Справа № 496/5670/24
Провадження № 1-кп/496/423/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 , який приймає участь в режимі відеоконференції,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 , який приймає участь в режимі відеоконференції,

захисника - ОСОБА_7 , який приймає участь в режимі відеоконференції,

розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.114-2, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 361-2, ч.2 ст. 361-2 КК України та клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на особисте зобов`язання та повернення застави,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 114-2, ч.1 ст. 368, ч.ч.1,2 ст. 361-2 КК України та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 369, ч.4 ст. 27, ч.ч.1,2 ст. 361-2 КК України.

Обвинувальний акт перебував в провадженні судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_8 . На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 29.04.2025 року №871/0/15-25, суддя ОСОБА_8 звільнений з посади судді Біляївського суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Розпорядженням керівника апарату Біляївського районного суду Одеської області № 342 від 13.05.2025 року справу передано на повторний автоматичний розподіл справ. Відповідно до автоматичної системи документообігу, справу перерозподілено судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1

12.01.2026 року через систему «Електронний суд» прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 було заявлено клопотання, в якому останній просив суд продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення обвинуваченого від посади.

Своє клопотання прокурор, крім іншого, мотивував тим, що відсторонення обвинуваченого ОСОБА_4 від посади є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження, оскільки останній перебуваючи на посаді, старшого оперуповноваженого відділу активних заходів управління оперативно-розшукової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 та реалізуючи свої повноваження, має вплив на інших службових осіб які мають доступ до інформаційно - довідкової системи «Гарт - 1», інформаційно - пошукової системи «Армор», що дає можливість незаконно пливати на свідків, експертів, а також інших осіб, які викривають його у вчиненні злочину.

Крім цього, ОСОБА_4 , може використовувати здобутий ним досвід під час проходження роботи у правоохоронних органах, оскільки обвинувачений тривалий час працює в правоохоронних органах, має відповідні навички здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, та з метою уникнення від кримінальної відповідальності спрямовувати вказані навички на знищення речей та документів, що матиме негативний вплив на хід судового розгляду.

На думку прокурора, враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується, пов`язане із виконання ним службових обов`язків, необхідно продовжити відсторонення вказаної службової особи від займаної посади.

12.01.2026 року також захисником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу в якому вона просила змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше застосований запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 484 480 гривень - на особисте зобов`язання з покладенням на нього певних обов`язків. Повернути заставодавцю ОСОБА_9 суму внесеної застави у розмірі 484 480 гривень, внесену ним на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області ПА0005435, згідно з квитанцією № 83433588 від 08.03.2024 року по ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2024 року у справі № 947/7336/24.

Своє клопотання захисник, крім іншого, мотивувала тим, що 01.03.2024 року її підзахисному ОСОБА_4 старшим слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_10 за погодженням з процесуальним керівником прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362 та ч.3 ст.368 КК України, яке в подальшому було змінено та ОСОБА_12 повідомлено про підозру за ч.1 ст.368, ч.1,2 ст.361-2, ч.2 ст.114-2 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до Біляївського районного суду Одеської області в серпні 2024 року. 05.03.2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси до її підзахисного був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень. Одночасно з запобіжним заходом на нього були покладені обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. 08.03.2024 року за її підзахисного була внесені застава на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області UА0005435 в розмірі 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень платником ОСОБА_9 , відповідно до квитанції № 8343588 від 08.03.2024 року. 29.05.2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси розмір застави ОСОБА_4 зменшений до 484 480 (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень. Решта застави повернута заставодавцю. З моменту внесення застави ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави

У даному кримінальному провадженні прокурор не звертався до суду з клопотанням про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків, тобто стороною обвинувачення необхідність застосування вказаних заходів забезпечення кримінального провадження не встановлена. Під час перебування під заставою ОСОБА_4 умови запобіжного заходу не порушував, має постійне місце проживання, реєстрації та роботи, раніше не судимий, під час досудового розслідування та судового слідства виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, до суду з`являється за кожною вимогою, під час дії запобіжного заходу у виді застави злочину не вчинив, внесена застава в дохід держави не зверталася.

