Кримінальне провадження № 194/604/25
Номер провадження 1-кп/194/145/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2025 року за № 0000021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні дітей 2024 р.н., 2017 р.н., працюючого на шахті «Тернівська» ШУ «Тернівська» на посаді ГРОЗ ділянка видобутку вугілля №4, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 04.01.2025 року близько 22:20 год., знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт із ОСОБА_5 .

В ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, знаходячись у вхідному отворі до квартири АДРЕСА_2 , умисно наніс не менше одного удару кулаком правої руки в область лівої частини обличчя. Внаслідок чого ОСОБА_5 втратила рівновагу та впала в коридорному приміщенні вищевказаної квартири та знаходилась в лежачому стані. Після чого, ОСОБА_3 наніс один удар правою ногою в область гомілки правої ноги.

Внаслідок чого ОСОБА_3 , спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді гематоми виличної ділянки зліва за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно п.2.3.2. б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.

Тілесні ушкодження у вигляді косого закритого перелому зовнішньої кісточки правої гомілки з задовільним розташуванням уламка за своїм характером відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров?я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе визнав повністю, та пояснив, що на початку січня 2025 року біля 22-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 у нього сталась сварка з ОСОБА_5 . Так, перед цим у нього з його цивільною дружиною стався конфлікт, внаслідок чого його цивільна дружина подзвонила своїй сестрі - ОСОБА_5 , яка прийшла до них додому. Відчинила їй двері дружина, а він підбіг, щоб виштовхнути ОСОБА_5 . Після того, як ОСОБА_5 прийшла до них, він почав виштовхувати її з квартири, та у них почалась сварка. Протягом 5-10 хвилин у них відбувалась штовханина, в ході якої ОСОБА_5 впала разом з ним на підлогу, та вони разом піднялись з підлоги. Він не пам`ятає, чи наносив удари потерпілій, однак допускає, що міг завдати ударів рукою, коли виштовхував її з квартири. По ногам він удари не наносив, а тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок падіння. На обличчі він теж руками міг спричинив тілесні ушкодження коли виштовхував ОСОБА_5 з квартири. Після штовханини ОСОБА_5 поскаржилась що у неї болить нога, хоча до сварки вона не скаржилась на біль в ногах. В подальшому зазначив, що він все ж таки наніс удар рукою в обличчя, а також ударив ногою в ногу потерпілій. У вчиненому розкаюється, зрозумів свою неправомірну поведінку, попрохав вибачення у потерпілої при розгляді справи. Цивільний позов в частині моральної шкоди не визнає в повному обсязі, в частині матеріальної шкоди визнає, якщо вона підтверджена належними доказами, в іншому випадку не визнає.

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що сторони кримінального провадження не оскаржують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, та не наполягають на допиті свідків у справі, тому суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, допитом потерпілої, дослідженням письмових доказів, а також дослідженням обставин, що стосуються заявленого цивільного позову в кримінальному провадженні в повному обсязі.

Винність обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження та підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 04.01.2025 року о 22-00 год. їй зателефонувала її сестра та попрохала допомогти винести речі, оскільки у неї з її чоловіком сталась сварка. Тому вона прийшла до їх квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Двері квартири відкрила їй сестра, а ОСОБА_3 стояв позаду неї. Після цього ОСОБА_3 почав її бити руками в обличчя, голову, від чого вона втратила свідомість. Коли ОСОБА_3 затягнув її до квартири, то знову почав її бити - він вдарив її правою ногою в її ногу, наче «наступаючи», від чого вона закричала. ОСОБА_3 відійшов, а коли повернувся то знову почав її бити. Після цього вона викликала швидку допомогу, яка доставила її до лікарні. Зазначає, що подія почалась о 22-10 год. та о 22-30 год. вона вже викликала швидку. До цього конфлікту тілесних ушкоджень ноги у неї не було. Також, до того, як прийти до сестри, вона вживала алкогольні напої. Зазначає, що приблизно 4 місяця вона ходила з милицями через завдані тілесні ушкодження, що призводило її до моральних страждань. Їй також було необхідне проведення оперативного втручання, однак коштів у неї на це не було, та обвинувачений їй їх не відшкодовував. Вона була без роботи, та довго кульгала ногою, нога у неї зараз також болить. ОСОБА_3 не вибачився перед нею та не надавав їй допомоги. Просить призначити йому суворе покарання з позбавленням волі. Поданий цивільний позов підтримує та просить задовольнити.

