Житомирський апеляційний суд
Справа №273/519/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/821/25
Категорія ч.1 ст.345 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 10 липня 2025 року, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- ч.1 ст.345 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_8 не обирався.

Питання про долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 17.03.2025 поліцейський офіцер громади (Дубрівської територіальної громади) відділу превенції Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_9 , будучи у форменому одязі із знаками розрізнення (спеціальний жетон 0071663), отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, перебував на закріпленій, відповідно до наказу начальника Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області №41 від 22.11.2024, поліцейській дільниці №24.

Під час виконання своїх службових обов`язків, відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», 17.03.2025 о 12:40 ОСОБА_9 здійснив виїзд за зверненням громадянки ОСОБА_10 про крадіжку грошових коштів з її будинку по АДРЕСА_1 . (ЄО № 6208 від 17.03.2025)

Цього ж дня близько 13 год. 28 хв. в ході відпрацювання вказаного повідомлення, виконуючи свої службові обов`язки щодо своєчасного реагування на повідомлення про вчинення правопорушення або інші події, встановлення особи, яка вчинила правопорушення, керуючись при цьому ст. 23 Законом України «Про Національну поліцію» з метою перевірки щодо причетності до скоєного правопорушення, поліцейський офіцер громади капітан поліції ОСОБА_9 на службовому автомобілі марки «Dacia Duster», номерний знак НОМЕР_1 , прибув до господарства ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході виконання своїх службових обов`язків працівник поліції вийшов із службового автомобіля і направився у двір ОСОБА_8 .

При спробі з`ясувати всі обставини правопорушення, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_8 , який усвідомлюючи, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, почав нецензурно лаятися, неодноразово виразив погрозу застосування фізичного насильства до поліцейського, на зауваження та попередження про можливість, в разі необхідності, застосування спеціальних засобів відповідно до ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», не реагував. В цей же час, ОСОБА_8 продовжуючи висловлювати погрози фізичною розправою та вбивством поліцейському ОСОБА_9 , схопив вила, почав погрожувати ними та рухатись на зустріч поліцейському, скорочуючи до нього відстань. За таких обставин поліцейський ОСОБА_9 , усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю і здоров`ю, попередив ОСОБА_8 про застосування вогнепальної зброї, однак останній на попередження не реагував. Лише після того, як ОСОБА_9 , у відповідності до ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію України», оголив вогнепальну зброю та привів її у готовність, ОСОБА_8 припинив наближатись до поліцейського, повернувся та відніс вила до свого господарства.

Однак, через декілька хвилин, продовжуючи свою протиправну діяльність ОСОБА_8 , тримаючи в одній руці відкриту пластикову каністру, в іншій запальничку, вибіг на вулицю та повторно виразив погрози вбивством та пошкодженням службового автомобіля шляхом підпалу працівнику поліції ОСОБА_9 .

З метою уникнення подальшого поглиблення конфлікту, поліцейський ОСОБА_9 сів до службового автомобіля та залишив місце скоєння кримінального правопорушення, повідомивши про дану подію чергового відповідного органу Нацполіції.

Такими діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.345 КК України, а саме погроза вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник оскаржує вирок з підстав суворості призначеного судом ОСОБА_8 покарання та просить призначити покарання у виді 3 місяців арешту.

Вказує, що обвинувачений щиро кається та вчинив кримінальне правопорушення, оскільки був на емоціях, так як батько був присмерті та брат загинув захищаючи Батьківщину.

Захисник стверджує, що рецидив у даному випадку відсутній, станом на 12 березня 2025 судимість у обвинуваченого була погашена.

Обвинувачений ОСОБА_8 до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та телефонограмою, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 345 КК України.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З кримінального провадження вбачається, що суд призначаючи ОСОБА_8 покарання в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

При призначенні покарання ОСОБА_8 судом було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відносяться до категорії нетяжкого злочину, обставину, що пом`якшують його покарання щире каяття, обставину, що обтяжує його покарання рецидив злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисного вбивства при обтяжуючих обставинах, звільнений умовно достроково 02.07.2020 року за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Також суд взяв до уваги, висновки Звягельського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, викладені у досудовій доповіді, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінено як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий, дослідження інформації, що характеризує особу обвинуваченого ОСОБА_8 свідчить про неможливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Крім того, колегія суддів враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення щодо працівника правоохоронного органу, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого.

Що стосується доводів апелянта, що судимість ОСОБА_8 погашена, а суд прийшов до помилкового висновку про наявність рецидиву злочину, то слід зазначити наступне.

Так, відповідно до положень ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються:

9) особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Згідно довідки з інформаційного центру щодо судимостей обвинуваченого ОСОБА_8 15.01.2009 року засуджено Хар`юським повітовим судом Естонської Республіки за ч.4 ст.114, ч.1 ст.118 Пенітенціарного кодексу Естонської Республіки до 22 років позбавлення волі.

12.07.2013 року ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області вказаний вирок приведено у відповідність із законодавством України, призначено покарання за п.13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.121 КК України до 15 років позбавлення волі.

10.07.2020 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 10 місяців 11 днів.(а.с.59-60)

За таких обставин, ОСОБА_8 є особою, яка має судимість, а тому інформація зазначена у вступній частині вироку про те, що він раніше судимий, а також врахована судом обтяжуюча покарання обставина - рецидив злочинів узгоджується з вимогами Закону.

Крім того, вимога захисника про необхідність призначення покарання у виді арешту, не узгоджується зі ст. 60 КК України, оскільки арешт можу бути застосованим лише щодо військовослужбовця, а ОСОБА_8 , згідно з матеріалами справи, такого статусу не має.

З врахуванням цих обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання, яке призначено в межах санкцією ч. 1 ст. 345 КК України, не можна розцінювати таким, що є очевидно несправедливим внаслідок його суворості.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 10 липня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: