-хірург» розділу «Професіонали» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 78 «Охорона здоров`я», затвердженого наказом МОЗ України від 29.03.2002 №117 (далі - Довідник), лікар-хірург керується чинним законодавством України про охорону здоров`я та нормативно-правовими актами, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, організацію хірургічної і травматологічної допомоги, проводить цілеспрямоване клінічне обстеження хворого, визначає обсяг лабораторних, рентгенологічних та інших спеціальних досліджень, оцінює їх результати, проводить диференційну діагностику, визначає тяжкість стану хворого, надає невідкладну медичну допомогу хворим при термінальних станах, групових та масових ураженнях, здійснює нагляд за побічними реакціями/діями лікарських засобів, визначає показання до госпіталізації за профілем захворювання, тактику медикаментозного та оперативного лікування з урахуванням стану хворого, необхідності передопераційної підготовки, застосовує сучасні методи лікування та диспансеризації хворих хірургічного профілю, працює в тісному контакті з суміжними спеціалістами та службами, керує роботою середнього медичного персоналу, дотримується принципів медичної деонтології. Планує роботу та проводить аналіз її результатів, веде лікарську документацію, постійно удосконалює свій професійний рівень.

Лікар-хірург, згідно вищевказаного п. 86 Довідника повинен знати: чинне законодавство про охорону здоров`я та нормативні документи, що регламентують діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я; організацію хірургічної та травматологічної допомоги; організацію роботи травмпунктів, швидкої і невідкладної медичної допомоги за умов екстремальних ситуацій; основи права в медицині; права, обов`язки та відповідальність лікаря-хірурга; показники роботи лікувально-профілактичних установ, травмпунктів, хірургічних стаціонарів; організацію диспансерного нагляду, лікарського контролю; роботу лікарсько-консультативної та медико-соціальної експертної комісій; нормальну та патологічну анатомію і фізіологію, топографічну анатомію; константи гомеостазу, водно-електролітного обміну, взаємозв`язок функціональних систем у здорових та хворих; загальні, функціональні та спеціальні методи дослідження; сучасну класифікацію хірургічних захворювань; клініку інфекційних захворювань, "гострого живота", суміжних станів; правила оформлення медичної документації; сучасну літературу за фахом та методи її узагальнення.

Так, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до пластичного хірурга ОСОБА_4 який здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , із скаргами на асиметрію та косметичні недоліки носу, наявність горбинки на переніссі та вікові зміни у вигляді опущення м`яких тканин в ділянці верхньої третини обличчя.

12.04.2023 року за попередньою домовленістю із пластичним хірургом ОСОБА_4 , ОСОБА_8 госпіталізовано у вище зазначену клініку для проведення планового оперативного втручання: ринопластики та броуліфту.

Перед госпіталізацією, а саме 10.04.2023 року, ОСОБА_8 провела ряд інструментальних та лабораторних досліджень (ультразвукове дослідження внутрішніх органів, ультразвукове дослідження ехокардіографія, електрокардіограму, комп`ютерна томографія приносових пазух, загальний та біохімічний аналіз крові та сечі, коагулограму, антитіла на сифіліс, вірус гепатиту В, гепатиту С, коронавірус, консультація лікаря-кардіолога). Стан здоров`я пацієнтки перед операцією в загальному був в межах вікової норми, за винятком збільшеного Д-димеру (0,100 мг/л ФЕО, при нормі 0,05-0,55).

Того ж дня не звертаючи уваги на збільшений у ОСОБА_8 показник Д-димеру, пластичним хірургом ОСОБА_4 проведено оперативне втручання ОСОБА_8 , яке включало два етапи: ринопластика та броуліфт, та наступного дня, а саме 13.04.2023 року ОСОБА_8 виписана для продовження лікування в амбулаторних умовах.