Згідно постанови слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.01.2025 року, в якості речового доказу визнано та залишено на зберіганні в матеріалах кримінального провадження: 1) копію довідки №144 виданої з КНП «ПЛІЛ» ПМР на 1 аркуші; 2) копію рентгенівського знімку з КНП «ПЛІЛ» ПМР від 05.01.2024 року на 1 аркуші; 3) копію мультизрізкової комп?ютерної томографії від 08.01.2025 року на 1 аркуші; 4) копію рентгенівського знімку від 15.01.2024 року на 1 аркуші; 5) копію консультативного висновку №1228342-РЕН від 15.01.2025 року на 1 аркуші; 6) копію історію дзвінків за 04.01.2025 року на 2 аркушах.

Згідно довідки №144 від 05.01.2025 року, ОСОБА_5 05.01.2025 року о 00-25 год. звернулась до травматологічного кабінету відділення екстреної (невідкладної) допомоги КНП «ПЛІЛ» ПМР, внаслідок побиття ОСОБА_3 . Так, ОСОБА_5 встановлено діагноз забій, гематома скулової ділянки зліва, перелом латеральної щиколотки правої гомілки зі зміщенням. Рекомендовано: 1) оперативне лікування; 2) накладення гіпсової пов`язки; 3) «Дексалгін»; 4) травматолог за м/п. Аклогольний тест 1,894 ‰.

Згідно консультативного висновку №1228342-РЕН проведеної 15.01.2025 року рентгенографії гомілково-стопного суглоба ОСОБА_5 встановлено перелом латеральної лодижки правого гомілково-стопного суглоба без зміщення. Рекомендовано консультація травматолога. R-контроль в динаміці.

Згідно висновку проведеної 08.01.2025 року мультизрізової комп`ютерної томографії гомілковостопного суглоба ОСОБА_5 встановлено закритий перелом зовнішньої кісточки правого гомілковостопного суглоба. Рекомендовано консультацію фахівця, що направив на дослідження повторно.

Згідно роздруківок телефонних дзвінків (історії дзвінків), вбачається, що о 22-05 год. був вхідний виклик від абонента підписаного « ОСОБА_7 ». Вказані обставини не оскаржуються сторонами кримінального провадження.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 04.03.2025 року, проведеного за участі ОСОБА_5 , її представника ОСОБА_6 , в ході якого було встановлено, що 04.01.2025 року о 22-00 год. ОСОБА_5 після дзвінка своєї сестри прибула до неї за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_3 , перебуваючи в квартирі, наніс їй один удар кулаком правої руки в ліву частину її обличчя. Після цього, схопивши лівою рукою за одяг, ОСОБА_8 почав наносити хаотичні удари правою рукою в область її голови (приблизно 3 удари). Від ударів їй запаморочилось, та ОСОБА_3 затягнув її в квартиру, де наніс приблизно 2 удари та повалив на підлогу. Перебуваючи на підлозі на правому боці, ОСОБА_3 наніс їй один удар правою ногою в область правої гомілки. Від удару вона почула хруст та сильний біль. Після цього ОСОБА_3 пішов в кімнату, а вона намагалась встати. Однак, до неї підбіг ОСОБА_3 який почав наносити удари, які прийшлись в ліву руку. Після чого вона звернулась до поліції та медичного закладу.

Згідно висновку експерта №151пв/16 від 11.03.2025 року, проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , вбачається, що: 1. Згідно наданої медичної документації у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематоми виличної ділянки зліва, косого закритого перелому зовнішньої кісточки правої гомілки з задовільним розташуванням уламка, утворилися по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області.

2. Тілесне ушкодження у вигляді гематоми виличної ділянки зліва за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно п.2.3.2. б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р.

Тілесне ушкодження у вигляді косого закритого перелому зовнішньої кісточки правої гомілки з задовільним розташуванням уламка за своїм характером відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р.

