УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув в судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.10.2025 року, якою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 грудня 2025 року включно.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6

обвинувачена: ОСОБА_5

захисник: ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить скасувати ухвалу суду, постановити нову, якою застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду обвинуваченій ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 грудня 2025 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою .

Зазначає, що під час кримінального правопорушення перебувала у стані розгубленості, в попередній змові з іншими обвинуваченими не перебувала, не мала наміру заволодіння майном потерпілого та не застосовувала до нього насильства.

Вважає, що прокурором в судовому засіданні не було доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

На думку обвинуваченої, наявна можливість застосування до неї іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, який може забезпечити виконання обов`язків передбачених кримінально-процесуальним законодавством, оскільки вона має постійне місце проживання, двох неповнолітніх дітей та у неї відсутні спроби уникнення суду.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження № 0001038 від 25.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст. 187 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років при цьому, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та не відпали.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що продовжують існувати всі ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , тому наразі запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченої під вартою не видається за можливе, оскільки судовий розгляд продовжується.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження № 0001038 від 25.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст. 187 КК України..

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 суд, пославшись на відомості, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що заявлені раніше ризики не зменшилися, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, а отже з огляду на тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у інкримінованому злочині, обвинувачена може переховуватись від суду.

Слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів вважає вірним зазначене судом першої інстанції, що наявними є ризики того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни показань, наданих ними на досудовому розслідуванні, оскільки обізнана про місце проживання потерпілого і перебуваючи на волі, може незаконно впливати на не допитаних судом потерпілого та свідків, з метою зміни їх показань.

Окрім того, є наявними такі ризики, як ризик перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином та вчинення інших кримінальних правопорушень, враховуючі, що ОСОБА_5 не працює, не має офіційних джерел доходу, раніше засуджувалася, що дає підстави вважати, що вона може продовжити свою злочинну діяльність.

Вищенаведене вказує на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме наявність ризиків переховування обвинуваченої від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином. Також існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки перебуваючи на волі обвинувачений може вчинити інші злочини, тобто продовжити свою злочинну діяльність.

Тому не є слушними доводи обвинуваченої, щодо відсутності на теперішній час ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 статті 177 КПК України, а також серйозність висунутого ОСОБА_5 обвинувачення та тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винною у вчиненні інкримінованого злочину, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, як того просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.10.2025 року, якою обвинуваченій ОСОБА_5 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: