УХВАЛА

07.11.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирський області ОСОБА_3 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

про арешт майна,

подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001699 від 31.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке обґрунтоване тим, що 30.10.2025, близько 17 год 14 хв, водій автомобіля Renault Trafic, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , рухаючись по вул. Івана Мазепи в м. Житомирі, зі сторони вул. М. Грушевського в напрямку просп. Незалежності, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу. Внаслідок пригоди, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до лікувального закладу м. Житомира.

В ході проведення огляду місця ДТП працівниками СВ Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області було вилучено транспортний засіб, а саме автомобіль марки Renault Trafic, р.н. НОМЕР_1 , та поміщено до Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області, за адресою: м. Житомир, вул. Лесі Українки, 17.

Оскільки автомобіль марки Renault Trafic, р.н. НОМЕР_1 , зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що він є доказом вчинення кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування, з метою проведення повного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин вказаної ДТП, необхідно провести ряд експертних досліджень, зокрема: експертизу технічного стану автомобіля, експертизу механізму та обставин ДТП та судово-трасологічну експертизу.

Посилаючись на зазначене, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, до клопотання долучив заяву про проведення судового засідання без участі слідчого.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

З огляду на вищезазначені обставини та у відповідності до приписів ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття слідчого та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст. 170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирський області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 31.10.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001699, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У відповідності до копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.10.2025, було виявлено та вилучено автомобіль Renault Trafic, р.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Renault Trafic, р.н. НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_7 .

Постановою слідчого Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирський області від 31.10.2025 про визнання предметів речовими доказами, автомобіль Renault Trafic, р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001699.

Відповідно до ст. 167, 168 КПК України речі, які були вилучені під час огляду місця події, є тимчасово вилученим майном.

Під час вирішення клопотання слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що вбачаються зі змісту доданих до клопотання копій матеріалів кримінального провадження, які підтверджують, що зазначене в клопотанні майно може бути речовим доказом вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.286 КК України та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; метою застосування даного виду забезпечення кримінального провадження є необхідність збереження речових доказів, недопущення їх втрати.

Враховуючи викладене, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою уникнення можливості його втрати, оцінивши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити подане клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль Renault Trafic, р.н. НОМЕР_1 ,який належить ОСОБА_7 , та перебував у користуванні ОСОБА_5 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника майна і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1