3. Оцінка свідчень, щодо обставин не входить до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово-слідчих органів. Однак, враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ступінь ознак їх загоєння не виключена можливість їх утворення за обставин та в час, на які вказує потерпіла ОСОБА_5 та слідчий в постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто 04.01.2025 р.

Згідно висновку експерта №157пв-Д від 12.03.2025 року, проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , вбачається, що: 1. згідно наданої медичної документації у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематоми виличної ділянки зліва, косого закритого перелому зовнішньої кісточки правої гомілки з задовільним розташуванням уламка, утворилися по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області.

Тілесне ушкодження у вигляді гематоми виличної ділянки зліва за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно п.2.3.2. б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.

Тілесне ушкодження у вигляді косого закритого перелому зовнішньої кісточки правої гомілки з задовільним розташуванням уламка, відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ступінь ознак їх загоєння не виключена можливість їх утворення за обставин та в час, на які вказує потерпіла ОСОБА_9 та слідчий в постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто 04.01.2025 р.

Локалізація та характер тілесних ушкоджень виявлених у потерпілої ОСОБА_5 , не суперечить механізму їх утворення, на який вказує потерпіла, в ході проведення слідчого експерименту за її участю від 04.03.2025 р., а саме перебуваючи в під?їзді ОСОБА_10 кулаком правої руки наніс один удар кулаком в область обличчя ліворуч, від удару сталося запаморочення. Потім ОСОБА_10 ще наніс три удари в область голови та обличчя. Потім штовхнув та потерпіла впала на праву сторону, перебуваючи лежачи на підлозі, нижні кінцівки були виправлені, наніс один удар з зусиллям своєю правою ногою по внутрішній поверхні гомілково - ступневого суглобу потерпілої, вона відчула хруст. Потім коли почала йти ОСОБА_10 почав наносити ще удари кулаком право руки в область обличчя, при цьому вона захищалася рукою і угари приходилися по верхній кінцівці.

Згідно висновку експерта №172пв-Д від 17.03.2025 року, проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , вбачається, що: 1. згідно наданої медичної документації у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематоми виличної ділянки зліва, косого закритого перелому зовнішньої кісточки правої гомілки з задовільним розташуванням уламка, утворилися по ударному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області.

Тілесне ушкодження у вигляді гематоми виличної ділянки зліва за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно п.2.3.2. б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.

Тілесне ушкодження у вигляді косого закритого перелому зовнішньої кісточки правої гомілки з задовільним розташуванням уламка за своїм характером відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ступінь ознак їх загоєння не виключена можливість їх утворення за обставин та в час, на які вказує потерпіла ОСОБА_5 та слідчий в постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто 04.01.2025р.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, зокрема у вигляді косого закритого перелому зовнішньої кісточки правої гомілки з задовільним розташуванням уламка, вважаю їх нехарактерними для спричинення при падінні з висоти власного зросту.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд визнає їх достатніми, допустимими, та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєному кримінальному правопорушенні.

Даючи юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , суд вважає, що обвинувачений винний в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, а також особи обвинуваченого, який неодружений, має на утриманні дітей 2024 р.н., 2017 р.н., на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання охарактеризований позитивно, працює слюсарем ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», за місцем роботи охарактеризований позитивно, раніше не судимий.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом встановлено активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та знаходження на утриманні малолітніх дітей.

Суд вважає, що у обвинуваченогоОСОБА_3 щирого каяття не має, оскільки така обставина носить лише формальний характер. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, всупереч твердженням обвинуваченого щодо щирого каяття, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений відшкодував збитки потерпілій.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, думки потерпілої та її представника, які прохали призначити суворе покарання, особи обвинуваченого, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, обставин скоєння кримінального правопорушення та відношення до скоєного, суд вважає, що для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України,але не в максимальній межі, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, оскільки його виправлення можливе без відбуття покарання, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Призначене судом покарання з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , а також того, що обвинувачений дійсно зрозумів свою поведінку, бажає виправитися, висловлює щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, в межах санкції статті обвинувачення з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України є законним, справедливим, та воно сприятиме перевихованню винного та попередженню вчинення ним нових правопорушень.

