Справа № 347/2307/20
Провадження № 1-кп/347/17/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2025 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області, в складі:

Головуючої судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участі прокурора: ОСОБА_3

звхисника обвинуваченого - адвоката: ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката : ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косів кримінальне провадження №0000040 від 17.09.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стопчатів Косівського району, Івано-Франківської області, одруженого, українця, гр.. України, освіта середня, працюючого водієм у Косівському управлінні по експлуатації газового господарства, раніше не судимого

- у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 спричинив умисне легке тілесне ушкодження потерпілому при слідуючих обставинах:

08.09.2020, близько 18.30 годин, ОСОБА_6 , перебуваючи по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , побачив, як в той час ОСОБА_7 , керуючи трактором марки «ЮМЗ-6КЛ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював очищення придорожнього окопу по вулиці Олекси Довбуша в с. Стопчатів, Косівського району Івано-Франківської області. При цьому, ОСОБА_6 , спостерігати за роботою ОСОБА_7 , наблизився до трактора, у якому на той час знаходився ОСОБА_7 та на ґрунті довготривалих особистих неприязних відносин ОСОБА_6 підняв із узбіччя дороги камінь та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи намір заподіяти ОСОБА_7 тілесні ушкодження, і бажаючи цього, умисно кинув камінь у сторону ОСОБА_7 . В наслідок чого потерпілому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою правого ліктьового суглобу із наявністю садна та травматичного набряку м`яких тканин.

Своїми умисними діями, згідно висновку судово-медичного експерта №139 від 09.10.2020, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забою правого ліктьового суглобу із наявністю садна та травматичного набряку м`яких тканин, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_6 спричинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.І ст.125 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального проступку не визнав, пояснив, що потерпілий в справі ОСОБА_8 разом із своїм батьком ОСОБА_9 самовільно із території його земельної ділянки стали проводити трактором роботи в наслідок чого вивозили грунт із його земельної ділянки. Не його зауваження вони не реагували та між ними виникла сварка, після чого він склоблоком кинув в сторону трактора. А в цей же час ОСОБА_10 підняв камінь яким завдав йому удар в голову а потім підбіг ОСОБА_8 який став наносити йому удари ногами та руками , від чого йому вдалось вирватись та втекти додому після чого звернувся по медичну допомогу. Визнає той факт, що взяв склоблок яким кинув в сторону трактора, при чому ніяких пошкоджень в наслідок цього не було. В той момент дружина потерпілого все знімала на телефон. Своєї вини не визнає та просить постановити виправдувальний вирок.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим в справі, його винність доводиться поясненням потерпілого ОСОБА_7 та поясненнями свідка ОСОБА_11 допитаного в ході судового розгляду справи по суті а зокрема:

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 08.09.2020, біля 18.30 годин він за допомогою транктора марки «ЮМЗ-6КЛ» виконував роботи по очищенню придорожнього окопу по вулиці Олекси Довбуша в с. Стопчатів, Косівського району Івано-Франківської області. В цей час до нього наблизився ОСОБА_6 , із яким вони перебувають у неприязних відносинах та піднявши із узбіччя дороги камінь, який умисно кинув камінь в його сторону. Обвинувачений цим каменем розбив вікно в його тракторі та в той момент він прикрив рукою обличчя і удар прийшовся йому в правий ліктьовий суглоб, при чому скло розбитого вікна посипалось в обличчя. Він в той же час покинув роботи та побіг додому а відтак в наслідок болю змушений був звернутись по медичну допомогу. В наслідок протиправних дій обвинуваченого було розбито скло а його тракторі та йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою правого ліктьового суглобу із наявністю садна та травматичного набряку м`яких тканин. Очевидцями події були його батько та його дружина яка знімала подію на мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що обвинувачений в справі доводиться йому рідним братом із яким вони перебувають в неприязних відносинах. 08.09.2020 року його син, ОСОБА_8 трактором проводив роботи по очищенню придорожнього окопу та вивезенню сміття по вул. Довбуша в с.Стопчатів Косівського району. В той час до них підійшов ОСОБА_13 , який став кричати та перешкоджати у виконанні робіт, підняв склопакет яким кинув в сторону трактора в якому перебував його син- потерпілий в справі. В наслідок чого було розбито вікно трактора та удар прийшовся в руку-ліктьового суглобу сина, що стало приводом звернення останнього по медичну допомогу. Дружина сина всю подію фіксувала на телефон.

Вина обвинуваченого також доводиться зібраними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а зокрема:

- витягом з ЄРДР за № 0000040 від 17.09.2020 року

- заявою потерпілого ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення від 17.09.2025 .

- випискою із медичної картки потерпілого .

- DVD диском для лазерних систем зчитування та протоколом огляду диску від 18.09.2020 року із долученими до нього фото таблицями, на яких зафіксовано фрагмент із зображенням ОСОБА_6 який підняв камінь та кинув ним в сторону потерпілого, після чого втік.

