Провадження №: 1-кс/752/7895/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2025 м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , дослідивши матеріали скарги ОСОБА_2 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та визнання дії протиправними,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_2 від 18.09.2025 на бездіяльність уповноважених осіб Голосіївського УП ГУНП в м. Києві, Голови Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК) яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення та визнання дії протиправними.

Скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує наступним : «- до поліції надійшло декілька заяв про кримінальний злочин щодо неправомірних дій Кабінету Міністрів України, ПФУ України та Секретаря Конституційного Суду. А саме, щодо кримінального злочину з розкрадання Пенсій, від яких я постраждав, і це не одна дія, а кілька дій.

Оскільки сама поліція покривала злочин ПФУ і не розслідувала Справу, що підтверджується тим, що поліція не допитала свідка - мене особисто, не встановила юридичні факти, що мають значення для доведення злочину. Отже, як вона могла вести розслідування, не встановивши факти, які не потребують доказування?

Я є особою з інвалідністю ІІ групи, отже за ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" я є непрацездатним громадянином. Моя пенсія по інвалідності призначена на підставі Розділу IV (ст. 30, 31) цього Закону, що доводить мій статус.

Я не є "дитиною" в розумінні ст. 6 СК України, а є повнолітнім "сином" в розумінні ст. 198 СК України. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, я маю безумовне право на пенсію по втраті годувальника, оскільки я є непрацездатним членом сім`ї і був на утриманні батька, отримуючи від нього постійний дохід.

Зі смертю батька я не можу тепер придбати ліки і навіть отримати належне харчування, що суперечить ст. 3, 8, 22, 27, 28, 46, 48 Конституції України. Таким чином, відмовивши мені у пенсії по втраті годувальника, ПФУ вчинив злочин за ст. 115 КК України (Умисне вбивство), враховуючи, що лікарня №18 підробила довідку з метою не лікувати за гроші держави, що є злочином за ст. 358, 366 КК України та порушенням ст. 49 Конституції України.

Але головна проблема полягає в тому, що ПФУ, замість того, щоб застосовувати щорічну індексацію пенсії відповідно до ст. 42 Закону, застосовував незаконні постанови КМУ.

Формула, закладена у ст. 42, не відповідає реальній інфляції, яка доступна на сайті Мінфіну. За розрахунками реальної інфляції, моя пенсія з 994 грн у 2013 році мала б складати 4991 грн. Недоплата лише за останні три роки складає 70956 гривень ((4991 - 3020) * 36).

Цей факт не потребує доказування, оскільки протиправність дій ПФУ та Кабміну ВЖЕ ВСТАНОВЛЕНА Постановою Верховного Суду від 27 січня 2025 року у справі № 620/7211/24 (провадження № К/990/44314/24). Суд прямо вказав, що застосування постанов КМУ замість Закону є незаконним, а дії ПФУ - протиправними.

Верховний Суд встановив, що Кабінет Міністрів ухвалив незаконні постанови, а ПФУ їх незаконно застосовував. Наслідком цих протиправних дій є не просто "невиплата", а КРАДІЖКА (ст. 185 КК) та ПРИСВОЄННЯ (ст. 191, 175 КК) моєї пенсії. Причиною - зловживання владою (ст. 364 КК) та службова халатність (ст. 367 КК) в порушення ст. 19 Конституції.

Однак, Верховний Суд не звернувся до Конституційного Суду, щоб скасувати ці незаконні постанови. Це зробив я, але ОСОБА_3 блокує доступ до КСУ з метою покриття кримінального злочину Кабінету Міністрів, який, спільно з ПФУ, привласнив мою пенсію. Більше того, ПФУ вчинив дії, спрямовані на моє вбивство, не перевівши мене на пенсію по втраті годувальника, з метою неправомірної вигоди від моєї смерті у вигляді привласнення моєї пенсії.

