Дата документу 22.12.2025
Справа № 334/6647/22
Провадження № 1-кп/334/183/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження № 0001754 від 10.10.2022 року та № 0000834 від 12.11.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Запоріжжя, який має середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, який не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого,

-03.12.2025 року Дніпровським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.121 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. Вирок суду не набрав законної сили

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190, ч.4 ст.187 КК України

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2022 року, приблизно о 21 год. 00 хв., знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , яка не є житловою, а використовувалась як незаконна зала з ігровими автоматами, у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна у ОСОБА_6 , якого він зустрів у вказаному приміщенні.

Приблизно о 21 год. 20 хв. того ж дня, дочекавшись поки потерпілий ОСОБА_6 покинув приміщення квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 прослідував за ним. Після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою збагачення, із застосуванням насильства, що є небезпечним для потерпілого ОСОБА_6 , кулаком правої руки наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар рукою в область обличчя, від чого потерпілий впав на спину, вдарився головою та втратив свідомість.

Внаслідок вчинення протиправних дій потерпілому, згідно висновку судово медичної експертизи за № 1605п від 25.10.2022 року, ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу, синця з садном в ділянці спинки носу ліворуч, синця з раною і набряком м`яких тканин в лівій навколо-очній ділянці, синця в правій навколо-очній ділянці які у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я понад шести днів, але не більше як три тижні та рану в ділянці потилиці ліворуч.

Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, користуючись тим, що потерпілий перебував без свідомості та не міг чинити спротив, дістав із правої кишені штанів потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон «realme С11»2021, ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 », вартістю 2092 гривні, після чого, зник з міста вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2092 гривень.

Крім того, 10 листопада 2022 року, близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи біля буд. 4-А по вул. Бородинській у м. Запоріжжя, маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою відносно раніше знайомого йому потерпілого ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, під вигаданим приводом переказу грошових коштів у сумі 100 гривень за послуги по ремонту мобільного телефону, за допомогою мобільного телефону, який належить потерпілому ОСОБА_7 , скориставшись мобільним додатком «Приват24» здійснив переказ грошових коштів у розмірі 2 500 гривень на банківську картку «Аккорд-Банк» № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_8 , які вона не будучи обізнаною про злочинний намір ОСОБА_4 , передала йому готівкою 2500 гривень. Отриманими незаконним шляхом грошовими коштами, ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 , матеріальний збиток на 2 500 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 187 КК України, зазначив, що обставини зазначені в обвинувальних актах відповідають фактичним обставинам справи, суду пояснив, що 08 жовтня 2022 року, приблизно о 21 год. 00 хв., він перебував у квартирі АДРЕСА_2 , яка використовується як незаконна зала з ігровими автоматами. Там він побачив ОСОБА_6 та у нього виник намір забрати у нього мобільний телефон. Дочекавшись поки ОСОБА_6 покине дане приміщення, він прослідував за ним, після чого, наздогнав його та наніс йому один удар правою рукою в область обличчя, від чого потерпілий впав на спину, вдарився головою та втратив свідомість. Підійшовши до ОСОБА_6 та впевнившись, що той не рухається, він дістав із його правої кишені штанів мобільний телефон «realme С11»2021 та пішов з міста події. Мобільний телефон він здав у ломбард, а грошові кошти витратив на власний розсуд.

Стосовно події з переказом коштів, ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_7 був його сусідом, з яким він часто спілкувався. 10 листопада 2022 року, близько 11 години 00 хвилин, він зустрівся з ОСОБА_7 , який повідомив йому, що у нього погано працює мобільний телефон. ОСОБА_4 повідомив, що може його відремонтувати. Вартість ремонту буде коштувати 100 гривень. ОСОБА_7 дав йому свою банківську карточку, на оборотній стороні якої був записаний пін код. Під приводом переводу коштів за ремонт телефону, скориставшись мобільним додатком «Приват24», ОСОБА_4 здійснив переказ грошових коштів у розмірі 2 500 гривень на банківську картку «Аккорд-Банк» № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_8 передала йому 2500 гривень готівкою. Отриманими незаконним шляхом грошовими коштами, ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні ОСОБА_4 висловив своє щире каяття стосовно скоєних кримінальних правопорушень, пояснил суду, що дуже жалкує про вчинене та просить призначити йому мінімальну міру покарання. Він чітко визначився для себе, що добровільно укладе контракт з ЗСУ та буде сумлінно служити. Наразі у нього є висновок ВЛК стосовно того, що він придатний до служби у ЗСУ. Бажає найскорішим строком йти захищати країну.

