Провадження № 1-кс/333/3634/25
УХВАЛА

25 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Коммунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , розглянувши у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу його для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою кримінальному провадженні №0002094, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи вказане клопотання слідчий вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 № 196 від 13.07.2023 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_6 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_6 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 20.01.2024, приблизно о 06 год. 00 хв., солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив місце служби місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_1 , після чого, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

Таким чином, ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

16 квітня 2024 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. Того ж дня повідомлення про підозру було вручено особисто ОСОБА_5 , а також останньому було вручена копія клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом із додатками у повному обсязі.

17.04.2024 підозрюваному ОСОБА_5 під особистий підпис вручена повістка про виклик до слідчого на 09-30 годину 17.04.2024 року. Однак, у встановлений час підозрюваний до слідчого не з`явився.

17.04.2024 слідчим засобами мобільного зв`язку ОСОБА_5 направлено SMS-повідомлення ) про неявку за повісткою та необхідність терміново зв`язатися зі слідчим, яке підозрюваним було проігноровано. Слідчим направлялись повістки про виклик ОСОБА_5 на 22.04.2024, 23.04.2024 та 24.04.2024, на які останні не з`явився, причини неявки не повідомив.

23.04.2024 року постановами слідчого підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук, досудове розслідування кримінального провадження №0002094зупинено.

Таким чином, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження у органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 умисно переховується від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений ним особливо тяжкий злочин.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Слідчим підготовлено та подано клопотання до Комунарського районного суду м. Запоріжжя про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

05.03.2025 слідчий, за погодженням з прокурором, звертався до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, одночасно з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2025 клопотання слідчого задоволено та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи той факт, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 до цього часу не встановлено та він перебуває у розшуку, в ухвалі слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2025 про надання дозволу на затримання підозрюваного зазначено, що ухвала діє до 05.09.2025, слідчий повторно звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Метою та підставами застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вищезазначені дії.

На підставі викладеного, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує у випадку визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні вищевказаного особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність підстав для тримання підозрюваного під вартою та обставин, передбачених ч. 4 ст. 189 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, а також з метою забезпечення його участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим необхідно здійснити затримання ОСОБА_5 з метою приводу до слідчого судді.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 у повному обсязі підтримав клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені слідчим.

Вислухавши доводи прокурора щодо необхідності надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання на підставі такого.

У судовому засіданні встановлено, що 15.03.2024 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.408 КК України, за фактом дезертирства в умовах воєнного стану ОСОБА_5 (кримінальне провадження №0002094).

16.04.2024 року постановою керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташоване у м. Мелітополі ОСОБА_7 проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження доручено групі слідчих у складі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_17 , старший групи ОСОБА_4 .

25.03.2024 року керівник Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_18 постановою призначив групу прокурорів для здійснення процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні у складі: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_3 , ОСОБА_22 , старший групи ОСОБА_21

16.04.2024 року у кримінальному провадженні №0002094 слідчим ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, та вручено підозрюваному:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, громадянину України, військовослужбовцю військової служби за мобілізацією, солдата, перебував на посаді стрільця-помічника гранатометника 2-го стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому.

17.04.2024 підозрюваному ОСОБА_5 під особистий підпис вручена повістка про виклик до слідчого на 09-30 годину 17.04.2024 року. Однак, у встановлений час підозрюваний до слідчого не з`явився.

17.04.2024 слідчим засобами мобільного зв`язку ОСОБА_5 направлено SMS-повідомлення ) про неявку за повісткою та необхідність терміново зв`язатися зі слідчим, яке підозрюваним було проігноровано. За повістками про виклик до слідчого на 22.04.2024, 23.04.2024 та 24.04.2024 ОСОБА_5 також не з`явився, причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим 23.04.2024 року підозрюваний був оголошений у розшук.

Зазначене клопотання оформлене відповідно до вимог ст. 188 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження.

Того ж дня, до суду надійшло клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розгляд клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу передбачений ст.189 КПК України.

Відповідно до ч.4 вказаної статті слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які повідомили, що вони проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 21.01.2024 року було встановлено відсутність ОСОБА_5 , який самовільно залишив місце несення служби. Пошукові заходи ОСОБА_5 позитивних результатів не дали;

- матеріалами службового розслідування;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, поряд з положеннями ч.2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини у відповідності до якої «обґрунтована підозра» про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Разом з тим, слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

З наданих слідчим матеріалів вбачається, що у ОСОБА_5 на цей час існують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування і суду та вчинення нового кримінального правопорушення.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Так, ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є основним ризиком, який обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, можливо дійти висновку, що небезпеку переховування від правосуддя необхідно визначати з урахуванням низки релевантних чинників, серед яких доцільно виокремити особистість обвинуваченого, його моральні якості та переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, його міжнародні контакти у поєднанні із загрозою суворості можливого покарання (рішення у справах «Пунцельт проти Чехії», «В. проти Швейцарії).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є особливо тяжким та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі, що саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Водночас, обвинувачення особи у скоєнні особливо тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину, в якому підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Факт переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування підтверджується постановою про оголошення підозрюваного у розшук, фактами неявки останнього до слідчого за відповідними повістками.

Отже, слідчий суддя враховує покарання, що передбачене законом за вчинення тяжкого злочину, який інкримінується ОСОБА_5 та, оцінюючи його у сукупності з іншими наведеними вище обставинами, встановленими в ході розгляду клопотання, дійшов до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення

Ризик вчинення нового кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_5 на цей час знятий з усіх видів забезпечення, тобто офіціального доходу у нього не має, відсутні відомості щодо його інших джерел доходів і такі факти дають підстави стверджувати про ймовірну протиправну діяльність підозрюваного, направлену на вчинення інших кримінальних правопорушень, у т.ч. корисливих.

Таким чином, з урахуванням того, що матеріали кримінального провадження, додані до клопотання слідчого повністю підтверджують доводи, викладені прокурором, тому суд вважає доведеним той факт, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу останнього для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0002094, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2024.

Керуючись ст.ст. 177, 188, 189, 190 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу його для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою кримінальному провадженні №0002094, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України задовольнити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу останнього для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0002094, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Ухвала діє по 25.05.2026 року (включно).

Копію ухвали направити слідчому першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_4 для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали складено 28.11.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1