УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженого слідчого ТУ ДБР, розташованого в м. Києві у кримінальному провадженні № 0000149, яка полягає у нерозгляді клопотання,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженого слідчого ТУ ДБР, розташованого в м. Києві у кримінальному провадженні №0000149, яка полягає у нерозгляді клопотання.

Слідчий суддя ОСОБА_3 зазначає, що в його провадження надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженого слідчого ТУ ДБР, розташованого в м. Києві у кримінальному провадженні № 0000149, яка полягає у нерозгляді клопотання.

У своїй скарзі, крім іншого, заявник надає негативну оцінку процесуальним діям суддів Шевченківського районного суду м. Києва, вказуючи про обставини, які на його думку, свідчать про вчинення зазначеними суддями кримінальних правопорушень. З огляду на викладене, слідчий суддя ОСОБА_3 вважає, що ці обставини можуть викликати сумнів у його неупередженості як слідчого судді при розгляді скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_3 звертаючись із заявою про самовідвід просив здійснювати розгляд такої заяви без його участі.

Інші учасники не з`явилися, про дату та час були повідомлені завчасно та належним чином.

Враховуючи неявку скаржника та прокурора, неповідомлення про причини неявки, з метою дотримання розумних строків розгляду, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про самовідвід слідчого судді у відсутність учасників судового розгляду, які не з`явились.

Вивчивши заяву слідчого судді про самовідвід, матеріали скарги з додатками, суд дійшов наступного висновку.

Положеннями статей 75, 76 КПК України, передбачені обставини, що виключають участь зокрема: слідчого судді в кримінальному провадженні, та обставин за яких суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні серед яких: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У свою чергу, поняття «обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах «Гаусшильдт проти Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року).

Разом із цим, наведені в заяві слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід підстави, не можна визнати такими, що свідчать про його можливу упередженість, або ж виключають можливість його участі в розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність у уповноваженого слідчого ТУ ДБР, розташованого в м. Києві у кримінальному провадженні № 0000149, яка полягає у нерозгляді клопотання, оскільки вони не містять ознак жодної з обставин, передбачених ст. 75 КПК України.

Крім того, враховуючи, що з матеріалів скарги не вбачається, що кримінальне провадження № 0000149 здійснюється зокрема щодо суддів Шевченківського районного суду м. Києва, а також враховуючи, що ОСОБА_4 у своїй скарзі не порушує питання перед слідчим суддею питання, зокрема щодо зобов`язання слідчого розглянути клопотання подане, в порядку ст. 220 КПК України, про обставини, які на його думку, свідчать про вчинення суддями Шевченківського районного суду м. Києва кримінального правопорушення, судом не встановлено і обставини, які можуть викликати у сторін кримінального провадження сумніви у неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 .

Отже, враховуючи наведене не встановлено даних, які б дозволили зробити висновок про наявність обґрунтованих підстав стверджувати про існування обставин, які викликають, в тому числі, і сумнів у неупередженості слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 під час розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженого слідчого ТУ ДБР, розташованого в м. Києві у кримінальному провадженні № 0000149, яка полягає у нерозгляді клопотання, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви слідчого судді про самовідвід.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.75-76, 80-81 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженого слідчого ТУ ДБР, розташованого в м. Києві у кримінальному провадженні № 0000149, яка полягає у нерозгляді клопотання (справа №761/24931/25).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: