ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 621/3641/25

Провадження 1-кп/621/327/25

12 листопада 2025 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу №621/3641/25 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Високий Харківського району Харківської області, громадянин України, неодружений, освіта середня спеціальна, військовослужбовець військової служби за контрактом у спеціалізованому підрозділі (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-вироком Харківського районного суду Харківської області від 02.02.2016 за ч. 1 ст. 190 КК України до обмеження волі строком 1 рік, на підставі ст. 75 ККУ звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.10.2016 за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 1 рік 2 місяці, звільнений 26.05.2017 року по відбуттю строку покарання;

- вироком Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2018 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

- вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26.06.2020 за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком 7 років, звільнений 29.05.2024 умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше судимий вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26.06.2020 за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком 7 років, звільнений ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.05.2024 умовно-достроково від відбування покарання на строк 5 місяців 20 днів для проходження військової служби за контрактом, з 16 серпня 2025 року зарахований військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , військове звання «молодший сержант», на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 14 вересня 2025 року, близько 11 години 30 хвилин, ОСОБА_5 перебував поблизу магазину «Посад», розташований на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку №126 по вул. Залізничній в м. Зміїв Чугуївського району Харківської області, де в нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого кримінально-протиправного умислу, ОСОБА_5 , в той же день, близько 11 години 32 хвилин, перебуваючи поблизу магазину «Посад», розташованого у будинку № 126 по вул. Залізничній в м. Зміїв Чугуївського району Харківської області, переконавшись в тому, що його дії ніким помічені не будуть, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, шляхом вільного доступу викрав велосипед ТМ «FORMULA», з діаметром колес 29 дюймів, в справному стані, без ушкоджень, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вартістю, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №2445/25 від 15.09.2025 року - 9352 гривні 11 копійок.

Після цього, ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення (злочин), передбачений частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

В судове засідання з`явилися прокурор, захисник та доставлений конвоєм обвинувачений.

Потерпіла ОСОБА_7 з`явилася в підготовче судове засідання, цивільний позов не заявляла, в подальшому подала заяву про розгляд справи без її участі.

З урахуванням думки учасників судового засідання, суд, на підставі положень статті 325 КПК України, вирішує проводити судовий розгляд без участі потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав в повному обсязі, в зв`язку з чим учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

З урахуванням засад змагальності та диспозитивності кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обґрунтовано обвинувачення, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності його позиції, суд, на підставі ч.3 статті 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого, ОСОБА_8 підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно є військовослужбовцем Збройних Сил України, має бойові нагороди, але нещодавно покинув військову частину та 14 вересня 2025 року приїхав до міста Зміїв Харківської області, де близько о 10.00 годині, біля магазину «Посад» на залізничному вокзалі міста Зміїв, побачив, як потерпіла залишила велосипед, і в нього виник умисел на таємне заволодіння вказаним майном. Зазначив, що під час служби держава заборгувала йому виплати, і в нього було скрутне матеріальне становище, в зв`язку з чим він мав намір продати викрадене майно. Однак, залишивши місце вчинення злочину з велосипедом, він побачив службовий автомобіль поліції, яких самостійно зупинив, та повідомив про вчинення крадіжки й добровільно передав поліцейським викрадене майно. У вчиненому розкаюється, просив дати шанс виправитися і продовжити службу в лавах Збройних Сил України.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими та достовірними, оскільки вони послідовно, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного кримінального правопорушення, пояснюють мотиви його вчинення. Підстав для самообмови судом не встановлено.

Частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно в умовах воєнного стану.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно в умовах воєнного стану.

Згідно положень статті 65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, яке інкриміноване обвинуваченому, відповідно до ч.5 статті 12 Кримінального кодексу України, є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до п.1, п.2 частини першої статті 66 Кримінального кодексу України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; та добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно статті 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, неодружений, на профілактичному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Є військовослужбовцем військової служби за контрактом у спеціалізованому підрозділі (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , нагороджений медалями «За хоробрість в бою» № 4723, нагрудним знаком «За службу та звитягу» ІІІ ступеня № 193 від 02.12.2024. Згідно доповіді військової частини НОМЕР_1 , 02.09.2025 року самовільно залишив розташування військової частини

Раніше судимий:

-02.02.2016 Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 190 КК України до обмеження волі строком 1 рік, на підставі ст. 75 ККУ звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-12.10.2016 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 1 рік 2 місяці, звільнений 26.05.2017 року по відбуттю строку покарання;

-12.06.2018 Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

-26.06.2020 Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком 7 років, звільнений ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.05.2024 умовно-достроково від відбування покарання на строк 5 місяців 20 днів умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом.

