Справа № 643/2396/23
Провадження № 1-кп/643/59/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання захисника про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000766 від 08.09.2014, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, який має вищу освіту, не одруженого, фізичної особи - підприємця, директора ТОВ «ТАРТАРУС», раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 301, ч. 2 ст. 302 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні Салтівського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000766 від 08.09.2014 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 301, ч. 2 ст. 302 КК України.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 в будь-якому випадку не набув статусу обвинуваченого, оскільки обвинувальний акт затверджується, надається особі та направляється суду виключно в межах досудового розслідування.

07.08.2023 до суду з Харківської обласної прокуратури надійшли копії постанов, що витребовувалися судом: копія постанови заступника прокурора Харківської області від 21.07.2014, якою продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 19.08.2014; копія постанови заступника прокурора Харківської області від 18.08.2014, якою продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 19.09.2014.

Захисник зазначає, що неодноразово звертав увагу головуючого по справі, що в матеріалах провадження немає жодного доказу ухилення від слідства. Будь-яка особа вважається такою, що не ухилялася від слідства, якщо не буде доведено інше.

Клопотання захисника містить чисельні посилання на незгоду з аргументами суду, викладеними в ухвалі суду від 06.02.2024.

У клопотанні захисник посилається на постанови Верховного Суду від 31.10.2022 у справі №361/5198/20 та від 19.09.2019 по справі №350/1218/16-к, від 26.04.2018 у справі №338/1/17.

Інкриміновані ОСОБА_5 події датовані до 13.12.2013, тобто понад 10 років тому, що свідчить про сплив строків давності на момент розгляду справи в суді відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України. ОСОБА_5 не заперечує проти закриття кримінального провадження, раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря -психіатра не перебуває.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання про закриття провадження та просив його задовольнити, зазначив, що ОСОБА_5 не був обізнаний про наявність щодо нього кримінального провадження, підозра йому не вручалася, з матер`ю він не спілкувався. Захисник наполягав, що державні органи мали можливість довести до ОСОБА_5 інформацію щодо наявності стосовно нього підозри, проте не вчинили відповідних дій.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки підтверджено факт належного повідомлення обвинуваченого.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, дослідивши надані суду матеріали, вважає, що клопотання захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 301, ч. 2 ст. 302 КК України. Зазначені кримінальні правопорушення вчинено у період з березня 2010 року по грудень 2013 року.

Так, обвинуваченому інкримінуються кримінальні правопорушення за ч. 3 ст. 301 КК України, які мали місце 26.06.2013, 01.05.2012, 10.10.2013, 19.11.2013, 06.12.2013; та кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 302 КК України, які мали місце 26.06.2013, 10.10.2013, 19.11.2013, 06.12.2013.

Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно з ч. 4, ч. 5 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Санкцією ч. 3 ст. 301 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Санкцією ч. 2 ст. 302 КК України передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 301 КК України відносяться до тяжких злочинів, кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 302 КК України - до нетяжких злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до постанови про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 від 29.05.2014 ОСОБА_5 не з`явився на виклик за повісткою, за місцем проживання був відсутнім, також був відсутній за адресою нежитлового приміщення та гаражів, які належать ОСОБА_5 . Отже, оскільки підозрюваний ухилився від слідства та його місцезнаходження не відоме, слідчий оголосив його в розшук.

Постановою від 10.10.2014 слідчий зупинив кримінальне провадження №0000766 від 08.09.2014 у зв`язку з тим, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Зазначена постанова не оскаржувалася та набула законної сили.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.02.2023 по справі № 735/1121/20 зробила такий висновок щодо застосування норми права (ст. 49 КК України).

У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення (п. 59).

Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення (п. 60).

Враховуючи, що підозрюваний на той час ОСОБА_5 (підозра від 19.05.2014) був оголошений в розшук 29.05.2014, відновлено кримінальне провадження було постановою від 11.01.2023, що вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_5 може бути звільнений від кримінальної відповідальності за давністю після спливу строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України, продовженого на період ухилення, тобто до десяти років додається час ухилення, який в даному випадку складає 8 років 7 місяців 13 днів. Отже, строк давності для обвинуваченого за кваліфікацією ч. 2 ст. 302 КК України складає 13 років 7 місяців 13 днів, за ч. 3 ст. 301 КК України - 18 років 7 місяців 13 днів. Ці строки у даному кримінальному провадженні не настали.

Виходячи з вищезазначеного правового висновку Велика Палата Верховного Суду, у даному випадку загальний строк, установлений частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення. У даному випадку загальний строк для злочинів, передбачених ч. 3 ст. 301 КК України, складає 15 років, і цей строк також не настав.

