Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

18 вересня 2025 року до Подільського районного суду міста Києва від прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст 121 КК України.

19 вересня 2025 року судом прийнято рішення про призначення підготовчого судового засідання.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисники заперечили щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважали за можливе про обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту в нічний час. Обвинувачений підтримав захисників.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисників та обвинуваченого, вивчивши клопотання , враховуючи конкретні обставини справи та особу обвинуваченого, приходить до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, суд має право своєю ухвалою продовжити, змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим кодексом.

Рішення ЄСПЛ у справі "Третьяков проти України" рішення від 29 вересня 2011 року, Заява №16698/05), суд має з`ясувати можливість застосування до особи будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Зокрема у рішенні Великої палати Конституційного суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017, зазначено, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

Окрім того, Конституційний Суд України у рішенні № 8-р(ІІ)/2024 від 18.07.2024 наголошує, що з`ясування судом конкретних обставин щодо тримання особи під вартою як запобіжного заходу у кожній справі є особливо важливим під час обрання обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою з огляду на те, що з плином часу обґрунтованість тримання особи під вартою як запобіжного заходу може вимагати вагомих і, ймовірно, нових аргументів.

В цьому ж рішенні, Конституційний суд зауважує, що рішення (ухвала) про обрання тримання особи під вартою не тільки має ухвалювати лише суд, а й потребує підвищеного рівня обґрунтування, оскільки йдеться про найбільш серйозне втручання у право на особисту свободу.

Саме з цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Буряга проти України / Buryaga v. Ukraine від 15 липня 2010 року (заява № 27672/03) зауважив, що тяжкість висунутих заявникові обвинувачень, ризик ухиляння від слідства та суду, а також ризик перешкоджання здійсненню правосуддя були підставами для ухвалення постанови про обрання заявникові запобіжного заходу,- надалі, продовжуючи строк тримання заявника під вартою, прокурори та суди або вказували ті самі підстави, або взагалі не вказували підстав у своїх рішеннях, а лише посилалися на достатність раніше обраного запобіжного заходу; проте у пункті З статті 5 Конвенції зазначено, що після спливу певного часу лише існування обґрунтованої підозри припиняє бути підставою для позбавлення волі, а судові органи зобов`язані вказати інші підстави для продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_8 утримувався під вартою з квітня по вересень 2025 року та був звільнений з СІЗО з-під варти 24.09.2025 року по закінченню строку дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу, тяжкість злочину, по якому пред`явлене обвинувачення ОСОБА_8 , сама по собі не може бути підставою для утримання особи під вартою, крім того відпали ризики, які існували з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що обвинувачений знаходячись на волі буде ухилятися від суду та перешкоджати встановленню істини по справі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Белеветський проти росії» (п.11-12), «Вітрук проти України» (п.88) зазначено про обов`язковість доказування стороною обвинувачення наявності ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку. При цьому, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином можливість застосування альтернативних запобіжних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії», п.76).

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачуеться ОСОБА_8 відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких. Разом з цим, відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, а тому, виключно тяжкість інкримінованого правопорушення не може братися судом до уваги при визначенні доцільності тримання обвинуваченого під вартою.

ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України» вказав, що згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції, зі спливом певного часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що факт обвинувачення у вчиненні злочину та його тяжкості не є достатньою підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без можливості врахування обставин для обрання іншого більш мякого запобіжного заходу.

Станом на дату подання клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, в ході судового слідства, судом не досліджено жодного доказу зібраного на досудового розслідування, оскільки не призначено ще справу до розгляду справи по суті, не допитано жодного свідка та не допитано обвинуваченого по пред`явленому обвинуваченню, прокурором не доведено існування на даний час таких ризиків з посиланням на конкретні докази їх існування, що виправдовують необхідність перебування обвинуваченого під вартою, тому суд вважає, що існування справжньої потреби суспільного інтересу на даний час не виправдовує відхід від норми про повагу до особистої свободи.

ОСОБА_8 має постійне місце проживання в місті Києві за адресою: м. Київ, вул Лауретська, 73 пб, та місце реєстрації в м Житомир, де характеризується виключно позитивно зі слів сусідів, хворий на тяжкі хвороби, потребує медичного лікування, працевлаштований, де характеризується позитивно, як відповідальний, порядний, не конфліктний працівник, має міцні соціальні зв`язки, має матір та батька похилого віку, які є інвалідами та потребують його підтримки та піклування, має дружину та неповнолітню дитину 2017 року народження, які потребують матеріального забезпечення з боку обвинуваченого, і запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 24 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступного дня до 30.11.2025 року з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, буде сприяти виконанню процесуальних рішень у справі.

За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені обставини, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 24 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступного дня до 30.11.2025 року в межах, передбачених ст. 181 КПК України, зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження уявляється доцільним покладення на обвинуваченого, передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків.

Вказані обов`язки можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців, як це передбачено ч. 7 ст. 194 КПК України.

У зв`язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176 - 178, 181, 194, 331, 371, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора - відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 пб, в період часу з 24 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступного дня до 30.11.2025 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до суду у визначений час;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному проваджені;

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 пб, в період часу з 24 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступного дня до 30.11.2025 року включно.

Строк виконання покладених обов`язків рахувати - два місяці з дня постановлення ухвали, тобто до 30.11.2025 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому перебуває останній, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію даної ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого Голосіївський район м Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cуддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1