В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001651 від 14.12.2025, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, не заміжньої, не працюючої, не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;

сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в період дії воєнного стану, запровадженого на території України з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», та в подальшому неодноразово продовженого відповідно до ст. 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», вчинила умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 06 грудня 2025 року приблизно о 13.45 год малолітній свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на першому поверсі в приміщенні ТЦ «Терра» за адресою: м. Кривий Ріг, Покровський район, мкрн. 5-й Зарічний, 11К, залишив на столі в кав`ярні чорну сумку, в якій знаходився мобільний телефон марки «Iphone 11» 4/64 Gb імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , чорного кольору, який перебував у його користуванні, що належить ОСОБА_7 .

В цей час, ОСОБА_3 , перебуваючи на першому поверсі в приміщенні ТЦ «Терра» за адресою: м. Кривий Ріг, Покровський район, мкрн. 5-й Зарічний, 11К, побачила на столі в кав`ярні сумку чорного кольору, яка привернула її увагу, і в цей момент у неї виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

Так, у ОСОБА_3 , зважаючи на обставини виявлення нею вказаної чорної сумки з майном, у тому числі часу та місця його виявлення, були підстави вважати, що вказане майно не вибуло з володіння власника, його місцезнаходження відомо власнику, та вона мала підстави вважати, що власник може за ним повернутися, в зв`язку з чим вона не має на знайдене нею майно ні дійсного, ні передбачуваного права. Проте, ОСОБА_3 в порушення вимог ч. 1, 2 ст. 337 ЦК України, не вжила відповідних заходів щодо знайденого майна, а саме не повідомила про знахідку майна до Національної поліції України або органу місцевого самоврядування та не вчинила будь-яких інших заходів для встановлення власника та повернення майна.

Натомість, ОСОБА_3 06 грудня 2025 року приблизно о 13.51 год, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись у відсутності свідків та очевидців, усвідомлюючи, що її дії носять протиправний характер, з корисливого мотиву, шляхом вільного доступу, знаходячись в приміщенні ТЦ «Терра» за вказаною адресою, таємно заволоділа чорною сумкою, яка матеріальної цінності для потерпілої не представляю та в якій знаходилося належне потерпілій ОСОБА_7 майно, а саме мобільний телефон марки «Iphone 11» 4/64 Gb імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , вартістю 6 250 грн, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, обернувши викрадене на свою користь, чим завдала потерпілій ОСОБА_7 збитків на вказану суму.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Потерпіла ОСОБА_7 надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 .

26 січня 2026 року між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченою ОСОБА_3 за участі її захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до укладеної угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та визначились з його правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України, в угоді викладені всі істотні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість.

Сторони угоди погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком, а також погодилися на визначення судом тривалості іспитового строку та обсягу обов`язків, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в обсязі підозри, дала згоду на призначення узгодженого виду та розміру покарання, зобов`язалася виконувати покладені судом обов`язки.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд, дослідивши угоду, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, необхідній для вирішення цього питання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпіла надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 474 КПК України судом встановлена добровільність сторін при укладанні угоди, тобто їх дії не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено обставин, за яких суд відмовляє в затверджені угоди.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану і, враховуючи, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, приходить до висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження даної угоди, за якою призначити обвинуваченій, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання.

Питання про долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід, застосований щодо обвинуваченої у виді домашнього арешту, залишити до набрання вироку законної сили без змін.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. 314, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 січня 2026 року, укладену між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 за участі її захисника ОСОБА_5 ,у кримінальному провадженні № 0001651 від 14.12.2025.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/реєстрації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: мобільний телефон марки «Iphone 11» 4/64 Gb імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , чорного кольору, який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , - залишити у її розпорядженні; DVD-диск з відеозаписом з приміщення ТЦ «Терра» від 06.12.2025, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з моменту його проголошення: обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1