Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/621/25
Провадження № 1-кп/670/73/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року с-ще Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі головуючої - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному 03.06.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 щодо обвинувачення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Віньківці Віньковецького району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, є фізичною особою-підприємцем, одруженого, депутатом не являється, раніше не судимого, військовозобов`язаного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 254, ч. 1 ст. 239 КК України,

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ч. 1 ст. 91, ст. 96, ст. 211 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі, своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 167 Земельного кодексу України господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється. Забруднені небезпечними речовинами земельні ділянки використовуються з дотриманням встановлених обмежень, вимог щодо запобігання їх небезпечному впливу на здоров`я людини та довкілля.

З огляду на ст. 168 Земельного кодексу України ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі мають право здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок виключно на підставі розробленого у встановленому законом порядку робочого проекту землеустрою.

Приписи ст. 45 Закону України «Про охорону земель» передбачають, що господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад установлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.

Згідно зі ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» при проектуванні, розміщенні, будівництві, введенні в дію нових і реконструкції діючих підприємств, споруд та інших об`єктів, удосконаленні існуючих і впровадженні нових технологічних процесів та устаткування, а також в процесі експлуатації цих об`єктів забезпечується екологічна безпека людей, раціональне використання природних ресурсів, додержання нормативів шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. При цьому повинні передбачатися вловлювання, утилізація, знешкодження шкідливих речовин або повна їх ліквідація, відновлення та видалення відходів, виконання інших вимог щодо охорони навколишнього природного середовища і здоров`я людей.

Крім того, відповідно до ст. 52 Закону України «Про охорону навколишнього природнього середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані додержувати правил транспортування, зберігання і застосування засобів захисту рослин, стимуляторів їх росту, мінеральних добрив, нафти і нафтопродуктів, небезпечних хімічних речовин, з тим щоб не допустити забруднення ними або їх складовими навколишнього природного середовища і продуктів харчування.

Разом з тим, усупереч вимогам вищезазначеного законодавства, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що порушує спеціальні правила, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин.

У серпні 2017 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , будучи фізичною особою-підприємцем з основним видом економічної діяльності 20.14 «Виробництво інших основних органічних хімічних речовин», на земельній ділянці площею 0,088 га сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, приватної форми власності, з кадастровим номером :09:004:0062, що розташована в с. Карачіївці Хмельницький (колишній Віньковецький) район Хмельницької області, та на частині земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, приватної форми власності, з кадастровим номером :09:004:0059 загальною площею 1,8376 га, розташованої в тому ж селі, встановив 6 металевих бочок (піролізних печей) для випалювання деревного вугілля.

Надалі ОСОБА_4 з серпня 2017 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) до 10 липня 2025 року, достовірно знаючи, що зазначені земельні ділянки призначені для ведення особистого селянського господарства, без зміни їх цільового призначення, на частинах площею 0,0172 га та 0,0009 га сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :09:004:0062), а також на частинах площею 0,0050 га та 0,0048 га земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :09:004:0059), умисно, протиправно, без отримання передбаченого законом дозволу на зміну цільового призначення земельних ділянок, здійснив безгосподарське використання зазначених земель площею 0,0279 га шляхом розташування та використання 6 металевих бочок (піролізних печей) і виробництва деревного вугілля шляхом його випалювання, що спричинило порушення структури ґрунту та завдало навколишньому природньому середовищу шкоди.

Використання ОСОБА_4 земельної ділянки з кадастровим номером :09:004:0062 загальною площею 0,088 га (у тому числі частин площею 0,0172 га та 0,0009 га), а також земельної ділянки з кадастровим номером :09:004:0059 загальною площею 1,8376 га (у тому числі частин площею 0,0050 га та 0,0048 га) шляхом розміщення на земельних ділянках і використання 6 металевих бочок (піролізних печей) для випалювання деревного вугілля призвело до тимчасового припинення використання вказаних територій як земель сільськогосподарського призначення та нецільового використання земель загальною площею 1,9256 м.кв., внаслідок чого завдано шкоду земельним ресурсам.

Своїми умисними діями, які виразились у безгосподарському використанні землі, що спричинило порушення структури ґрунту, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 254 КК України.

Також ОСОБА_4 , будучи фізичною особою-підприємцем з основним видом економічної діяльності 20.14 «Виробництво інших основних органічних хімічних речовин», тобто суб`єктом господарської діяльності, не забезпечив дотримання вимог законодавства, що регулює порядок охорони земель та поводження з відходами в ході здійснення на підставі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -1/1 від 09.12.2015, виданого Департаментом екології та природніх ресурсів Хмельницької ОДА, діяльності з випалювання деревного вугілля, термін дії якого не обмежений.

З серпня 2017 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) до 10 липня 2025 року ОСОБА_4 на земельній ділянці площею 0,088 га сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, приватної форми власності, з кадастровим номером :09:004:0062, що розташована в с. Карачіївці Хмельницький (колишній Віньковецький) район Хмельницької області, та на частині земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, приватної форми власності, з кадастровим номером :09:004:0059 загальною площею 1,8376 га, розташованої в тому ж селі, встановив 6 металевих бочок (піролізних печей) для випалювання деревного вугілля.

Статтею 46 Закону України «Про охорону земель» визначено, що громадяни діяльність, яких пов`язана з накопиченням відходів, зобов`язані забезпечувати своєчасне вивезення таких відходів на спеціальні об`єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення. Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини.

Функціонування зазначеного комплексу з випалювання деревного вугілля супроводжувалося утворенням рідких відходів у вигляді різної за своїм хімічним складом смолистої маси, сформованої внаслідок термічної обробки переважно твердих порід дерев.