З доданих захисником ОСОБА_4 додатків до скарги вбачається, що на запит захисника ХРУП №2 ГУНП в Харківській області повідомило, що у 2021 році офіційною електронною адресою ХРУП №2 була пошта - , однак вказана електронна пошта вже не функціонує, отож перевірити інформацію чи надходила заява 13.08.2021 від ОСОБА_5 на вищезазначену електронну адресу не має можливості. Електронна кореспонденція, яка надходила на поштову скриньку реєструвалася в журналі реєстрації вхідних документів (електронна пошта), при перевірці чи надходила заява від ОСОБА_5 в періодь вересень 2021 року, повідомлено, що в журналі не було зареєстровано від ОСОБА_5 будь-яких звернень чи заяв (т. 2 а.с.68).

Відповідно до відповіді СУ ГУНП в Харківській області від 10.02.2024 повідомлено, що відповідно до архівних даних вхідної кореспонденції офіційної електронної пошти та обліку журналу реєстрації вхідної кореспонденції заява ОСОБА_5 про повернення в Україну від 13.09.2021 до СУ ГУНП в Харківській області не надходила (т. 2 а.с. 69).

Згідно з відповіддю Київського районного суду м. Харкова від 22.04.2024 у автоматизованій системі документообігу суду КП «Д-3» зареєстровано у вхідній кореспонденції заява від 16.09.2021 (вх.53086/21-Вх) та 21.09.2021 заява ОСОБА_5 (вх. 53847/21-Вх), які були отримані працівниками канцелярії з кримінальних справ. Станом на 22.02.2024 місцезнаходження заяв не встановлено. Працівники канцелярії звільнилися у 2022 році, тому відібрати пояснення щодо знаходження заяв неможливо (т. 2 а.с.71-72). Захисником надано рекомендоване повідомлення «Укрпошти» про вручення 16.09.2021 кореспонденції, поштовий чек від 16.09.2021 та опис вкладень (т. 2 а.с.73).

Відповідно до пошукового ресурсу, який є копією офіційної бази МВС України, станом на 31.08.2021 ОСОБА_5 рахується особою, яка переховується від органу влади (т. 2 а.с.76).

Відповідно до реєстраційних даних «Опендатабот» ОСОБА_5 є директором ТОВ «ТАРТАРУС» (т. 2 а.с. 77-78).

Відповідно до листа Державної прикордонної служби України за період з 01.09.2021 по 30.09.2024 ОСОБА_6 перетнув держаний кордон України 14.09.2021 в пункті пропуску «Гоптівка» (т. 2 а.с.104).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.06.2014 дозволено слідчому ОСОБА_7 здійснити привід до Київського районного суду м. Харкова підозрюваного ОСОБА_5 для розгляду слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 (т. 2 а.с.105-114).

Також суду надано заяву ОСОБА_5 , адресовану слідчому судді Київського районного суду м. Харкова від 15.09.2021, в якій ОСОБА_5 повідомляє про добровільну явку до слідчого судді та про бажання співпрацювати зі слідством (т. 2 а.с. 115).

04.01.2022 ОСОБА_5 оформив банківську карту (т. 2 а.с.118), якою користувався до 31.12.2022 (т. 2 а.с.119-126).

ОСОБА_5 користувався послугами «Укрзалізниці», що підтверджується квитками від 20.10.2021, 30.11.2021, 14.12.2021, 19.12.2021, 21.12.2021, 10.01.2022, 17.01.2022, 30.01.2022, 11.02.2022, 20.02.2022, 10.07.2022 (т. 2 а.с.127-143).

Стороною обвинувачення на підтвердження належного повідомлення ОСОБА_5 надано копію розписки ОСОБА_8 про отримання повідомлення про вчинення злочину її сином ОСОБА_5 від 19.05.2014 для передання ОСОБА_5 та корінець повістки про виклик ОСОБА_5 про явку 20.05.2014 о 14:00, яка була вручена для передачі ОСОБА_5 ОСОБА_8 19.05.2014, де остання зазначила, що за даною адресою ОСОБА_5 не проживає, тому не бачила доцільності вручення повістки (т.2 а.с.144).

В зв`язку з висловленням стороною захисту сумніву щодо наявності оригіналів цих документів прокурор, яка самостійно не змогла надати суду їх оригінали, у судовому засіданні заявила клопотання про витребування з матеріалів кримінального провадження №0000275, яке знаходиться в прокуратурі Харківської області оригіналу розписки ОСОБА_8 про отримання повідомлення про вчинення злочину для передачі ОСОБА_5 та корінець повістки про виклик ОСОБА_5 на 20.05.2014, яке ухвалою суду від 20.03.2025 було задоволено та витребувано з прокуратури Харківської області: з матеріалів кримінального провадження №0000275 оригінал розписки ОСОБА_8 про отримання повідомлення про вчинення злочину для передачі ОСОБА_5 та корінець повістки про виклик ОСОБА_5 на 20.05.2014.