05.03.2024 року, обираючи запобіжний захід обвинуваченому, слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси послався в ухвалі про обрання запобіжного заходу на те, що на момент звернення слідчого з клопотанням існували ризики можливого здійснення спроб ОСОБА_4 протидії кримінальному провадженню, можливого його переховування, як підозрюваного від органу досудового розслідування та суду та можливого незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. З моменту звільнення з-під варти під заставу ОСОБА_4 не здійснював будь-яких дій направлених на переховування та не переховувався від органів досудового розслідування та суду. Відповідно ризик його втечі абсолютно відсутній. З моменту ухвалення судом рішення про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю звільнення під заставу минуло майже два роки. ОСОБА_4 належним чином сумлінно виконував покладені на нього обов`язки. Під час здійснення досудового розслідування з`являвся за кожним викликом до слідчого та суду.

Після направлення обвинувального акту на розгляд до суду ОСОБА_4 продовжує демонструвати належну процесуальну поведінку. Він завжди з`являється за кожним викликом до суду, не допустив жодної неявки, демонструє належну процесуальну поведінку та зацікавленість у якнайшвидшому розгляді справи, займає активну позицію у відстоюванні своїх прав та інтересів у суді, а тому сторона захисту вважає, що відпав ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України. На користь висновку належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 свідчать його міцні соціальні зв`язки, як то постійне місце проживання, де він характеризується позитивно, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався. Крім того, ОСОБА_4 має на утриманні усиновлену дитину, дружину та батька похилого віку. Вважає, що на даний час відпав ризик впливу на свідків сторони обвинувачення, так як протягом досудового розслідування та судового розгляду, а це майже два роки, від свідків не надходило повідомлень або заяв про вчинення таких дій і прокурор такої інформації суду не надавав.

З моменту застосування до ОСОБА_4 в березні 2024 році запобіжного заходу сторона обвинувачення не заявляла про нові ризики. Враховуючи, що нові ризики не заявлені, виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, що передбачено кримінальним процесуальним законом України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод можна зробити висновок, що особисте зобов`язання цілком забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків. Сторона захисту вважає, що також відпала потреба у подальшому застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави. З дати внесення заставодавцем грошових коштів за ОСОБА_4 пройшло майже два роки. У зв`язку із продовженням збройної агресії Російської Федерації та запровадженням на території України військового стану, суттєво змінився майновий стан громадян та підприємств України. Погіршення економічного стану в країні, інфляція, суттєво вплинули і на майновий стан заставодавців. Так, у заставодавця є потреба в грошових коштах. Через значний обсяг доказів, які потрібно дослідити у ході судового розгляду, враховуючи надмірну завантаженість суду та прокурора, а також нестабільну оперативну обстановку, яка склалась у зв`язку із продовженням збройної агресії Російської Федерації проти України, найближчим часом прийняти кінцеве рішення у кримінальному провадженні неможливо, а отже питання повернення застави відкладається на невизначений, можливо досить тривалий термін. Нові/додаткові докази того, що ризик (ризики), який був підставою для обрання запобіжного заходу, його зміни або продовження відповідних строків, не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше застосування запобіжного заходу чи продовження дії обов`язків стороною обвинувачення не надавалися. Наведене вище свідчить, що застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладанням раніше визначених обов`язків буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Зважаючи на викладене, та враховуючи обставини, визначені ст. 178 КПК України, у тому числі належне дотримання обвинуваченим умов раніше застосованого запобіжного заходу протягом тривалого часу (майже два роки), відсутність даних про повідомлення обвинуваченого про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, відсутність ризику продовження протиправної поведінки, вважає, що наявні підстави для зміни раніше застосованого запобіжного заходу до ОСОБА_4 із застави на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків для забезпечення належної процесуальної поведінки мого підзахисного. Враховуючи, що під час перебування під заставою ОСОБА_4 умови запобіжного заходу не порушував, внесена заставодавцем застава в дохід держави не зверталась, вважає за можливе повернути суму внесеної застави - заставодавцю.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що всі зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді застави на даний час не існують і є підстави для зміни запобіжного заходу у вигляді застави, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене ним клопотання та просив задовольнити. Проти клопотання адвоката ОСОБА_5 заперечував та просив відмовити.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечувала, наголошуючи на письмові заперечення, які подані до суду, в яких, крім іншого, зазначено, що на період досудового розслідування, а саме з 01.03.2024 року її підзахисний ОСОБА_4 був відсторонений від займаної посади на підставі ухвал слідчого судді Київського районного суду міста Одеси та ухвал Біляївського районного суду Одеської області. Звертає увагу суду, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000087 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 368, ч.1,2 ст. 361-2, ч.2 ст. 114- 2 КК України та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.369, ч.4 ст.27 ч.1, 2 ст.361-2 КК України знаходиться на розгляді Біляївського районного суду Одеської області з серпня 2024 року. Прокурором було надіслано чергове клопотання про продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від займаної посади (оперуповноваженого) відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , тобто це вже 10-е продовження відсторонення від посади в суді. Звертає увагу суду, що клопотання про продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення обвинуваченого від займаної посади повністю дублює попереднє клопотання, без зазначення в супереч приписам ст. 158 КПК України щодо неможливості забезпечення досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали. В обґрунтування застосування заходу забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 є те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, має вплив на інших службових осіб які мають доступ до інформаційно-довідкових систем «Гарт-1» та «Армор» що дає можливість впливати на свідків, експертів, також інших осіб, які викривають його у вчиненні злочину. З метою уникнення від кримінальної відповідальності спрямувати свої навички на знищення речей та документів, що матиме негативний вплив на хід досудового розслідування.