Недотримання ОСОБА_4 спеціальних правил поводження з відходами виробництва та неконтрольоване потрапляння їх упродовж тривалого часу на поверхню ґрунту безпосередньо під розміщеними металевими бочками (піролізними печами) призвели до забруднення частин вищевказаних земельних ділянок сукупною площею 1,9256 м.кв. нафтопродуктами та органічними речовинами, що екстрагуються шляхом значного збільшення концентрації вмісту певних шкідливих речовин у складі ґрунту.

Зокрема, безпосередньо на місці видимого забруднення обсяг виявленої шкідливої речовини у вигляді нафтопродуктів сягає 1132 мг/кг, 1262 мг/кг, 1118 мг/кг, що у два і більше разів перевищує гранично допустиму концентрацію (ГДК) зазначеної речовини (500 мг/кг). Також обсяг органічних речовин, що екстрагуються петролейним ефіром (мінеральних та рослинних олій, рослинних та тваринних жирів, мила, смол, важких вуглеводів тощо), сягає 3704 мг/кг, 3150 мг/кг, 3839 мг/кг, що у двадцять і більше разів перевищує їхній вміст у фонових пробах ґрунту (125 мг/кг).

Зазначені умисні дії ОСОБА_4 призвели до забруднення земель сільськогосподарського призначення, не передбачених для використання у такій діяльності, шкідливими для довкілля речовинами, відходами та іншими матеріалами, що з огляду на обсяг перевищення нормативів речовин, створило небезпеку для довкілля та спричинило шкоду навколишньому природньому середовищу в загальній сумі 2651 гривні 56 копійок.

Своїми умисними діями, які виразилися у забрудненні земель речовинами, відходами та іншими матеріалами, шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для довкілля, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 239 КК України.

02.09.2025 у вказаному кримінальному провадженні між прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 468, ст. 469, 472 КПК України.

В угоді про визнання винуватості прокурор та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 239, ч. 1 ст. 254 КК України, які ніким не оспорюються, узгоджене покарання сторонами:

- за ч. 1 ст. 239 КК України - у виді штрафу у розмірі однієї тисячі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень 00 копійок;

- за ч. 1 ст. 254 КК України - у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на відповідний строк.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень 00 копійок, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на відповідний строк.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 254, ч. 1 ст. 239 КК України, визнав повністю, підтвердив, що вчинив кримінальні правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання.

Захисник ОСОБА_5 пояснив, що угода укладена обвинуваченим добровільно, не порушує його прав та обов`язків, а тому просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, її умови відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення щодо затвердження угоди.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України в укладенні угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості брав участь захисник з моменту ініціювання укладення такої угоди.

Згідно з п. 1 ч. 4 , абз. 5 ч. 4 та ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 239 КК України відноситься до нетяжких злочинів, а кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 254 КК України відноситься до кримінальних проступків, тому у вказаному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, судом встановлено, що угода про визнання винуватості укладена за ініціативою підозрюваного, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 469 КПК України.

Під час перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 239, ч. 1 ст. 254 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджене сторонами покарання відповідає санкції ч. 1 ст. 239, ч. 1 ст. 254 КК України.

Згідно зі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлені.

На підставі наведеного, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 1 ст. 475 КПК України, затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладену за участю захисника ОСОБА_5 , та призначити обвинуваченому узгоджені сторонами вид та міру покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Шкоду, заподіяну кримінальними правопорушеннями, у розмірі 2651 грн 56 коп. ОСОБА_4 добровільно відшкодував в ході досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2025 (справа № 686/17654/25) на майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :09:004:0062 площею 0,088 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, приватної форми власності, що розташована в с. Карачіївці Хмельницького району Хмельницької області, власником якої є ОСОБА_4 ; 6 піролізних пічок для виготовлення деревного вугілля, власником яких є ОСОБА_6 , слід скасувати.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ земельну ділянку з кадастровим номером :09:004:0062 площею 0,088 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, приватної форми власності, що розташована в с. Карачіївці Хмельницького району Хмельницької області, слід повернути власнику, а саме ОСОБА_4 ; речовий доказ 6 піролізних пічок для виготовлення деревного вугілля слід повернути власнику ОСОБА_6 або належному користувачу ОСОБА_4 ; речовий доказ зразки ґрунту із забруднених ділянок та контрольний зразок ґрунту, місце зберігання яких визначено за відповідним структурним підрозділом ГУНП в Хмельницькій області, слід знищити.

Керуючись ст. 100, 174, 314, 368, 370, 373, 374, 392-395, 468-469, 471, 472, 475, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02.09.2025 між прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 03.06.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 254, ч. 1 ст. 239 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 254, ч. 1 ст. 239 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:

- за ч. 1 ст. 239 КК України - у виді штрафу у розмірі однієї тисячі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень 00 копійок;

- за ч. 1 ст. 254 КК України - у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на відповідний строк.

На підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень 00 копійок, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на відповідний строк.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2025 (справа № 686/17654/25) на майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :09:004:0062 площею 0,088 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, приватної форми власності, що розташована в с. Карачіївці Хмельницького району Хмельницької області, власником якої є ОСОБА_4 ; 6 піролізних пічок для виготовлення деревного вугілля, власником яких є ОСОБА_6 , скасувати.

Речовий доказ земельну ділянку з кадастровим номером :09:004:0062 площею 0,088 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, приватної форми власності, що розташована в с. Карачіївці Хмельницького району Хмельницької області, повернути власнику, а саме ОСОБА_4 .

Речовий доказ 6 піролізних пічок для виготовлення деревного вугілля повернути власнику ОСОБА_6 або належному користувачу ОСОБА_4 .

Речовий доказ зразки ґрунту із забруднених ділянок та контрольний зразок ґрунту, місце зберігання яких визначено за відповідним структурним підрозділом ГУНП в Хмельницькій області, знищити.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду лише з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Віньковецький районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7