Постановою від 18.09.2020 року про визнання диску для лазерних систем зчитування формату CD речовим доказзом .

Довідкою № 207 від 22.09.2020 року КНП «Яблунівська районна лікарня» із якої вбачається, що потерпілий в цій справі ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 житель с. Стопчатів 10.09.2020 року о 14 год 30 хв. звернувся за допомогою лікаря-травматолога КНП «Яблунівська районна лікарня» з забоєм , поверхневою раною лівого ліктьового суглоба.

висновком судово-медичної експертизи № 139 від 30.09.2020 року яким стверджено, що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , даних амбулаторної карти КНП «Яблунівської районної лікарні» , довідки директора КНП «Яблунівська районна лікарня» у гр.. ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження : забій правого ліктьового суглоба наявністю садна та травматичного набряку м`яких тканин, яка спричинена від дії однократної ударно-ковзної дії твердого тупого предмета , яким міг бути кулак руки, носок взуття , або іншого тупого предмета в наслідок падіння на площині та ударі до тупого твердого предмету, могла бути спричинена незадовго до моменту звернення за медичною допомогою і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Сукупністю досліджених доказів підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між умисними діями обвинуваченого та отриманими потерпілим в справі тілесними ушкодженнями що за висновком судово-медичної експертизи від 30.09.2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень .

Мотивом дій обвинуваченого в справі стали особисті неприязні відносини з сім"єю потерпілого, що підтверджено поясненнями останніх в судовому засіданні. При чому сам обвинувачений в ході розгляду справи по суті визнав факт завдання ним удару склопакетом в сторону трактора.

Що стосується твердження обвинуваченого про те що не від його дій потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, спростовуються показаннями потерпілого й свідка ОСОБА_14 , які узгоджуються між собою, даними медичних документів та висновком експерта а також дослідженим записом DVD диску формату CD протокол огляду якого долучено до матеріалів справи та нічим не спростовано. Не заслуговують на увагу і твердження обвинуваченого про те, що саме йому потерпілим та його батьком було завдано ударів, а не навпаки, оскільки матеріали кримінального провадження доказів такого не містять. Більше того показання обвинуваченого щодо подій є логічно непослідовними як щодо початку конфлікту, так і щодо його розгортання. А відтак в цій частині показання обвинуваченого не можуть слугувати для виправдання його дій а підлягають вирішенню відповідно до вимог КПК України за його зверненням-заявою в окремому провадженні.

За вимогами ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

На підставі досліджених письмових доказів по справі, які є належними та допустимими, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого діяння і його умисні дії, які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, потерпілому ОСОБА_7 , обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.1 ст. 125 КК України.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (проступку), обставини справи й особу обвинуваченого.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнає те, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи особу ОСОБА_6 який за місцем проживання характеризується позитивно підтверженням чого є характеристика Яблунівської селищної ради за № 166 від 23.09.2020 року, довідкою про склад сім`ї виданою Яблунівською селищною радою 23.09.2020 року за № 199 та актом обстеження матеріально-побутових умов стверджено, що ОСОБА_6 проживає із сім`єю в будинку матері. На обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах Косівської райполіклініки не знаходиться, підтвердженням чого є довідки за №№311, 282 від 28.09.2020 року. Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, що має ознаки кримінального проступку, його наслідки для потерпілого, який бажає призначення покарання для обвинуваченого в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, та інші обставини, суд приходить до висновку, що повинно бути призначено покарання в виді штрафу в межах передбачених санкцією ч.1 ст. 125 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом із тим, суд враховує вимоги ч.1 п.1 ст. 49 КК України якою передбачено, що особа звільняється від римінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

Згідно з п.п.2 ст.12 КК України (Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

За змістом рекомендацій, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від.23.12.2005 року закрити кримінальну справу з нереабілітуючих підстав, зокрема у зв`язку із закінченням строків давності, можливо лише за згодою особи, притягнутої до кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.5 ст.74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України.

Звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до статті 49 КК України. Зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдання. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та частини 5 статті 74 вказаного Кодексу.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду не дав згоди на звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності та з огляду на те, що кримінальне правопорушення (проступок) ним вчинено 08.09.2020 року, то останній підлягає звільненню від призначеного судом покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України.

Отже, з огляду на сплив строків визначених п. 1 ч.1 ст.49 КК України, з врахуванням положення ч.5 ст.74 КК України, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування покарання за вчинений ним кримінальний проступок передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Цивільний позов потерпілим в ході досудовго розслідування та судового розгляду не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні. Арешт не накладався.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і підстави для його обрання на цій стадії судового розгляду відсутні.

На підставі наведеного ст. ст. 74, 49 КК України, керуючись ст.ст.368-371, 374 п.15 ст.615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді - штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі п.1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази: оптичний диск із відеозаписом залишити при матеріалах справи.

Арешт майна не накладався.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку сторонам вручити негайно.

Суддя: ОСОБА_1