З поданим клопотанням прокурора сторона захисту категорично не згодна, вважає його засобом психологічного тиску на обвинуваченого, також незаконним, необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вказані в клопотанні ризики є лише загальними ризиками, вказаними в ст. 157 КПК України, без конкретизації їх значення в даному кримінальному провадженні. Доводи клопотання прокурора щодо існування вищезазначених ризиків не підтверджуються матеріалами справи, жодних відомостей щодо надходження від співробітників Державної прикордонної служби України, або інших свідків у справі, про здійснення обвинуваченим ОСОБА_4 незаконного тиску на них прокурор не надав, що взагалі спростовує наявність такого ризику як здійснення впливу на свідків, також прокурором не надано доказів того, що свідки взагалі ще працюють в Державної прикордонної службі України. Ризик незаконного перешкоджання обвинувачених кримінальному провадженню іншим чином взагалі не конкретизований у клопотанні та не розкритий прокурором. Події які викладені в повідомленні про обвинувальному акті відбувались у липні 2023 року, з того же часу її підзахисний відстороняється від займаної посади, тобто більш ніж два роки її підзахисний позбавлений гарантованого Конституцією України права на працю. ОСОБА_4 має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем роботи та мешкання, має безліч подяк, грамот та відзнак, одружений, має на утриманні неповнолітню усиновлену дитину та дружину, батька пенсіонера, раніше не судимий, таким чином, вважає, що відсутні підстави для відсторонення вказаної особи від займаної посади. Вважає, що її підзахисний повинен мати можливість працюючи отримувати дохід для забезпечення основних потреб життя, оскільки положення ч.1 ст. 43 Конституції України держава гарантує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Її підзахисний ОСОБА_4 має право на працю, яке є одним з пріоритетних соціальних прав, закріплених в Конституції України, та він не повинен бути залежним від ефективності проведення досудового розслідування слідчим, здійснення належного процесуального керівництва прокурором та строків розгляду справи у суді, які можуть впливати на тривалість обмежень щодо його прав. Крім того, ст. 62 Конституції України гарантує принцип презумпції невинуватості. Незважаючи на це, прокурор в своєму клопотанні неодноразово висловлювався про доведеність провини мого підзахисного, тобто навмисно намагається нав`язати суду свою думку щодо його винуватості. Також в клопотанні прокурор вказує на невизнання провини моїм підзахисним, незважаючи на те, що судом відповідно до ст. 347 КПК України не оголошено про початок судового розгляду, не оголошено обвинувачення та не з`ясована позиція щодо визнання винуватості у мого підзахисного ОСОБА_4 . Це також на її думку є намаганням сторони обвинувачення нав`язати суду негативне враження щодо її підзахисного. Ст. 155 КПК України містить вичерпаний перелік ризиків, наявність яких є підставою для застосування тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом у вигляді відсторонення від посади. А тому підстави для продовження строку відсторонення її підзахисного ОСОБА_13 від займаної посади відсутні. Негативні наслідки тривалого відсторонення ОСОБА_4 від займаної посади: утримання заробітної плати, враховуючи тривалість відсторонення (2 роки), впливає на його приватне життя. ОСОБА_4 зберігає статус військового службовця на час відсторонення від посади у зв`язку з чим не має права займатися будь-якою формою діяльності, яка б приносила дохід, в державному чи приватному секторі. Відсторонення від посади протягом тривалого часу перешкоджає ОСОБА_4 виконувати свої обов`язки, досягати кар`єрного зростання та реалізовувати свої амбіції у сфері професійного та особистого розвитку. Залишення в стані невизначеності стосовно тривалості відсторонення у зв`язку з відсутністю механізму оскарження, а тому просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку відсторонення її підзахисного ОСОБА_4 від посади оперуповноваженого відділу активних заходів управління оперативно-розшукової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 . Клопотання про зміну запобіжного заходу підтримала та просила задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив клопотання прокурора залишити без задоволення, клопотання свого захисника підтримав та додав, що 05.03 буде два роки як його відсторонено від посади, наводячи ризики.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав позицію адвоката ОСОБА_5 та доповнив, що порушується право обвинуваченого ОСОБА_4 на заробіток, підтримав клопотання адвоката ОСОБА_5 , вважає, що обвинувачений довів своєю поведінкою належність виконання обов`язків, передбачених заставою.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника та доповнив, що саме прокурор має доводити наявність ризиків, а не лише оголошувати їх.