В ході проходження лікування в амбулаторних умовах, ОСОБА_8 почала скаржитися на самопочуття внаслідок оперативного втручання пластичним хірургом ОСОБА_4 , через що вимушена звертатися за медичною допомогою до інших медичних установ.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи, встановлено, що під час виконання планового хірургічного оперативного втручання пластичним хірургом ОСОБА_4 з приводу косметичної ринопластики та броуліфту гр-ці ОСОБА_8 спричинено ушкодження скроневої гілки лівого лицевого нерву, що призвело до зниження чутливості та порушення міміки лівої половини обличчя, що, зокрема, підтверджується наявністю рубця шкіри в лівій лобно-скроневій ділянці, термін виникнення якого не суперечить даті проведення процедури.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи пластичним хірургом, неналежно виконав свої професійні обов`язки внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворої ОСОБА_8 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити. Вказує, що підставою для застосування запобіжного заходу є запобігання, зазначених у п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та обгрунтованість підозри.

Підозрюваний та його захисник проти клопотання заперечували, просили відмовити у його задоволенні. Зауважили на абсолютно необгрунтованій підозрі у вчиненні кримінального правопорушення та відсутності будь-яких ризиків у кримінальному провадженні.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваної, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Клопотання подано до суду та судове засідання відбувається у встановлені законом строк.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В межах даного крімнального провадження, ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що він будучи пластичним хірургом, неналежно виконав свої професійні обов`язки внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворої ОСОБА_8 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КК України.

05.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину) підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- заявою про вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;

- висновком експерта № 37 комісійної судово-медичної експертизи;

- протоколом огляду листування;

- рапортами про не прибуття за викликом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 вказаної статті покладає обов`язок на слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі Нечипорук і Йонкало проти України термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28.10.1994, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30.08.1990).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України тим, що підозрюваний ОСОБА_4 обізнаний з покаранням за вчинений ним злочин - може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено нетяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до двох років і з огляду на високий рівень суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним, дають достатні підстави про існування такого ризику, оскільки ОСОБА_4 неодноразово у порядку ст. 135 КПК України було відправлено повістки за місцем проживання, за місцем роботи та на особистий номер телефону у месенджері, про виклик до Печерської окружної прокуратури міста Києва для вручення повідомлення про підозру та допиту у якості підозрюваного. За результатом відправлених повісток про виклик, ОСОБА_4 до прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва не з`явився для вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України та допиту в якості підозрюваного та не надав підтвердження відповідно до ст. 138 КПК України про поважні причини неприбуття особи на виклик, чим зірвав проведення запланованої слідчої дії. Також, під час вручення підозри ОСОБА_4 , останній швидко покинув місце праці та вимкнув мобільний телефон, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, чим зірвав проведення слідчої дії.

Також, ОСОБА_4 у порядку ст. 135 КПК України було відправлено повістки за місцем проживання та на особистий номер телефону у месенджері, про виклик на 08.12.2025, 09.12.2025, 10.12.2025 до Печерського УП ГУНП у м. Києві для допиту у якості підозрюваного.

За результатом відправлених повісток про виклик, ОСОБА_4 до слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві не з`явився для допиту в якості підозрюваного та не надав підтвердження відповідно до ст. 138 КПК України про поважні причини неприбуття особи на виклик, чим зірвав проведення запланованої слідчої дії.

Разом з тим, суд вважає, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено наявність ризиків того, що ОСОБА_4 може перешкоджати провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, впливати на свідків, потрепілу у кримінальному провадженні, оскільки вони жодним чином не підтверджені, а у клопотанні зроблено тільки формальне посилання на них.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Враховуючи, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б деілька ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.

У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, прокурор при розгляді клопотання довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення та існування ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, клопотання не містить належного обгрунтування не можливості застосувати більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, визначеного в клопотанні.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, майновий стан, постійне місце проживання, процесуальну поведінку, сімейний стан вважаю, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить адекватне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1ст. 177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, вважаю за необхідне, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього обов`язки в межах строку досудового розслідування, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утриматись від спілкування з співробітниками Філії «Костопільске лісове господарство» ДП «Ліси України», Рівненської торгово-промислової палати, іншими підозрюваними, свідками, визначеними слідчим, прокурором; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзду в Україну.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Застосувати у кримінальному провадженні № 0002084 від 07.10.2023 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в межах строку досудового розслідування, тобто до 05 лютого 2026 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні щодо обставин, які у ньому досліджуються;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі невиконання покладених на підозрюваного обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора та слідчого у кримінальному провадженні.

Ухвала в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1