Тривалий час ухвалу суду від 20.03.2025 Харківською обласною прокуратурою не виконувалася і лише 20.10.2025 до суду надійшли оригінал розписки ОСОБА_8 про отримання повідомлення про вчинення злочину для передачі ОСОБА_5 та корінець повістки про виклик ОСОБА_5 на 20.05.2014 (т. 3 а.с.104, 103).

Відповідно до положень ч. 1, ч. 4 ст. 278 КПК України, які діяли на день вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 19.05.2014, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Отже, повідомлення про підозру було вручено у відповідності до положень КПК України, які діяли на час подій, матері ОСОБА_5 , яка очевидно відноситься до дорослого члена сім`ї ОСОБА_5 , за адресою реєстрації місця проживання останнього, а тому ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного.

Щодо посилання захисника на відсутність доказів ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від слідства, суд зазначає таке.

В постанові від 31.10.2022 по справі №361/5198/20 Верховний Суд визначив, що під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування статті 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду особою, належно повідомленою, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущими для встановлення факту ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

У той же час відповідно до частини 1 статті 281 КПК якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

При цьому оголошення особи у розшук на стадії досудового розслідування з підстави «місцезнаходження підозрюваного не відоме» може відбуватися як у випадку ухилення особи від слідства, так і з інших об`єктивних причин, не пов`язаних із вчинення такою особою дій умисного характеру задля не встановлення її місцезнаходження.

Відтак сама по собі наявність у кримінальному провадженні постанови про оголошення підозрюваного у розшук не свідчить про безальтернативну необхідність застосування положень частини 2 статті 49 КПК. Вказані обставини підлягають з`ясуванню у кожному конкретному кримінальному провадженні.

Аналогічні правові висновки містить постанова Верховного Суду від 19.09.2019 по справі №350/1218/16-к.

Так, з наданого листа Державної прикордонної служби вих. №0.254-6663/0/15 від 11.06.2014 вбачається, що вбачається, що ОСОБА_9 протягом 2013-2014 неодноразово перетинав кордон України з РФ як в одну, так і в іншу сторону. Остання інформація щодо зазначеного періоду виїзд ОСОБА_5 18.05.2014 о 19:55 поїздом Дніпропетровськ - Москва (т. 1 а.с.195).

Посилаючись на свою необізнанність про оголошення йому підозри та бажання співпрацівати з органами досудового розслідування, ОСОБА_5 надає заяви, з якими він звертався до слідчих органів, Київського районного суду м. Харкова, після того як дізнався про те, що перебуває в розшуку. Достовірно встановити зміст таких заяв суд не має можливості, оскільки органи поліції не підтвердили отримання будь-яких заяв від ОСОБА_5 , а Київський районний суд м. Харкова повідомив про відсутність заяв, направлених ОСОБА_5 , проте підтвердив отримання двох заяв від обвинуваченого.

Разом з тим, при дослідженні заяв ОСОБА_5 встановлено, що він зазначаючи про своє повернення на територію України, співпрацю зі слідством тощо не зазначає своїх контактних даних, таких як: адресу фактичного місця проживання, контактний номер телефона тощо.

При цьому ОСОБА_5 так і не з`явився до органів досудового розслідування та суду, був затриманий вже на початку 2023 року як особа, що перебувала в розшуку. Такі дії обвинуваченого розцінюються судом як ухилення від слідства.

При цьому суд зазначає, що 16.12.2023 відбувся допит матері ОСОБА_5 - ОСОБА_8 в межах кримінального провадження, тобто мати обвинуваченого була обізнана про наявність кримінального провадження. Захисник посилається на відсутність спілкування обвинуваченого з його матір`ю. Мати обвинуваченого ОСОБА_8 при врученні їй повідомлення про підозру 19.05.2014 отримала таке повідомлення для передачі сину, не повідомляла про те, що з сином не спілкується.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що обвинуваченого ОСОБА_5 було оголошено в розшук в зв`язку з тим, що підозрюваний ухилився від слідства та його місцезнаходження не відоме, кримінальне провадження було зупинено, також з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду по справі № 735/1121/20, суд не вбачає підстав для закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності та відмовляє у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого.

Керуючись ч. 2 ст. 284, ст. 286 КПК України, -

постановив :

Відмовити у задоволенні клопотання від 03.04.2024 захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 28 листопада 2025 року.

Суддя ОСОБА_1