Дослідивши клопотання прокурора, заперечення на клопотання прокурора, клопотання захисника обвинуваченого, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Розгляд клопотання про продовження строку відсторонення від посади проводиться в порядку та строки, передбачені Главою 14 Розділу ІІ КПК України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 154 КПК України, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

При цьому, відсторонення від посади - це тимчасове, вимушене недопущення особи, яка перебуває у певних службових відносинах з органами державної влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, до виконання своїх функціональних обов`язків з підстав і в порядку, передбачених КПК України.

Положенням ч.2 ст. 157 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: правову підставу для відсторонення від посади; достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Як встановлено із матеріалів провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 114-2, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 361-2, ч.2 ст. 361-2 КК України.

Частиною 1 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками передбачає - прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Відповідно до примітки ст. 45 КК України корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

Частина 5 ст. 65-1 Закону «Про запобігання корупції» передбачає відсторонення від виконання повноважень особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності.

Приймаючи рішення про відсторонення особи від посади, слідчий суддя має виходити з вимог ст. 157 КПК України, а саме: доведеність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного, який, перебуваючи на посаді може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, доведені ці обставини мають бути ініціатором клопотання, тобто органом досудового розслідування.

Однією з підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді відсторонення від посади є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 157 КПК України.

Відповідні ризики слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності і можливості здійснення підозрюваним, перебуваючи на посаді, зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що перебуваючи на посаді він матиме реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_4 , може використовувати здобутий ним досвід під час проходження роботи у правоохоронних органах, оскільки обвинувачений тривалий час працює в правоохоронних органах, має відповідні навички здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені, та з метою уникнення від кримінальної відповідальності спрямовувати вказані навички на знищення речей та документів, що матиме негативний вплив на хід судового розгляду.

Враховуючи те, що він вчинив злочин, використовуючи своє службове становище, перебуваючи на посаді оперуповноваженого відділу активних заходів управління оперативно-розшукової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 може продовжувати вчинення аналогічних злочинів пов`язаних зі збутом та розповсюдженням інформації з обмеженим доступом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність тимчасового відсторонення обвинуваченого від займаної посади, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні корупційного злочину з використанням службового становища в сфері службової діяльності, а тому, на думку суду, обвинувачений може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст. 158 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у продовженні строку відсторонення від посади, якщо прокурор не доведе, що: 1) обставини, які стали підставою для відсторонення від посади, продовжують існувати; 2) сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали.

Наразі обставини, які стали підставою для відсторонення від посади, продовжують існувати, про наявність будь-яких змін суду не повідомлено.

Сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали, оскільки будь-якого іншого дієвого способу запобігання визначеним ризикам немає.

Таким чином, тимчасове відсторонення підозрюваного ОСОБА_4 від займаної посади на даному етапі розгляду кримінального провадження, є необхідним для встановлення істини у кримінальному провадженні і застосовується з метою запобігти спробам останнього протиправно перешкоджати кримінальному провадженню.

Слід взяти до уваги, що відсторонення обвинуваченого від посади має тимчасовий характер та не є тотожним із поняттям звільнення з роботи.

