У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Кривий Ріг Дніпропетровської області кримінальне провадження №0003182 від 03.10.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , який проходить військову службу на посаді курсанта 4 навчального взводу 1 навчальної роти зведеного навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 (який направлений у відрядження до військової частини НОМЕР_2 ) та перебуває у військовому званні «солдат», не одруженого, інвалідності не має, неповнолітніх (малолітніх) дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Покровського районного суду міста Кривий Ріг перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. В клопотанні вказав, що метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення. Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшилися, є дійсними та триваючими, що виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, заперечував проти зміни на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що заявлені ризики не обгрунтовані та не доведені,, є припущеннями.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.

Розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до такого.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Згідно з ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:- до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Судом встановлено, що ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 31.10.2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на теперішній час спливає.

ОСОБА_4 обвинувачується у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад 3 доби, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем ( крім строкової служби) , що відповідає правовій кваліфікації ч.5 ст. 407 КК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а також вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Вирішуючи питання наявності ризиків стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні тяжкого злочину за ч.5 ст.407 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, суд вважає реальним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, оскільки наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування.

Також суд погоджується із існуванням ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України та тим, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як перебуваючи на волі з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчинити самокалічення, симулювати хворобу, вдатися до іншого обману, або продовжити злочин, в якому він обвинувачується.

Отже, ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, суд враховує особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, офіційно не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, стійкі соціальні зв`язки відсутні, його вік та стан здоров`я, відсутність інформації, яка б свідчила, що стан здоров`я обвинуваченого не дозволяє його перебування в установі виконання покарань.

Доводи про недоведеність заявлених ризиків, не заслуговують на увагу, оскільки виходячи з обставин кримінального провадження, є вкрай вірогідними, крім того, норми закону не вимагають надання доказів того, що обвинувачений здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні, що в даному випадку виходячи з характеру інкримінованого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено поза розумним сумнівом.

Суд вважає, що у ОСОБА_4 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

На даний час обмеження права ОСОБА_4 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - продовженню на термін 60 (шістдесят) днів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, тому суд вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінального правопорушення та клопотання прокурора обвинуваченому необхідно визначити заставу, розмір якої, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, має бути визначений від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст. 177-178, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін 60 (шістдесят) днів по 12 лютого 2026 року включно, з визначенням розміру застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому вигляді становить 242 240 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, встановленого в ухвалі суду від 31.10.2025 року.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави до 12.02.2026 року та може бути продовжений.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави, а також буде вирішено питання про застосування більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1