Також, у справі заявлений цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення на користь ОСОБА_5 з обвинуваченого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування завданої вчиненням кримінального правопорушення: матеріальної шкоди в сумі 35 369 грн.; моральної шкоди в сумі 120 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 зазначає, що внаслідок завданих їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, вона протягом чотирьох місяців пересувалась за допомогою милиць, згодом із палицею. Вона не мала можливості працювати та утримувати двох дітей. Для пересування до лікарень вона наймала автомобілі. Так, вона переносила фізичні страждання, не могла спати вночі, приймала знеболюючі. Вона соромилась свого зовнішнього вигляду, та у неї був зламаний її спосіб життя.

Так, до свого цивільного позову потерпілою ОСОБА_5 додано: копії чеків, довідка з травмпункту, копії свідоцтв про народження ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також довідку про заробітну плату. У судовому засіданні потерпіла та представник потерпілої підтримали заявлений цивільний позов.

Як передбачено ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст.ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, не врегульовані КПК України, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У пункті 7 ч. 1 ст. 368 КПК України зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до положень ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майновий збиток, заподіяний неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пунктах 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (зі змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

У відповідності зі ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто при вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер правовідносин, що склалися між учасниками, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`ю в розмірі 35 369 грн., судом береться до уваги, що потерпілою ОСОБА_5 частково підтверджено зазначену матеріальну шкоду належними та допустимими доказами.

Так, зокрема у відповідності до довідки №144 від 05.01.2025 року лікарем було рекомендовано ОСОБА_5 : 1) оперативне лікування; 2) накладення гіпсової пов`язки; 3) «Дексалгін»; 4) прийом лікаря травматолога.

З огляду на це, суд вважає доведеним спричинення матеріальної шкоди та понесених матеріальних збитків, внаслідок завданих тілесних ушкоджень, які пов`язані з діагностикою, лікуванням ОСОБА_5 у відповідних закладах охорони здоров`я, та придбанням лікарських засобів, що підтверджується наступними долученими цивільним позивачем доказами:

-гіпсова пов`язка післяопераційна (акт виконаних робіт №-38210 від 15.01.2025 року сума 1480 грн.);

-консультація лікаря ортопеда-травматолога (акт виконаних робіт №-37990 від 10.01.2025 року сума 1100 грн.);

-медичні послуги та рентгенографія гомілковостопного суглобу (2 проекції) (від 15.01.2025 року, звіт при прийнятті оплати №5009853 сума 630 грн.);

-ортез гомілковостопний (чек від 04.03.2025 року №RIYzVFBnn_0 сума 4785 грн.);

-МЗКТ гомілковостопного суглоба, запис обстеження на диск, пакування, друк плівки (від 08.01.2025 року № сума 1560 грн.)

В той же час, інші долучені цивільним позивачем докази не можуть свідчити про завдання їй матеріальної шкоди. Так, долучені квитанції на придбання лікарських засобів не бере до уваги, оскільки будь-яких виписок, рекомендацій чи медичних висновків з медичних закладів щодо необхідності придбання саме цих ліків, які зазначені в чеках, ОСОБА_5 не надано. Деякі чеки взагалі не містять повної назви придбаного медичного засобу з огляду не чітке фотокопіювання, що позбавляє можливість суду пересвідчитись в правильності найменування лікарського засобу. Отже, потерпіла не довела, що ті медичні препарати, які вона придбала, були призначені лікарем для лікування тілесних ушкоджень, спричинених внаслідок дій обвинуваченого, і також не довела, що вона придбала медичні препарати, які дійсно були призначені лікарем.

У зв`язку з чим, доцільність придбання ліків, зазначених в касових чеках, як підстава відшкодування матеріальної шкоди, судом розцінюється критично.

Так само, судом розцінюється критично і чеки на придбання палива (бензина/дизеля), як вимушена обставина доставлення до лікарні ОСОБА_5 , оскільки з долучених чеків достовірно не можна пересвідчитись, що дійсно ОСОБА_5 відвідувала лікарню в ці дні, яку саме відстань проїхав автомобіль та який був розхід палива для цього, та чи дійсно саме ОСОБА_5 було придбано таке паливо, а також яким чином остання наймала автомобілі для її перевезення без договорів найму або сплати. Сам по собі чек на придбання палива не може свідчити про безумовну підставу для стягнення матеріальної шкоди. Окрім того, потерпіла сторона не довела, що ОСОБА_5 взагалі користувалася наймом транспорту для пересування з дому до лікарні та навпаки.

