Провадження №11-кп/801/1119/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 (суддя доповідач),

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2025 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 436, частиною першою статті 436-1, частиною першою статті 436-2 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2025 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 436, частиною першою статті 436-1, частиною першою статті 436-2 Кримінального кодексу України (далі КК України) повернуто прокурору Вінницької обласної прокуратури.

Ухвала суду мотивована невідповідністю обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України). Зокрема обвинувальний акт, який має бути складений державною мовою, був складений частково іноземною мовою, що є порушенням вимог статей 7 та 29 КПК України. Крім того обвинувальний акт містить нецензурну лексику, образливі слова та сленг, що суперечить вимогам до формулювання обвинувачення і може бути розцінено як зловживання правом відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Не погоджуючись з таким судовим рішенням прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2025 року скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликався на те, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 повністю відповідає вимогам статті 291 КПК України, тому що містить усі необхідні відомості, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, і до нього додані необхідні матеріали. Суд першої інстанції не вказав на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які б дійсно перешкоджали призначенню судового розгляду, оскільки повернення акта допускається лише за наявності таких недоліків, а не за формальної невідповідності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 404 КПК України, а також загальних засад змагальності та диспозитивності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Частиною четвертою статті 110 КПК України установлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Частиною першою статті 291 КПК України установлено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Єдиною підставою для прийняття такого рішення є невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України. При цьому повернення обвинувального акту прокурору не має наслідком поновлення досудового розслідування та ухвалення у зв`язку з цим слідчим чи прокурором окремих процесуальних рішень.

Однією із засад кримінального судочинства є мова, якою здійснюється кримінальне провадження (пункт 22 частини першої статті 7 КПК України).

Згідно зі статтею 10 Конституції України та частиною першою статті 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою, якою є українська. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у частині 6 статті 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Отже відповідно до норм чинного законодавства органи досудового розслідування, прокуратура та суд як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень і в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову.

Вимоги щодо викладення документа процесуального характеру державною (українською) мовою викладені, зокрема в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 9901/98/19 та від 12 лютого 2020 року у справі № 9901/12/20.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 складено частково українською та частково іноземною мовою. Зокрема, розділи щодо фактичних обставин та формулювання обвинувачення містять текст іноземною мовою. Складення обвинувального акту іноземною мовою є безумовною невідповідністю вимогам статей 7, 29 КПК України.

Крім того обвинувальний акт містить нецензурну лексику, образливі слова та сленг.

Верховний суд у постанові від 29 липня 2021 року у справі № 264/6844/20 виснував, що в розумінні ЄСПЛ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, Суд, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Наприклад, ЄСПЛ указав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників («Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic), заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France), заяви № 61164/00 і № 18589/02).

Аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду (справа № 199/6713/14-ц, справа № 9901/324/19), зокрема нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні виступах учасників судового процесу та їх представників.

Ця вимога щодо неприйнятності поширюється і на процесуальні документи сторони обвинувачення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що формулювання обвинувачення не має містити недоречної натуралізації, прямої мови та лайливих слів. Крім того Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 26 квітня 2023 року у цьому провадженні вже наголошував на необхідності надання оцінки використанню такої лексики.

Відповідно до статті 110, 283 КПК України обвинувальний акт є остаточним процесуальним рішенням досудового розслідування. Звернення прокурора з обвинувальним актом, що містить іноземну мову, нецензурну лексику та лайливі слова тягне за собою його неприйнятність та неможливість призначення до судового розгляду.

Наведені судом першої інстанції підстави є обґрунтованими, тому що викладення обвинувачення іноземною мовою та з використанням нецензурної лексики порушує право на захист та вимоги щодо якості процесуального рішення.

Щодо доводів прокурора про те, що суд першої інстанції позбавлений права повертати обвинувальний акт під час нового розгляду, то вони є помилковими, тому що суперечать системному тлумаченню норм КПК України з огляду на таке.

Частиною першою статті 416 КПК установлено, що після скасування судом апеляційної інстанції вироку суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу в іншому складі суду.

Розділ IV КПК України починається з Глави 27 (Підготовче провадження), тому проведення підготовчого засідання є обов`язковою стадією нового розгляду. Відповідно на цій стадії суд першої інстанції наділений повним обсягом повноважень, визначених статтею 314 КПК, зокрема й правом повернути обвинувальний акт прокурору у разі його невідповідності вимогам Кодексу (пункт 3 частини третьої статті 314 КПК).

Таким чином доводи апеляційної скарги прокурора висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому задоволенню не підлягають.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Пунктом 1 частини першої статті 407 КПК України визначено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись статтями 291, 314, 370, 404, 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 жовтня 2025 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4