Справа № 685/1076/24
Провадження № 1-кп/685/21/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року селище Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

у ході розгляду у відкритому судовому засіданні в селищі Теофіполь кримінального провадження № 0000334 про обвинувачення

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Коров`є Теофіпольського району Хмельницької області, проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, тимчасово не працює, не депутат, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В :

З обвинувального акта вбачається, що 24.10.2023 ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, у встановленому законом порядку пройшовши військово-лікарську комісію для визначення ступеня придатності до військової служби, згідно з довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 № 280/7 від 24.10.2023, виданої відповідно до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» № 402 від 14.08.2008, був визнаний придатним до військової служби, після чого 06.08.2024 близько 14 год 00 хв в приміщенні восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі за текстом восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ), розташованого за адресою АДРЕСА_2 , встановивши відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993, які надавали б ОСОБА_4 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 . ОСОБА_4 було запропоновано отримати повістку про відправку до військової частини для проходження військової служби у зв?язку із призовом на військову службу по мобілізації, та роз`яснено її зміст, а саме необхідність прибуття 06.08.2024 о 18 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого відправлення до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби, а також повідомлено наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 7113 від 03.03.2022.

Однак 06.08.2024 близько 14 год 30 хв ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним та визнаним придатним до військової служби, без поважних причин, усвідомлюючи свої дії та діючи умисно, в присутності працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовився від отримання вищевказаної повістки про явку до восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 06.08.2024 о 18 год 00 хв для відправки для проходження військової служби, про що офіцер відділення обліку мобілізаційної роботи восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 склав акт про відмову від отримання повістки.

У подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на ухилення від призову на військову службу під час загальної мобілізації на особливий період, без поважних причин, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» № 2232-ХII від 25.03.1992, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 7113 від 03.03.2022, не прибув на визначений час та дату, які вказані у вищезазначеній повістці, а саме: 06.08.2024 о 18 год 00 хв до восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, унаслідок чого ОСОБА_4 обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, тобто в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Обвинувальний акт (з додатками) за зазначеним вище обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України, надійшов на розгляд Теофіпольського районного суду Хмельницької області 17.09.2024.

Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 23.10.2025 призначено судовий розгляд у зазначеному кримінальному провадженні, зобов`язано Хмельницький районний сектор № 9 (Теофіпольський районний сектор) філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області скласти досудову доповідь, передбачену ст. 314-1 КПК України, щодо ОСОБА_4 , яку було складено 06.01.2025 та за змістом якої ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній.

01.04.2025 від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України, закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 від 15.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, мотивоване тим, що рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 92/25/312/P від 13.03.2025 дружині обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено інвалідність II групи, відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», обвинувачений не підлягає призову на військову службу під час мобілізації як військовозобов`язаний, який має дружину з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, відтак, захисник вважає, що ОСОБА_4 перестав бути суспільно небезпечним, оскільки не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв?язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження стосовно нього закриттю.

До зазначеного клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності долучено копію витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 92/25/312/В від 13.03.2025, а перед судовим засіданням 08.10.2025 через канцелярію суду подано також заяву про долучення до матеріалів провадження копії відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20.08.2025 за вих. № 8/3945 на адвокатський запит ОСОБА_5 № 13-2 від 06.08.2025, з копією довідки, виданої 19.08.2025 восьмим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У судове засідання 08.10.2025 прибув прокурор ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 .

У судовому засіданні захисник обвинуваченого підтримав подане ним клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, закриття провадження у справі, просив клопотання задовольнити з підстав, викладених у ньому, зазначив, що обвинувачений на час розгляду справи судом перестав бути суспільно небезпечним.

Обвинувачений підтримав зазначене клопотання, заявлене його захисником, повідомив, що визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, вину визнає добровільно, щиро і повністю, пояснив, що проживає разом з 9-річною дитиною та дружиною ОСОБА_8 , яка два роки тому 14.01.2023 потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, отримала переломи з деформацією, у березні 2024 року їй встановлено інвалідність ІІ групи, на даний час дружина обвинуваченого не спроможна самостійно пересуватися, потребує сторонньої допомоги, яку в умовах відсутності інших дорослих членів сім`ї, окрім ОСОБА_4 , немає кому надати, крім цього, він здійснює щоденну турботу про 9-річну дитину.

