Єдиний унікальний номер 341/179/24
Номер провадження 1-кп/341/32/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 20.01.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич, Львівської області, який проживає та зареєстрований за адресою: по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, раніше судимого:

25.09.2019 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на строк 1 рік 6 місяців та штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,0 гривень; звільненому з місць позбавлення волі 16.02.2021 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Галич Івано-Франківської області вищезазначене кримінальне провадження,

встановив:

Органи досудового розслідування обвинувачують ОСОБА_3 у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному проникненні до житла особи, за викладених в обвинувальному акті обставин.

06.01.2024, близько 10-00 годин ОСОБА_3 рухався по вул. Семена Коржака у с. Дубівці і, проходячи повз господарство ОСОБА_5 , яке знаходиться на вказаній вулиці під № 21, вирішив зайти до останньої додому.

З цією метою ОСОБА_3 зайшов на подвір`я ОСОБА_5 , зрозумівши, що її сина ОСОБА_6 нема вдома, і знаючи, що остання є особою похилого віку і не бачить, вирішив незаконно проникнути до житлового будинку.

Для реалізації умислу, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконався, що поблизу нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, після чого, розуміючи, що його дії порушують гарантоване Конституцією України право особи на недоторканість житла, діючи умисно, з метою незаконного проникнення до житла, через вхідні двері, які не були зачинені на врізний замок, і, порушуючи конституційне право потерпілої на недоторканність житла, незаконно, проти волі власника та особи, яка в ньому проживає, за відсутності визначених законом підстав, проник всередину помешкання та пересувався по ньому, чим порушив право потерпілої ОСОБА_5 на недоторканість житла.

Своїми діями ОСОБА_3 грубо порушив основоположні конституційні принципи недоторканості права приватної власності громадян, передбачені ст. 30 Конституції України, ст. 12 «Загальної декларації прав людини», та ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод».

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України як вчинення умисних дій, які виразились у незаконному проникненні до житла особи

У судове засідання потерпіла та її представник не з`явились. Подано клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення, враховуючи, що вони з обвинуваченим примирились, жодних претензій до нього не має. Розгляд кримінального провадження проводити без його участі.

Обвинувачений пояснив, що дійсно, за обставин, викладених в обвинувальному акті, незаконно проник до житлового будинку потерпілої. У скоєному визнав себе винним, щиро розкаявся, при цьому пояснив, що з потерпілим примирився та повідомив, що зробив для себе належні висновки з приводу вчинених протиправних дій та не заперечував проти закриття кримінального провадження стосовно нього за ч. 1 ст. 162 КК України.

Прокурор щодо задоволення клопотання не заперечував. Зазначив, що наявні правові підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з відмовою представника потерпілого від обвинувачення та закриття кримінального провадження.

Приймаючи рішення по суті клопотання, суд враховує наступне.

Так, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України визначено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, зокрема, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у порушенні недоторканності житла без обтяжуючих обставин, передбаченого ч. 1 ст. 162 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Пункт 2 частини 7 статті 284 КПК України, крім іншого, встановлює: якщо обставини, передбачені пунктом 7 частини 1 цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

За нормами чинного КПК України особливістю такого кримінального провадження є лише те, що необхідною умовою його здійснення є виражене у процесуальній формі бажання потерпілого щодо кримінального переслідування винного: провадження розпочинається лише за заявою потерпілого, відмова якого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття справи (крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством).

При цьому, зміст ч. 1 ст. 477 КПК України у системному зв`язку із ч. 4 ст. 26 і п. 7 ч. 1 ст. 284 зазначеного Кодексу зводиться до того, що обов`язковою умовою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого як волевиявлення про притягнення винного до кримінальної відповідальності. Подана до правоохоронних органів та/або суду заява потерпілого є вираженням його ставлення до події злочину, особи, що його вчинила, й обраного способу реагування. Відповідне волевиявлення є свідченням того, що особа, котрій завдано шкоди, звертається до держави з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів шляхом кримінального переслідування винного, не вважаючи належними й достатніми інші способи досягнення цієї мети.

У розумінні наведених положень кримінального процесуального закону під відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальних правопорушеннях, перелік яких міститься у ч. 1 ст. 477 КПК України, є не притягнення винного до кримінальної відповідальності і припинення розпочатої процедури його кримінального переслідування. Відповідна заява є проявом того, що потерпілий не бажає втручання держави у кримінально-правовий конфлікт і обирає альтернативний шлях його вирішення.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод гарантує право на справедливий суд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів чи способу їх оцінки. Це питання регулюється, головним чином, національним законодавством та судами. Тобто, хоча і пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди аргументувати прийняті рішення, проте це не можна розуміти як вимогу надавати вичерпну відповідь на кожне питання, порушене стороною під час судового розгляду справи.

При цьому, оскільки у справі є відмова потерпілого від обвинувачення, то не потребують перевірки судом докази скоєного діяння, бо в такому випадку не має самого обвинувачення та суду не треба перевіряти, чи є реабілітуючі підстави для закриття кримінального провадження.

Відтак, правових перешкод щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, суд не вбачає.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з ч. 2 ст. 12 КК України є проступком, щодо якого провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а представник потерпілої відмовився від обвинувачення, що відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати відсутні.

Міра запобідного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обиралась.

На підставі викладеного, керуючись статтями 26, 284, 314, 350, 477 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку з відмовою від обвинувачення та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України на підставі пункту 7 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Кримінальне провадження № 0000007 від 20.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України - закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано - Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано -Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_7