Кабінет Міністрів України вийшов за межі своїх повноважень та узурпував владу. Він не просто «помилився», а умисно підробив показники інфляції, підмінив поняття "індексації" на "доплати", діючи у неконституційний спосіб, що є прямим порушенням статті 19 Конституції України. Цей злочин став можливим виключно через корупційні дії Секретаря Конституційного Суду України ОСОБА_4 . Він діє як "фільтр", який незаконно блокує конституційні скарги та позбавляє громадян доступу до конституційного правосуддя.

ОСОБА_3 вчинив пряме перешкоджання правосуддю, коли проігнорував заяву правничого центру та, замість того, щоб передати скаргу суддям для ухвалення рішення, надав лише "відповідь секретаря". Це є узурпацією повноважень самого Суду.

Таким чином, Секретар КСУ ОСОБА_3 своїми діями покриває злочини Кабінету Міністрів та перешкоджає слідству встановити істину, що є невід`ємною частиною єдиного умислу, спрямованого на повалення конституційного ладу України.

КРИМІНАЛЬНО-ПРАВОВА КВАЛІФІКАЦІЯ ДІЙ ТА ПІДСЛІДНІСТЬ

Дії організованої групи осіб підлягають наступній кваліфікації:

1. Дії Секретаря Конституційного Суду ОСОБА_4 : о ст. 364 (Зловживання владою), ст. 367 (Службова недбалість), ст. 396 (Приховування злочину) КК України за блокування доступу до правосуддя та покривання злочинів Кабміну.

2. Дії Кабінету Міністрів України:

ст. 109 (Повалення конституційного ладу), ст. 366 (Службове підроблення), ст. 358 (Підроблення документів) КК України - за узурпацію влади, прийняття антиконституційних постанов та підробку показників.

3. Дії Пенсійного фонду України:

ст. 115 (Умисне вбивство), ст. 175 (Невиплата пенсії), ст. 185 (Крадіжка), ст. 364 (Зловживання владою), ст. 366 (Службове підроблення), ст. 367

- за розкрадання пенсій та створення (Службова недбалість) КК України умов, несумісних з життям.

ПІДСЛІДНІСТЬ ТА ПРИХОВУВАННЯ ЗЛОЧИНУ ПОЛІЦІЄЮ: Відповідно до ст. 216 КПК України, розслідування справи щодо розкрадання 50, мільярдів гривень пенсійних коштів, яке є корупційним злочином, вчиненим вищими посадовими особами, є підслідністю НАЗК та НАБУ, а не поліції.

Поліція, в порушення 5-денного терміну, встановленого ст. 216 КПК України, умисно не передас справу за належністю. Це робиться з метою покриття власних злочинів та злочинів свого покровителя-корупціонера - співробітника ДБР ОСОБА_5 .

Як свідчить публікація на порталі "Антикор" ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_6 с ключовою фігурою в корупційних схемах, який "розкрив та передав всі конвертаційні центри" новій владі, щоб уникнути відповідальності.

Таким чином, 50 мільярдів гривень пенсіонерів не зникли, а були виведені в офшори за кордон за схемами, які покриваються правоохоронною системою України.»

З огляду на зазначене скаржник ОСОБА_2 просить:

«-1 .визнати протиправною бездіяльність слідчого Голосіївського УП ГУНП, яка полягає у непередачі кримінального провадження за підслідністю згідно зі ст. 216 КПК України та не проведенні жодної слідчої дії протягом трьох місяців.

2. Зобов`язати слідчого або прокурора Голосіївського УП ГУНП /Голосіївської окружної прокуратури вчинити наступні дії:

Невідкладно передати кримінальне провадження № 0000592 за підслідністю до належного органу досудового розслідування (ДБР/СБУ/НАБУ).

Провести допит мене як потерпілого та свідка.

Провести допит мого представника ОСОБА_7 щодо поданих конституційних скарг.

З`ясувати обставини та розпочати розслідування факту невиконання ухвали слідчого судді ОСОБА_8 про призначення мені адвоката, що є окремим злочином за ст. 382 КК України.

3. Визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб Голосіївського УП ГУНП, яка полягає у невнесенні відомостей за моєю заявою від 16.09.2025 до ЄРДР.