Обвинувачений також повідомив, що його процесуальні права та обов`язки йому роз`яснені та повністю зрозумілі, у тому числі права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, за змістом якої обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави; у разі, якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Обвинувачений пояснив, що він добровільно визнає, повністю розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію свого діяння за ст. 336 КК України, надає добровільну і свідому згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із зміною обстановки, йому зрозумілі і в повній мірі роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, він розуміє нереабілітуючий характер підстав звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України, а також наслідки закриття провадження з цих підстав та просив задовольнити клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, закрити кримінальне провадження.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі у зв`язку із зміною обстановки, мотивувавши свою позицію тим, що обставина, на яку посилається захист, а саме: наявність у ОСОБА_4 дружини з інвалідністю ІІ групи не свідчить про зміну обстановки в розумінні ст. 48 КК України, а лише є підставою для надання відстрочки від призову за мобілізацією, реалізація якої має відбуватися в порядку, визначеному Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Порядком проведення призову, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024; крім цього, відсутні будь-які докази того, що після вчинення злочину відбулась така зміна обстановки, яка б свідчила про втрату суспільної небезпечності вчиненого діяння або самої особи.

Згідно з ч.2 ст. 44 КК України, ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Вислухавши заявлене клопотання, думку учасників судового провадження стосовно нього, дослідивши матеріали справи, суд при вирішенні клопотання виходить із таких обставин справи та положень закону.

06.08.2024 близько 14 год 30 хв ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним та визнаним придатним до військової служби, без поважних причин, усвідомлюючи свої дії та діючи умисно, в присутності працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовився від отримання вищевказаної повістки про явку до восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 06.08.2024 о 18 год 00 хв для відправки для проходження військової служби, про що офіцер відділення обліку мобілізаційної роботи восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 склав акт про відмову від отримання повістки, після чого ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на ухилення від призову на військову службу під час загальної мобілізації на особливий період, без поважних причин, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХII від 25.03.1992, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 7113 від 03.03.2022, не прибув на визначений час та дату, які вказані у вищезазначеній повістці, а саме: 06.08.2024 о 18 год 00 хв до восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, унаслідок чого ОСОБА_4 обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, тобто в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Як вбачається із долученої захисником до клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності копії витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 92/25/312/В від 13.03.2025 (а.с. 81), ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 з 13.03.2025 встановлено ІІ групу інвалідності з основним діагнозом Т91.1. наслідки перелому хребта, супутні діагнози В 20, Т91.2 наслідки іншого перелому кісток грудної клітки та таза, датою повторного оцінювання призначено 13.03.2027.

Із копії відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20.08.2025 за вих. № 8/3945 на адвокатський запит захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 № 13-2 від 06.08.2025 (а.с. 105) встановлено, що 13.08.2025 ОСОБА_4 подав заяву № 575 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яку розглянуто 19.08.2025 та надано відповідну відстрочку від призову.

Також, зі змісту копії довідки, виданої 19.08.2025 восьмим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вбачається, що відстрочку від призову ОСОБА_4 1989 р.н. надано як чоловіку, який має дружину з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи на строк дії відповідних підстав, але не більше, ніж на 90 днів, до 05.11.2025 (а.с. 106).

За змістом ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 № 12 визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, при цьому, слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила. Крім цього, треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом в постанові від 15.04.2021 року в справі №161/1390/19, особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватися, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи. У зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв?язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.03.2019 у справі №569/20/14-ц, провадження №51-2661км18 та від 04.02.2021 у справі №953/21593/19, провадження №51-5619км20.

Отже, для застосування положень ст. 48 КК України суду належить встановити як факт вчинення особою кримінального проступку або нетяжкого злочину, так і наявність передбачених законом обставин, які свідчать про можливість звільнення цієї особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки за конкретних відповідних підстав, а саме:

1) що особа вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин;

2) що зазначений проступок або нетяжкий злочин не належить до переліку винятків, зазначених у ст. 48 КК України (не є корупційним кримінальним правопорушенням, кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, не є порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керувала транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувала під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції);

3) на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною (факт зміни обстановки повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження).

