Справа №760/1246/26 1-кс/760/1119/26
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026 слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майор юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000131, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2025 за підозрами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майор юстиції ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000131, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2025, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , а саме: Мобільний телефон Galaxy S23, модель SM - S911B/DS, s/n НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-карткою; Мобільний телефон Galaxy S25, модель SM - S931B/DS, s/n НОМЕР_4 , IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , з сім-карткою.

В обґрунтування поданого клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами з серпня 2022 року по лютий 2025 року, достовірно знаючи що російська федерація здійснила збройну агресію проти України, а також той факт, що у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022 та Постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022, з РФ заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, а в Україні діє правовий режим воєнного стану, здійснює пособництво державі-агресору, тобто вчиняє умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинене громадянином України з метою завдання шкоди України за попередньою змовою групою осіб шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора через підконтрольний останньому суб`єкт господарювання ТОВ «НОКСЕН» (), а саме передає матеріальні ресурси у вигляді плит полірованих з граніту Анастасієвського родовища; блоків необроблених, колотих з граніту Анастасієвського родовища підприємству держави агресора, а саме ТОВ «ГЕОГРАН».

ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний намір, направлений на пособництво державі-агресору, фактично здійснював керівництво та контроль за діяльністю ТОВ «НОКСЕН», проводив переговори з потенційними контрагентами, підприємствами, які зареєстровані в рф, домовлявся щодо умов поставок, а також здійснював контроль за реалізацією продукції на території рф.

Поряд із цим, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер таких дій, здійснював організаційно - розпорядчі функції в ТОВ «НОКСЕН» (), а саме - формував план діяльності ТОВ, вів фінансову звітність, здійснював розрахунок платіжних доручень, звірку взаєморозрахунків з постачальниками, розподіл обов`язків між співробітниками ТОВ «НОКСЕН» (), проводив наради з останніми, а також надавав вказівки співробітникам щодо передачі товарно-матеріальних цінностей підприємствам, зареєстрованим в РФ.

22.01.2026 о у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , 07.12.1967 затримано.

22.01.2026 у вказаному кримінальному провадженні в порядку ст.ст. 133, 135, 276 Кримінального процесуального кодексу України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні пособництва державі-агресору, тобто організації вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинене громадянином України з метою завдання шкоди України шляхом добровільної передачі інших активів представникам держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

22.01.2026 в ході проведення обшуку на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2025 у справі № 760/34946/25 за адресою проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено наступні предмети та речі:

1. Мобільний телефон Galaxy S23, модель SM - S911B/DS, s/n НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-карткою;

2. Мобільний телефон Galaxy S25, модель SM - S931B/DS, s/n НОМЕР_4 , IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , з сім-карткою.

Вказане вище майно на праві власності належать ОСОБА_5 .

Оглядом здійснено фотографування переписок ОСОБА_5 в месенджері «Telegram», які долучені до вказаного протоколу.

Проведеним оглядом, встановлено, що вилучений телефон має значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки на ньому зберігаються відомості, які можуть бути використані як доказ фактів, що розслідуються у кримінальному провадженні.

Постановою від 22.01.2026 вилучений телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

За вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у органу досудового розслідування існує сукупність достатніх підстав вважати, що вилучені телефони відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, збереження речових доказів, а також враховуючи наявність а також враховуючи наявність передбаченої в санкції статті конфіскації, слідчий просить накласти арешт на вказане вище майно.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримав повністю, просив його задовольнити, надав протокол огляду телефону від 30.01.2026.

Від представника власника майна - ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, проти клопотання заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

За ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Частина 2 ст. 131 КПК України передбачає, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000131, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2025 за підозрами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

22.01.2026 в ході проведення обшуку на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2025 у справі № 760/34946/25 за адресою проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено наступні предмети та речі: Мобільний телефон Galaxy S23, модель SM - S911B/DS, s/n НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-карткою; Мобільний телефон Galaxy S25, модель SM - S931B/DS, s/n НОМЕР_4 , IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , з сім-карткою, які належать ОСОБА_5 ..

Постановою від 22.01.2026 вилучені телефони визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у прокурора є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що вказані речі зберегли в собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Отже, у разі доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, суд може призначити йому покарання, передбачене санкцією цієї статті, з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, а також може підлягати конфіскації у разі доведення вини підозрюваного у вчиненні злочину, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

Таким чином, слідчий суддя зазначає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000131, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2025 за підозрами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України - задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000131, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2025, арешт на майно, вилучене 22.01.2026 року в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , а саме:

- Мобільний телефон Galaxy S23, модель SM - S911B/DS, s/n НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-карткою;

- Мобільний телефон Galaxy S25, модель SM - S931B/DS, s/n НОМЕР_4 , IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , з сім-карткою.

Роз`яснити власнику майна - ОСОБА_5 право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8