Стосовно позиції сторони захисту, щодо наявності негативних наслідків для обвинуваченого ОСОБА_4 та його сім`ї, зокрема, відсторонення від посади протягом тривалого часу перешкоджає обвинуваченому виконувати свої обов`язки, досягати кар`єрного зростання та реалізовувати свої амбіції у сфері професійного та особистого розвитку, залишення в стані невизначеності стосовно тривалості відсторонення у зв`язку з відсутністю механізму оскарження, суд приймає до уваги, однак, з огляду на вищенаведені обставини, не оцінює їх як такі, що беззаперечно спростовують необхідність продовження застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення від 12.01.2026 року є обґрунтованим, належним чином вмотивованим та таким, яке відповідає вимогам КПК України, а тому з огляду на наявність правових підстав для застосування дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення обвинуваченого ОСОБА_4 від займаної посади, таке клопотання підлягає задоволенню.

Щодо клопотання поданого адвокатом ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. Найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 201 КПК України підозрюваний, його захисник мають право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу. До клопотання додаються копії матеріалів, якими обґрунтовуються його доводи.

Як встановлено в судовому засіданні, станом на теперішній час діє альтернативний запобіжний захід у виді застави відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , визначений ухвалою слідчого судді від 05.03.2024 року.

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України, строк дії застави як запобіжного заходу не передбачено.

З моменту внесення застави на підозрюваного, обвинуваченого покладаються обов`язки визначені ухвалою слідчого судді, суду строком на два місяці та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Закінчення строку дії покладених на обвинуваченого судом обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу, яким в даному випадку є застава, і не являється підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

Відповідно до вимог ч.11 ст. 182 КПК України, п. 8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 року № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 року № 27), застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави та постановлення вироку (ухвали), у якому міститься рішення про повернення застави.

Так як, згідно з ст. 182 КПК України, запобіжний захід у вигляді застави не має граничного строку дії, ухвала про застосування такого запобіжного заходу як застава, після її внесення у визначеному розмірі, відповідно до ст. 203 КПК України, діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому КПК України.

У відповідності до п.1 ч.3 ст. 201 КПК України до клопотання мають бути додані копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання.

Натомість захисником не надано таких матеріалів в обґрунтування доводів клопотання.

Захисник у клопотанні вказує, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, відпали. При цьому просить змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, однією з умов обрання якого є наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Посилання сторони захисту на обставини продовженням збройної агресії Російської Федерації та запровадженням на території України військового стану, та суттєву зміну майнового стану громадян та підприємств України, погіршення економічного стану в країні, інфляцію, що суттєво вплинули і на майновий стан заставодавців, а тому у заставодавця є потреба в грошових коштах, не може бути підставою для повернення застави.

Разом з тим, захисником не надано відповідних доказів того, що ризики, встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, зменшилися чи зникли. Наведені захисником обставини у сукупності із наданими доказами не є достатніми для прийняття рішення про зміну застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання. Доводи захисника про виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, не впливають ані на чинність застосованого запобіжного заходу, ані на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. У даному випадку застава є забезпеченням належної процесуальної поведінки обвинуваченого та гарантує виконання процесуальних обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України, які діють з моменту набуття ним процесуального статусу обвинуваченого (підозрюваного) у кримінальному провадженні.

Згідно ч.7 ст. 182 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Внесення застави є правом заставодавця, а не обов`язком.

Тобто, прийняття тією чи іншою особою (заставодавцем) такого рішення є добровільним. Приймаючи його ці особи самостійно обирають джерело грошових коштів, які мають бути внесені у якості застави та усвідомлюють, принаймні, мають усвідомлювати, що ці кошти вносяться на увесь строк дії запобіжного заходу. Саме припинення дії запобіжного заходу, відповідно до ч.11 ст. 182 КПК України, є підставою для повернення внесеної суми застави, у тому числі заставодавцю.

Враховуючи викладене, суд вважає, що змінити запобіжний захід лише з підстави забезпечення можливості повернення застави заставодавцю неможливо, при цьому враховує ту обставину, що захисником не надано матеріалів, передбачених п.1 ч.3 ст. 201 КПК України, які б обґрунтовували його доводи, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 154-158, 176, 179, 182, 201, 392 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на особисте зобов`язання та повернення застави - залишити без задоволення.

Продовжити строк відсторонення обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади офіцера (оперуповноваженого) відділу активних заходів управління оперативно-розшукової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на два місяці.

Строк дії ухвали обчислювати з моменту її оголошення та встановити строк дії до 12.03.2026 року включно.

Виконання ухвали покласти на відповідну посадову особу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 15.01.2026 року.

Суддя ОСОБА_1