справа № 488/4843/24
номер провадження № 1-кп/488/164/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, їз вищою освітою, не одруженого, працює техніком-програмістом у ТОВ «Зшейп Діджитал України», зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 09.10.2024 приблизно о 20:30 год., знаходячись біля кв. АДРЕСА_2 , на грунті раніше неприязних відносин та раптово виниклого словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_6 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень останньому, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, умисно наніс не менше п`яти ударів кулаками правої і лівої рук в область обличчя, голови і тулуба потерпілого, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді саден в ділянці голови, грудної клітини, синців в ділянці обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (кожне).

Обвинувачений вину визнав повністю, перед потерпілим у судовому засіданні вибачився; в судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставин заподіяння ним потерпілому під час сварки легких тілесних ушкоджень - завдання ним потерпілому не менше п`яти ударів кулаками правої і лівої рук в область обличчя, голови і тулуба, що мало місце 09.10.2024 приблизно о 20:30 год. на майданчику біля кв. 41 буд. 323/2 по проспекту Богоявленському в м. Миколаєві. Суду також показав, що такі дії він вчинив через те, що у вересні 2025 року дружина потерпілого вдарила його (обвинуваченого) мати, тому він прийшов до потерпілого з`ясувати ці обставини. З цього факту є відкрите кримінальне провадження. Тобто, напередодні подій між сторонами мали місце конфліктні стосунки з приводу собаки родини обвинуваченого, яка ніби-то заважала родині потерпілого спати. 09.10.2024 приблизно о 20:30 год. вин прийшов до квартири потерпілого та попросив вийти його дружину, під час чого виникла словесна перепалка, в ході якої він наніс потерпілому тілесні ушкодження. Він щиросердно кається у скоєному, вважає, що можливо було вирішити конфлікт шляхом розмов, не потрібно було бити потерпілого.

Вина обвинуваченого також підтверджується показаннями потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_6 факт заподіяння йому обвинуваченим легких тілесних ушкоджень за обставин, викладених в обвинувальному акті, підтвердив. Суду також показав, що за його думкою обвинувачений у скоєному не розкаявся, до сьогодні шкоду йому не відшкодував. Потерпілий наполягає на стягнення з обвинуваченого заподіяної йому моральної шкоди. Додав, що дійсно напередодні подій між його дружиною та матір`ю обвинуваченого мав місце конфлікт з приводу собаки обвинуваченого, бо вона шуміла, однак ніхто нікого не бив. 09.10.2024 приблизно о 20:30 год. обвинувачений до нього прийшов та став вимагати позвати його дружину, навіть не пояснюючи цілі, почалась словесна перепалка, обвинувачений звинувачував його дружину у тому, чого взагалі не було, потім прийшов батько обвинуваченого, конфлікт посилився, в ході чого зненацька обвинувачений наніс йому не менше п`яти ударів кулаками правої і лівої рук в область обличчя, голови і тулуба.

Свідки ОСОБА_8 (дружина потерпілого) та ОСОБА_9 (мати потерпілого) в обгрунтування заподіяної обвинуваченим потерпілому моральної шкоди суду показали, що внаслідок пригоди потерпілий постраждав як фізично, так і морально. В день пригоди померла бабуся потерпілого, всі вони чекали вдома на похоронну службу, коли потерпілого безпідставно побив обвинувачений. Побиття батька бачила дитина - 11-ти річний син потерпілого, який після того перебував у важкому психологічному стані, він був дуже переляканий, тривалий час боявся сам виходити на вулицю, вони за руку виводили його з під`їзду. Потерпілий не міг працювати, тривалий час у нього боліло та поморочилося в голові, він лікувався вдома.

Окрім того, вина обвинуваченого підтверджується:

даними протоколу огляду предмету від 14.10.2024 року - цифрового носія DVD-R, виданого свідком ОСОБА_8 із додатком до протоколу у вигляді названого цифрового носія, оглянутого судом, на якому зафіксовано завдання обвинуваченим потерпілому ударів кулаками правої і лівої рук в область обличчя, голови і тулуба;

висновком судово-медичної експертизи № 870 від 15.10.2024 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 мають місце тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці голови, грудної клітки, синців в ділянці обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (кожне), які могли утворитися внаслідок не менше ніж 5 ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інші предмети, з давністю їх утворення біля 2 діб до часу огляду. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (кожне). Утворення даних тілесних ушкоджень при падінні тіла з положення стоячи на площину виключається.

Аналізуючи покази обвинуваченого та потерпілого, оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , як то вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст.125 КК України

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, відсутність тяжких наслідків; особу обвинуваченого - раніше не судимого, який посередньо характеризується за місцем проживання, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання та роботи.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид покарання, яке слід застосувати до обвинуваченого, суд також приймає до уваги рекомендації, наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до п.2 якого - суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини....

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що є проступком, враховуючи обставини його вчинення, зокрема нанесення ударів під час обопільного конфлікту, який виник між родинами обвинуваченого та потерпілого напередодні маючих місце подій, та його наслідки у виді легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я потерпілого або незначну втрату ним працездатності, враховуючи особу винного, який є раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце роботи, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за даними характеристики за місцем мешкання спиртними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає, громадській порядок та спокій громадян за місцем проживання не порушує; враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують, проте й тих, що обтяжують покарання, повне визнання обвинуваченим своєї вини та з урахуванням санкції ч.1 ст. 125 КК України, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в максимальних межах санкції даної статті, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Стосовно позиції потерпілого та його представника щодо необхідності призначення обвинуваченому такого покарання як громадські роботи, то за встановлених судом фактичних обставин, підстав для застосування більш суворого виду покарання відносно обвинуваченого суд не вбачає.

По справі потерпілим ОСОБА_6 заявлено позов, у якому потерпілий просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 заподіяну ним моральну шкоду у сумі 100 000 грн.

Розмір моральної шкоди потерпілий обгрунтував завданням обвинуваченим йому моральних страждань внаслідок скоєння відносно нього злочину, а також через порушення нормального способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для захисту своїх прав, для лікування та відновлення психологічного стану. В обгрунтування розміру моральної шкоди також пояснив, що в цей день вони втратили рідну людину - померла його бабуся, через що він випробував моральні страждання; що події, окрім того, відбулися на очах малолітньої дитини, син тривалий час боявся вийти один з квартири. Він (потерпілий) досі переживає за свою родину, невідомо що очікувати від обвинуваченого. Тиждень після подій він лежав вдома, приймав ліки та користувався мазями, до лікарні не звертався.

Розмір заподіяної потерпілому моральної шкоди обвинувачений визнав частково. Він не оспорює, що потерпілому через його неправомірні дії були завдані моральні страждання, однак зазначений розмір моральної шкоди є непомірним для нього і значно завищеним потерпілим. Вважає, що частково можливо задовольнити позов за рішенням суду. Однак добровільно він не бажає його відшкодувати, оскільки його (обвинуваченого) дії були викликані неправомірною поведінкою родини потерпілого, тому він буде чекати на рішення суду, яке він готовий виконати.

Дослідивши документи, якими потерпілий обгрунтовує вимоги цивільного позову, заслухавши доводи сторін та допитавши свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підстав невірити яким у суду немає, суд прийшов до наступних висновків:

враховуючи, що обвинувачений є особою, діями якого потерпілому заподіяно моральну шкоду, завдана шкода у відповідності до ст.1167 ЦК України, підлягає відшкодуванню обвинуваченим.

Щодо посилань потерпілого в обгрунтування моральної шкоди на смерть в день його побиття обвинуваченим близької особи - його бабусі, суд зауважує, що шкода, яка підлягає стягненню в кримінальному проваджені, нерозривно пов`язана із правопорушенням і має випливати з пред`явленого обвинувачення. На зазначене вказав і Касаційний кримінальний суд у своїй постанові від 14.09.2023 року (справа №148/1376/22). Суд вважає, що горе в родині потерпілого із кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_4 не пов`язане, відтак цей факт на заподіяну моральну шкоду потерпілому не впливає.

Моральна шкода пов`язана із самим фактом скоєного обвинуваченим злочину. Є безспірним перенесений потерпілим фізичний біль від завданих обвинуваченим ударів в область обличчя, голови та тулуба, понесені моральні страждання від цього, незручності потерпілого, викликані заподіянням пошкоджень, в змінах звичайного пристрою побуту і життєвого укладу потерпілого, пов`язані зі зверненням до правоохоронних органів, емоційному навантаженні, емоційних і психологічних переживаннях потерпілого, а також у стражданнях малолітнього дитини потерпілого, на очах якої відбулись названі події, що вплинуло на її подальшу поведінку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Підсумуючи викладене, при конкретних обставинах заподіяння шкоди, а також приймаючи до уваги, що притягнення винного до відповідальності є певною мірою відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, доходить висновку про часткову обґрунтованість вимог потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди та розмір компенсації моральної шкоди визначає в 20 000 грн.

Визначаючи саме такий розмір морального відшкодування, суд акцентує увагу, що таке відшкодування має бути не більше, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинно призвести до її безпідставного збагачення.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до статті 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.374, 381-382, 394, 424 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн., в іншій частині позову - відмовити за необґрунтованістю.

Речові докази по справі - диск формату DVD-R - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з особливостями, передбаченими ч. 1, ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1