Відповідно до ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, при цьому обвинуваченому, щодо якого передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення, суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

На вимогу ч. 8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку.

Відтак, відсутність хоча би одного із зазначених вище елементів, а так само і наявність заперечень особи проти звільнення її від кримінальної відповідальності на зазначених підставах, виключає можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України.

У суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого в частині того, що він правильно розуміє, добровільно і повністю визнає, не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ст. 336 КК України, винуватим себе в пред`явленому обвинуваченні визнає повністю, щиро кається, цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, нереабілітуючі його особу підстави звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України, а також наслідки закриття провадження з цих підстав, проте свідомо і добровільно просить провадження у справі закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки на підставі ст. 48 КК України.

При вирішенні питання про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, суд враховує наступне.

Завданням кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Реалізація права сторони захисту на подання суду клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України та кореспондуючий такому праву процесуальний обов`язок суду невідкладно розглянути відповідне клопотання та за наявності для цього правових підстав, задовольнити його, є елементами застосування до особи належної правової процедури, дотримання законності та гарантування права особи на захист.

При розгляді клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд має право вибору лише із законних альтернатив, використовуючи при цьому підхід, який в умовах конкретної правозастосовної ситуації є законним і найбільш сприятливим для обвинуваченого.

Слід зауважити, що незакриття судом провадження у кримінальній справі за наявності підстав для такого, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та визначеною ст. 412 КПК України абсолютною підставою для скасування судового рішення.

Крім цього, сам по собі факт відсутності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності станом на час звернення обвинувального акта до суду не перешкоджає звільненню обвинуваченого від кримінальної відповідальності на стадії розгляду справи судом за умов наявності законних підстав для відстрочки від мобілізації на особливий період, тим більше, за умови оформлення такої відстрочки, і навпаки, незастосування інституту звільнення особи від кримінальної відповідальності за наявності підстав для такого звільнення було би порушенням права особи на захист та суперечило би призначенню інституту звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З наявних у справі відомостей вбачається, що обвинувачений раніше не судимий. Доказів на спростування зазначеного прокурор не подав.

Вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 1 ст. 336 КК України, за критеріями, визначеними ч. 2 ст. 12 КК України, належить до злочинів невеликої тяжкості, не входить до переліку винятків, зазначених у ст. 48 КК України, за вчинення яких не допускається звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, тобто, щодо правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, не встановлено обмежень застосування ст. 48 КК України.

У контексті оцінки судом зміни обстановки враховується, що статтею 336 КК України передбачено відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, і інкриміноване кримінальне правопорушення належить до категорії кримінальних правопорушень у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.03.2024 у справі № 676/4559/22 зазначено, що об`єкт правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, в широкому розумінні це суспільні відносини у сфері переведення економіки, діяльності органів влади, самоврядування, інших сфер і галузей країни на функціонування у період воєнного стану, а Збройних Сил України, інших воєнізованих формувань на організацію і штати воєнного часу; у вужчому розумінні це передбачений законом порядок підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших формувань на рівні, що забезпечує вимоги національної безпеки; додатковий обов`язковий об`єкт правопорушення встановлений законом порядок комплектування Збройних Сил України (інших формувань).

Шкода, що спричиняється вказаному об`єкту посягання, характеризується такою протиправною поведінкою, коли особа, яка об`єктивно підпадає до призову за мобілізацію до лав Збройних Сил України, в односторонньому порядку свідомо виключає себе із передбаченого законом процесу формування Збройних Сил України та інших формувань на рівні забезпечення національної безпеки країни і її населення.

При цьому, суспільна небезпека правопорушення полягає в тому, що мобілізація це комплекс заходів, які здійснюються в державі з метою переведення органів державної влади, місцевого самоврядування та деяких інших органів на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил чи інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу. Ухилення від призову до Збройних Сил України з числа військовозобов`язаних громадян під час воєнних дій, які розпочались або передбачаються, створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони. Об`єктивна сторона виявляється в бездіяльності ухиленні будь-яким способом від призову за мобілізацією.