4. Зобов`язати уповноважену особу Голосіївського УП ГУНП невідкладно, але не пізніше 24 годин з моменту отримання ухвали суду, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за моєю заявою від 16.09.2025 року.

5. Скасувати рішення Голосіївського УП ГУНП про правову кваліфікацію кримінального правопорушення у провадженні №0000592 за ч. 1 ст. 190 КК України як незаконне.

6. Зобов`язати слідчого або прокурора змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення та внести до ЄРДР відомості про вчинення злочинів, передбачених ст. 109, 115, 175, 185, 191, 358, 364, 366, 367, 382, 396,122, КК

України.

7. Зовоб`язати відповідача видати Довідку про права обов`язки викривача коррупції !

8. Видати відповідний витяг щодо викривача коррупції ДБР, Полції, СУДУ та Кабинет министрів України Миністрества Юстиції

9. Розглянути заяву в термін передбачений Законом Завчастно !!!

10. Повідомити мене, мого представника повісткой на поштові адреси з урахуванням тоого що терміновий лист іде 5 днів приблизно, а пошта забирає раз в 14 днів отже дата має бути на приблизно через 14 днів після отрмання судом, врахувати транспортну доступність для всіх учатників процессу и мою хворобу отже час має бути не раніше 11-00 щоб забеспечити явку всіх заціквалених осіб.

11. Надати всі документи з НАЗК що вони отримали справу !! і години, зобов`язати вчинити слідчі дії хоча б допитати мене та свідка ОСОБА_7 - в беспечних умовах без тиску на свідка тобто в залі суду, Голосіївскього Суду під звукозапис техніичними засобами.»

Дослідивши матеріали скарги з додатками, слідчий суддя вважає за доцільне надати оцінку таким взаємовідносинам, як в процесуальному аспекті, так і в частині обґрунтованості поданої заяви до правоохоронного органу.

Вимоги заявлені скаржником у пунктах 7, 8, 11 прохальної частини заяви не належать до вимог, які можуть розглядатися судом загальної юрисдикції в порядку ст. 303 КПК України.

Вимоги викладені в пунктах 2, 5, 6, стосуються кримінального провадження за №0000592 розпочатого 19.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, однак повноваження, щодо передачі справи за підслідністю до ДБР/СБУ/НАБУ у слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва в силу положень ст. 303 КПК України також відсутні.

В силу положень ч. 2 ст. 19 Конституції України слідчий суддя має діяти виключно в межах повноважень визначених законом.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива), прокурора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Таким чином, до компетенції слідчого судді частково належить розгляд вимог викладених скаржником у пунктах 1, 3, 4 прохальної частині скарги ОСОБА_2 .

Разом із тим, за змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

У заявах ОСОБА_2 про вчинення кримінальних правопорушень не наведено будь-яких даних, які б вказували на факти вчинення кримінального правопорушення, а також підтверджували викладені у заяві обставини. Наведене не дозволяє слідчому судді перевірити її обґрунтованість на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана в тому числі для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь. Самих посилань заявника на наявність в діях Секретаря Конституційного Суду ОСОБА_9 , Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України кримінальних правопорушень, не достатньо на підтвердження наявності ознак скоєння злочинів, які підслідні Голосіївському УП ГУНП в м. Києві, та НАЗК а також потребує більш переконливих тверджень, що підтверджуються конкретними письмовими матеріалами.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Тобто, кожне висловлене твердження у заяві про злочин повинно бути підтверджено будь-якими розумними поясненнями (матеріалами), інакше будь-які дії, за такою логікою, можливо піддати сумніву та неправомірній перевірці.

Разом із тим, до матеріалів скарги не долучено доказів звернення скаржника до Голосіївського УП ГУНП в м. Києві із заявою про вчинення злочину, яка відповідає вимогам скаржника викладеним у пунктах 1, 3, 4 прохальної частині скарги ОСОБА_2 .

Отже, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність процесуальних підстав для відкриття провадження за скаргою.

За наведених обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у прийнятті скарги ОСОБА_2 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та визнання дії протиправними.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1