У зв`язку з чим, в частині стягнення матеріальної шкоди на підставі чеків на придбання палива суд вважає за необхідне відмовити повністю.

В частині посилання цивільним позивачем про відсутність можливості працювати та долучення у зв`язку з чим довідки від 30.01.2025 року за вих. № 2, в якій зазначено лише про те, що ОСОБА_5 працює з 20.06.2023 року та отримує посадовий оклад згідно штатного розпису, суд зазначає наступне. Зміст довідки не може свідчити про те, що ОСОБА_5 внаслідок завданих їй тілесних ушкоджень тимчасово була непрацездатною.

Положеннями ст. 1195 ЦК України регулюються правовідносини по відшкодуванню шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Вказаним правилом передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Стороною позивача не надано належних доказів щодо втраченого заробітку внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності потерпілої, його розміру, не наведено розрахунок і не зазначено період за який вони просять його стягнути, зокрема, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ОСОБА_5 дійсно перебувала на лікарняному, внаслідок чого нею було втрачено заробіток внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності потерпілої.

Підсумовуючи, вищезазначене, суд приходить до висновку, що сума шкоди спричинена здоров`ю ОСОБА_5 , яка підлягає до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 становить 9 555 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Питання заявленого цивільного позову про відшкодування моральної шкоди суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 129 КПК України та правилами цивільного судочинства.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка їх спричинила у разі її винуватості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 у пункті 9 Постанови, орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних та інших), яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого. Пунктом 3 зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми та при настанні інших негативних наслідків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди становить предмет оціночної діяльності суду та визначається залежно від визначених ЦК критеріїв з урахуванням вимог розумності та справедливості (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 572/3209/17).

Як зазначив Верховний суд, ч.3 ст.23 ЦК встановлено, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України», де зазначено, що страждання не можуть бути компенсовані лише констатацією порушення (заява №60750/00, ECHR, 2004, п.62).

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, судом враховано те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 спричинено моральну шкоду, так як мали місце моральні страждання, яких зазнала позивач, внаслідок спричинених тілесних ушкоджень, вона відчувала фізичний біль, душевні страждання та емоційну напругу, через які вона була обмежена в побуті, що призводило до порушення її нормального способу життя.

Також, судом враховано обставини відносно того, що ОСОБА_3 станом на сьогодні не вжив жодних заходів по добровільному відшкодуванню потерпілій як моральної, так і матеріальної шкоди, станом її здоров`я не цікавився, пробачення в потерпілої за скоєне та спричинені тілесні ушкодження не попросив.

Тому, з урахуванням обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких остання зазнала, характеру немайнових втрат, ступеня тяжкості змін в звичному життєвому укладі, з врахуванням принципів розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 80 000 грн.

Визначаючи саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

В решті позовних вимог, суд визнає необхідним відмовити, у зв`язку з їх недоведеністю. Саме такий розмір моральної шкоди є достатнім та співмірним з вчиненими неправомірними діями ОСОБА_3 відносно потерпілої ОСОБА_5 .

Клопотань про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу не заявлено.

Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушеннята виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання:

1) копію довідки №144 виданої з КНП «ПЛІЛ» ПМР на 1 аркуші; 2) копію рентгенівського знімку з КНП «ПЛІЛ» ПМР від 05.01.2024 року на 1 аркуші; 3) копію мультизрізкової комп?ютерної томографії від 08.01.2025 року на 1 аркуші; 4) копію рентгенівського знімку від 15.01.2024 року на 1 аркуші; 5) копію консультативного висновку №1228342-РЕН від 15.01.2025 року на 1 аркуші; 6) копію історію дзвінків за 04.01.2025 року на 2 аркушах.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування: матеріальної шкоди 9 555 грн., моральної шкоди 80 000 грн.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1