ВИРОК

іменем України

11.12.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000980 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.10.2025, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Одесі, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб, постійного місця проживання не маючого, не зареєстрованого, раніше судимого:

- 29.09.2003 Євпаторійським міським судом Автономної Республіки Крим за ч.1 ст.185, ч.3 ст. 185, ст. 304, ст.70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки;

-09.02.2006 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

-26.05.2009 Хортинським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-27.01.2014Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч.2 ст. 121, ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк7 років 6 місяців;

-22.10.2014 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуто покаранням за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 27.01.2014, остаточно призначено до відбуття 7 років 6 місяців позбавлення волі;

-21.03.2022 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;

- 26.05.2022 Верхньодніпровським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21.03.2022, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. Звільнений по відбуттю строку покарання 16.01.2025;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.4 ст.185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», 26.09.2025 близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи біля будинку № 20, по вулиці Конотопській, в місті Дніпрі, познайомився з раніше незнайомої йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка запросила ОСОБА_3 до місця свого проживання, на що ОСОБА_3 погодився, після цього ОСОБА_6 разом із ОСОБА_3 пройшли у приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , де почали вживати алкогольні напої.

Далі, близько 19 години 20 хвилин, ОСОБА_6 вийшла з приміщення кухні, залишивши свій мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11» об`ємом пам`яті 4/128 GB (imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ), на підвіконні у приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 . Знаходячись в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , побачив на підвіконні мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11» об`ємом пам`яті 4/128 GB (imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_6 . Вказаний мобільний телефон ОСОБА_3 , визначив предметом свого злочинного посягання, внаслідок чого у останнього, раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме крадіжку мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11» об`ємом пам`яті 4/128 GB (imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ).

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливого мотиву та в особистих інтересах, з метою власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання майнової шкоди та бажаючи її настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, ОСОБА_3 , в цей же час, тобто 26.09.2025 о 19 годині 20 хвилин, продовжуючи перебувати в приміщенні кухні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , таємно, шляхом вільного доступу, з підвіконня взяв до рук мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11» об`ємом пам`яті 4/128 GB (imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ), який належить потерпілій ОСОБА_6 та поклав його до кишені своїх штанів.

Доводячи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, до кінця, ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , своїми умисними діями спричинив потерпілій ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 3306 гривень 67 копійок.

Умисні дії, ОСОБА_3 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 суду пояснив, що він дійсно 26.09.2025 року приблизно о 19:20 годині, таємно, шляхом вільного доступу, з підвіконня взяв до рук мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11» за адресою: м. Дніпро, вул. Конотопська, 20, та поклав його до кишені своїх штанів і в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме подарував своїй знайомій, а вона йому заплатила 200.00 гривень.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, 01.10.2025 до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернулась гр. ОСОБА_6 та просила вжити заходів до маловідомої особи на ім`я ОСОБА_7 , який 26.09.2025 близько 19:20 год перебуваючи за місцем її мешкання, а саме АДРЕСА_1 , таємно здійснив крадіжку належного їй мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11» об`ємом пам`яті 4/128 GB (imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.10.2025 в присутності понятих ОСОБА_6 впізнала на фото №2 ОСОБА_3 , з яким 26.09.2025 близько 19:20 год вона перебувала за місцем її мешкання, та який в подальшому викрав належний їй мобільний телефон.

Відповідно до протоколу огляду від 01.10.2025 та фото таблицею до нього в присутності понятих у приміщенні «Ломбард Перший» біля будинку №12 по вулиці Пастера у місті Дніпрі, за участі ОСОБА_8 добровільно видав телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11» об`ємом пам`яті 4/128 GB.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 01.10.2025 в якості речового доказу визнано мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11» об`ємом пам`яті 4/128 GB (imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ).

Згідно висновку експерта №СЕ-19/105-25/14922-ТВ від 22.10.2025 ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11 (2201117ТY)» об?ємом пам?яті 4/128 GB (imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ), на момент скоєння кримінального правопорушення, станом на 26.09.2025, становила 3306,67 грн.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №500-к від 28.11.2025 ОСОБА_3 в період інкримінованого йому діяння виявляв і виявляє в теперішній час психічні розлади у формі легкої розумової відсталості з порушеннями поведінки. Психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. Іспитований у період часу, до якого відносяться інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд не відносить до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки його каяття і сприяння розкриттю злочинів висловлене вже після викриття його злочинних дій, та продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне, а в свою чергу щире каяття, передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак вказане у суб`єктивному ставленні ОСОБА_3 до вчиненого ним злочину відсутнє, оскільки обвинувачений не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Обставиною що обтяжує покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину, оскільки ОСОБА_3 вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, маючи судимість за умисні кримінальні правопорушення.

4.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

Вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі, потерпілої, яка просила суд призначити покарання на розсуд суду, обвинуваченого та його захисника, які просили суворо не карати, також суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України із його реальним відбуванням.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбуванням покарання, при цьому, суд враховує схильність ОСОБА_3 до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки він маючи 7 не знятих і непогашених судимостей, нещодавно звільнившись з місць позбавлення волі, у період воєнного стану, після розпивання алкогольних напоїв, вчинив злочин за даним вироком, що вказує на систематичність його злочинних дій та не бажання ставати на шлях виправлення.

Тому, саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому призначення покарання із застосуванням вимог ст. ст. 75,76 КК України, не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

Обираючи вид і міру покарання, суд враховує усі вищевикладені обставини та вважає, що законним, справедливим, та таким, що буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи буде покарання у виді позбавлення волі, з реальним його відбуттям, однак у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався.

Однак, з метою забезпечення виконання даного вироку суд вважає за необхідне ОСОБА_3 взяти під варту в залі суду, оскільки останній ніде не зареєстрований та постійного місця проживання не має, про що і зазначив особисто в судовому засіданні.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Взяти обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під-варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 11.12.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз в сумі 2 674,20 гривень.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11» об`ємом пам`яті 4/128 GB (imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ), який зберігається в камері схову ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області під порядковим номером 1994 повернути за належністю потерпілій ОСОБА_6 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпра ОСОБА_9