Прокурор у судовому засіданні вказав на обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують таке, вважав достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах мінімальної санкції статей, за якими кваліфіковані дії ОСОБА_4 .

Кримінальне провадження розглядається у відсутності потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , неявка яких з урахуванням положень ст. 325 КПК України не перешкоджає розгляду. При прийнятті рішення про розгляд справи за відсутності потерпілих враховується те, що останні попередньо подавали суду заяви, в яких просили провести підготовче судове засідання та подальший судовий розгляд без їх участі. Цивільні позови не заявлялися. Мобільний телефон «realme С11»2021 був повернутий ОСОБА_6 без зауважень. Питання міри покарання потерпілі залишають на розсуд суду.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачений правильно зрозумів зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

Відтак з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях у межах пред`явленого обвинувачення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужого майна, поєднане із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинене в умовах воєнного стану.

По факту заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкі злочини.

Як особа ОСОБА_4 за місцем мешкання характеризується позитивно. На обліках у лікаря нарколога або лікаря психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.

При ухваленні вироку ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України, ч.4 ст.187 КК України, суд враховує що відносно обвинуваченого на розгляді суду перебувало інше кримінальне провадження за ч. 1 ст.121 КК України, по якому ухвалено вирок та призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. А також, той факт, що дане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України, було зупинене у зв`язку з його призовом під час мобілізації. Втім, було встановлено, що ОСОБА_4 фактично військову службу не проходив, у зв`язку з чим провадження у справі поновлено.

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства»).

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків, засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Застосовуючи положення ст. 69 КК України суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.02.2021 у справі № 629/2739/18, відповідно до якої частина 1статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин або перейти до більш м`якого виду основного покарання, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Враховуючи, що судом встановлено кілька обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданих збитків, що в свою чергу істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також з урахуванням характеризуючих особу винного даних, враховуючи висновки та рекомендації командира Військової частини НОМЕР_5 про згоду на проходження ОСОБА_4 військової служби та призначення його на посаду стрільця ВОС 100915А 1 штурмового спеціалізованого відділілення 1 штурмового спеціалізованого взводу 5 штурмової спеціалізованої роти, суд приходить до висновку про можливість застосування положенняст.69КК України при призначенні покарання та перейти до іншого більш м`якого виду покарання, не передбаченого санкцією ч.4 ст.187 КК України, а саме у вигляді шести років позбавлення волі.

Призначаючи покарання суд також враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно з якими особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням її особи, ступеня тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

За змістом зазначеного закону покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2015 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

У справі № 205/7091/16-к від 17 жовтня 2019 року Верховний Суд розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту.

Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При цьому, при сукупності, вчинених ОСОБА_4 злочинів, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за кожен злочин окремо, визначивши остаточне покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Також, враховуючи той факт, що інкриміновані кримінальні правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 вчинив до винесення вироку Дніпровським районним судом м.Запоріжжя від 03.12.2025 року, за яким йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом приєдання да даного вироку частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 03.12.2025 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту його затримання - 28.09.2025 року, зарахувавши попереднє ув`язнення, у співвідношенні день за день, за період з 28.09.2025 до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді ді тримання під вартою відносно зусудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити попередній.

Питання речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку статей 100, 124, 174 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання

- за ч. 4 ст. 187 КК України покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

У відповідності до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного за цим вироком суду покарання та покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 03.12.2025 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту його затримання - 28.09.2025 року.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 28.09.2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання законної сили вироком суду залишити тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №814-22 від 30.11.2022 року у розмірі 755 гривень 08 копійок.

Речові докази: мобільний телефон «realme С11»2021, ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 », який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 повернути власнику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

З текстом судового рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Вирок суду складений та підписаний суддею у нарадчій кімнаті 22 грудня 2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1