Як встановлено судом, дружині обвинуваченого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 . 13.03.2025 встановлено ІІ групу інвалідності (основний діагноз Т91.1. (наслідки перелому хребта) супутні діагнози В20, Т91.2 (наслідки іншого перелому кісток грудної клітки та таза), повторне оцінювання призначено на 13.03.2027, а з 19.08.2025 обвинуваченому ОСОБА_4 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як чоловіку, який має дружину з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, на строк дії відповідних підстав, але не більше, ніж на 90 днів, до 05.11.2025.

Як зазначалось раніше, відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 15.04.2021 року в справі №161/1390/19, особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

При цьому, збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв?язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Тобто, для звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка перестала бути суспільно небезпечною, не є істотним, що діяння на час розслідування або розгляду справи в суді зберігає характер суспільно небезпечного.

З підстав об`єктивних (зокрема, наявність у дружини обвинуваченого інвалідності ІІ групи) та суб`єктивних (зокрема, практична реалізація права обвинуваченого на звернення до уповноваженого органу у встановленому порядку для оформлення відстрочки від мобілізації), - обвинувачений змінив умови своєї життєдіяльності, які суттєво вплинули на нього.

Із урахуванням з`ясованих в судовому засіданні обставин, а саме: 1) встановлення дружині обвинуваченого інвалідності ІІ групи; 2) надання обвинуваченому на час розгляду справи відстрочки від мобілізації з підстав, визначених законом; 3) необхідності дбати про утримання та виховання і забезпечення щоденних потреб малолітньої дитини, яка проживає разом з обвинуваченим та його дружиною з інвалідністю ІІ групи, - суд дійшов висновку, що на час розгляду судом кримінального провадження ОСОБА_4 перестав бути суспільно небезпечним внаслідок зміни обстановки, такий факт зміни обстановки знаходить підтвердження у матеріалах кримінального провадження.

Отже, суд вважає доведеним, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки, а саме: внаслідок змін обставин життя обвинуваченого, якою є надана обвинуваченому відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як чоловіку, який має дружину з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, на строк дії відповідних підстав, але не більше, ніж на 90 днів, до 05.11.2025, - обвинувачений ОСОБА_4 перестав бути суспільно небезпечним, унаслідок чого виникли підстави для зміни морально-юридичної оцінки особи і діяння обвинуваченого та для перевірки доцільності застосування до підсудного заходів кримінально-правового впливу.

Суд переглянув морально-юридичну оцінку особи та діяння обвинуваченого та констатує відсутність доцільності застосування до обвинуваченого заходів кримінально-правового впливу зі сторони держави, яка в особі її законодавчих органів визначила відповідні законні підстави для відстрочки від мобілізації, фактично реалізовані відповідним уповноваженим територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, наслідком чого стало надання обвинуваченому на час розгляду справи судом права на відстрочку від мобілізації.

У контексті правової оцінки обставин та правових наслідків вчинення інкримінованого злочину, пов`язаного саме з ухиленням від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, з урахуванням повного і беззастережного визнання обвинуваченим своєї вини у цьому кримінальному провадженні, із врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, характеру обвинувачення та висловленою згодою на закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, ставлення обвинуваченого до інкримінованого діяння, не спростованого стороною обвинувачення факту вчинення обвинуваченим зазначеного кримінального правопорушення вперше, за відсутності передбачених ст. 48 КК України перешкод для звільнення особи від кримінальної відповідальності, констатованої судом зміни обстановки, позитивних характеристик обвинуваченого за місцем проживання, вказана юридична сукупність є підставою для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України.

За таких обставин, оскільки судом встановлено наявність обставин, передбачених ст. 48 КК України, обвинувачений, якому роз`яснено суть обвинувачення, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України та на закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України визначено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

До обвинуваченого як до учасника кримінального провадження, щодо якого наявні передбачені законом підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, необхідно застосувати належну правову процедуру, визначену законом, якою є звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

У кримінальному провадженні відсутні речові докази, цивільний позов, витрати на залучення експерта.

Ураховуючи наведене, керуючись ст. 48, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 285-288, 370, 372, 412 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження, внесене 15.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку з його звільненням від кримінальної відповідальності.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційної суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_9