14 вересня 2025 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку статті 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 15.09.2025 року ОСОБА_9 обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно з ч.2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами), при призначенні покарання суди в кожному випадку мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Санкцією частини 4 статті 185 КК України за скоєння крадіжки, вчиненої повторно в умовах воєнного стану, передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, в зв`язку з чим, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, його процесуальну поведінку, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у мінімальному розмірі у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.1, ч.4 статті 71 Кримінального кодексу України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил статті 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК. При складанні покарань у порядку, передбаченому зазначеною статтею, загальний його розмір не може бути більшим за максимальну межу, встановлену для цього виду покарання в Загальній частині КК. Якщо за знову вчинений злочин призначено передбачене законом максимальне покарання, невідбута частина покарання за попереднім вироком підлягає поглиненню. Загальний строк покарання, визначеного за сукупністю вироків шляхом складання покарань у виді позбавлення волі, не може перевищувати 15 років, а якщо хоча б один зі злочинів є особливо тяжким, - 25 років.

Згідно пункту 26 цієї постанови Пленуму ВСУ, при визначенні покарання за правилами ст.71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати - покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК) за винятком часу тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі тощо.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за частиною 2 статті 190, частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України, вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2020 року, зі змінами згідно ухвали Запорізького апеляційного суду від 22.04.2021 року, до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 21.05.2024 року, початок строку покарання 05.07.2018; кінець строку покарання 18.11.2024 року.

Вказаною ухвалою ОСОБА_5 звільнений 29.05.2024 умовно-достроково від відбування покарання на строк 5 місяців 20 днів для проходження військової служби за контрактом.

Враховуючи викладене, до покарання за цим вироком належить частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2020 року у виді 3 (трьох) місяців позбавлення волі, остаточно визначивши обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

З метою забезпечення виконання вироку належить залишити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" - до набрання ним законної сили.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому за цим вироком рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 14.09.2025 року.

За правилами ч.5 статті 72 Кримінального кодексу України, в строк відбування покарання обвинуваченим підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі, а саме: велосипед ТМ "FORMULA", червоного кольору, з діаметром колес 29 дюймів, в справному стані, без ушкоджень - вважати повернутим потерпілій.

Арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні ЄРДР №0000453 від 14.09.2025, накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 15.09.2025 на велосипед ТМ "FORMULA" червоного кольору, з діаметром колес 29 дюймів, в справному стані, без ушкоджень, - скасувати.

В провадженні наявні документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз: - №2445/25 від 15.09.2025 в сумі 400,00 грн, які належить стягнути з обвинуваченого відповідно до вимог ч.2 статті 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 368-371, 373, 374, 392-393 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років.

На підставі ч.1, ч.4 статті 71 Кримінального кодексу України, частково приєднати до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 26.06.2020 року строком у 3 (три) місяціі, остаточно призначивши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці

Запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме: з 14 вересня 2025 року.

Зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 14 вересня 2025 року до набрання цим вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь експерта ОСОБА_10 витрати на проведення судової товарознавчої експертизи за № 2445/25 від 15.09.2025 в сумі 400 (чотириста) гривень 00 коп.

Речові докази по справі, а саме: велосипед ТМ "FORMULA" червоного кольору, з діаметром колес 29 дюймів, в справному стані, без ушкоджень - вважати повернутим потерпілому відповідно до положень ч.9 статті 100 КПК України

Арешт на тимчасово вилучене майно - велосипед ТМ "FORMULA" червоного кольору, з діаметром колес 29 дюймів, в справному стані, без ушкоджень, накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 15.09.2025, скасувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Відповідно до частини 15 статті 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок складено і проголошено 12.11.2025.

Суддя ОСОБА_11