Справа № 602/1050/25
Провадження № 1-кп/602/138/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2025 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000190 від 21.09.2025, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Краснолука Лановецького району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , неповнолітніх дітей на утриманні не має, неодруженого, раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,-

в с т а н о в и в:

11 вересня 2023 року постановою Сарненського районного суду Рівненської області у справі № 572/3194/23, яка набрала законної сили 21.09.2023, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, наклавши на нього стягнення у виді штрафу у сумі 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Окрім цього 29.08.2024 постановою Лановецького районного суду Тернопільської області у справі № 602/721/24, яка набрала законної сили 10.09.2024, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст.126 КУпАП, наклавши на нього стягнення у виді штрафу у сумі 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 7 (сім) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

В подальшому, ОСОБА_5 , будучи повідомленим про те, що вищевказаними рішеннями суду його позбавлено права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом за наступних обставин.

Так, 20 вересня 2025 року близько 19 год 27 хв ОСОБА_5 керував транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «Musstang МТ 200-10» без реєстраційного номера, та рухався автодорогою Т-2009 16 км поблизу с. Великі Куськівці Борсуківецької ТГ Кременецького району Тернопільської області, де на підставі п. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію України» був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, визнав, погодився на розгляд справи відповідно до вимог ст. 349 КПК України, сумніватися у добровільності його позиції у суду немає підстав.

Вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені.

Оскільки учасники не наполягали на дослідженні доказів щодо тих фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, то суд, виконавши вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів, що характеризують особу ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, у вчиненому щиро кається. Показав, що у вказаних в обвинувальному акті дату, час та місці, знаючи про те, що він позбавлений постановами суду права керування транспортними засобами та усвідомлюючи це, керував транспортним засобом, де був зупинений працівниками поліції.

За таких обставин, суд вважає винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, повністю доведеною поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд у відповідності до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, спосіб та мету його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, є умисним нетяжким злочином, спрямованим проти правосуддя.

Обвинувачений ОСОБА_4 є особою молодого віку, військовослужбовцем, призваним на військову службу за контрактом у грудні 2022 року, який самовільно залишив військову частину у червні 2023 року, під спостереженням у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується нейтрально (на нього заяви і скарги до органу місцевого самоврядування не надходили).

Як убачається з обвинувального акта і не оспорюється обвинуваченим, ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим на нього постановами судів у 2023 та 2024 роках накладалися адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 та 7 років відповідно. Однак, неодноразове накладення адміністративних стягнень, зокрема, у виді штрафу у вищезгаданому розмірі не стало стримуючим фактором для ОСОБА_4 , який, як встановлено у ході судового розгляду, продовжив свою протиправну поведінку.

З огляду на наведене вище, суд вважає, що застосування до ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі в межах санкції ч.1 ст. 382 КК України не сприятиме досягненню мети покарання.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 слід призначити більш суворе покарання, передбачене кримінальним законом, а саме у виді позбавлення волі на певний строк.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.

З урахуванням встановлених судом обставин, у т.ч.: ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, того, що вчинене ОСОБА_4 правопорушення не потягло тяжких наслідків, особи винного, поведінки до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, наявності обставин, які пом`якшують покарання, відсутності обставин, які його обтяжують, суд дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на певний строк, на рівні мінімального його розміру, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 382 КК України, з урахуванням положень ст. 63 КК України.

При цьому, суд ураховує те, що ОСОБА_4 , будучи особою молодого віку, добровільно уклав контракт та був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України, де брав участь у відсічі та стримуванні збройної агресії рф проти України, що свідчить про його позитивні моральні якості, зокрема про розвинене у нього почуття обов`язку та про відсутність у нього стійких антисоціальних поглядів, що у свою чергу характеризує особу винного як особу з низьким ступенем суспільної небезпечності.

Наведене вище дає підстави суду дійти висновку про те, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання та про звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з визначенням іспитового строку тривалістю один рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення особи та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі наведеного вище, керуючись ст. 50, 63, 65-67, 75, 76, 382 ч. 1 КК України та ст. 91, 100, 107, 124, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи (служби);

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виконання покарання в частині виконання обов`язків, покладених на засудженого на підставі ст. 76 КК України, покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Початок строку виконання обов`язків, покладених на засудженого відповідно до ст. 76 КК України, обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ у справі, а саме: диск, на якому збережено відео, що знаходиться при матеріалах даного кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1