ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1765/25 Справа № 204/9360/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000093 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 04 вересня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.111-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді , постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначення розміру застави.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає про недоведеність заявлених ризиків та неврахування даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання , міцні соціальні зв`язки .

Також захисник вказує, що підозра є неогрунтованою та зазначає, що у цьому кримінальному провадженні порушено правила територіальної підсудності.

Захисник наголошує , що фактичні обставини справи не узгоджуються з кваліфікацією злочину та те, що у клопотанні необгрунтовано недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 04 вересня 2025 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 листопада 2025 року, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.111-2 КК України, наявні ризики, передбачені п. п.1, 2, 3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, врахував особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання , міцні соціальні зв`язки та вік підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Пункт 5 ч. 1 ст. 176 КПК України передбачає запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, 20.01.2025 року внесено до ЄРДР за №0000093 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.111-2 КК України, за фактом вчинення громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі агресору ( пособництво), шляхом передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави- агресора і її збройним формуванням.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань органом досудового розслідування у кримінальному провадженні є Слідчий відділ УСБУ у Дніпропетровській області .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що підсудність повинна визначатися за юридичною адресою управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області, яке зареєстроване у Шевченківському районі м. Дніпра, є безпідставними, оскільки КПК України передбачає визначення територіальної підсудності саме за фактичним місцем розташуванням органу досудового розслідування, а не за місцем державної реєстрації установи.

Відповідно до ст.38 КПК України, органами досудового розслідування є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції;б) органів безпеки;г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України;3) підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України.

При цьому кримінальне процесуальне законодавство чітко визначає, що процесуальні повноваження від імені цих органів здійснюють слідчі та керівники слідчих підрозділів. Отже, саме слідчі є службовими особами, уповноваженими проводити досудове розслідування, а не установи чи підрозділи, як юридичні особи, тому доводи захисника є безпідставними.

Твердження сторони захисту про те, що кваліфікація є неправильною, не може свідчити про необґрунтованість підозри, оскільки відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти

Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час розгляду клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111- 2 КК України , при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме:

- протоколом від 21 травня 2025 року про результати проведення негласної слідчої ( розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, а саме з мобільного телефону, який використовує ОСОБА_8 , та протоколом про результати проведення негласної слідчої ( розшукової) дії - обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, а саме автомобіля марки HONDA CR -V 2022 р.в., синього кольору , д.н.з. НОМЕР_1 та проведення аудіо ,

відеоконтролю за ОСОБА_8 з яких вбачається, що підозрюваний спілкується з приводу здійснення торгівельних операцій в Російській Федерації (а.п.25-50, а.п. 51-80).

- протоколом огляду від 17 лютого 2025 року ( а.п. 109) інтернет - ресурсу щодо сплати податків та страхових внесків до бюджету Російської Федерації ООО Торговый Дом Био Технология» .

Відповідно до повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_8 підозрюється у допомозі державі-агресору (пособництві), з метою завдання шкоди Україні, шляхом передачі матеріальних ресурсів представникам Російської Федерації.

В ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваному ОСОБА_8 належить 5 % частки російського підприємства ООО Торговый Дом Био Технология» та те що ним сплачувались податки та страхові внески до бюджету Російської Федерації, за рахунок яких забезпечувалось функціонування діяльності відповідних органів державної влади, а також підрозділів збройних сил та інших формувань Російської Федерації, що підтверджується матеріалами негласних слідчих

(розшукових) дій та відображено у долученому до клопотання повідомленні про підозру, що вказує на ознаки кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.111-2 КК України.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення є доведеною.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, зокрема, проти основ національної безпеки України, та враховуючи вищевикладене, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та беручи до уваги вік підозрюваного, існує реальна можливість виїзду його за межі України.

Також ОСОБА_8 може впливати на інших підозрюваних та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Відповідно до клопотання зазначено, що ОСОБА_8 , підозрюється в тому, що діючи за попередньою змовою групою осіб, здійснював передачу матеріальних ресурсів українського виробництва представникам держави-агресора, а саме російським підприємствам, шляхом здійснення експортних операцій через підконтрольних іноземних суб`єктів господарювання, тобто вказана злочинна діяльність здійснювалась у співучасті з іншими особами, тому перебуваючи на волі, ОСОБА_8 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може впливати позапроцесуальним шляхом на інших підозрюваних, які діяли за попередньою змовою. Також в ході досудового розслідування встановлюються свідки по справі, зокрема, працівники ТОВ «Вікторія Флауерс Груп», ТОВ «Райзин Резалтс», яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, а тому, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_8 може впливати на свідків з метою уникнення викриття у вчинені злочину , а тому зазначене підтверджує наявність ризику за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення , так як перебуваючи на волі, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-які речі ( чорнові записи, печатки, комп`ютерну техніку).

Ризик , передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину протягом тривалого часу за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді.

Також з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу підозрюваному, оскільки підлягає врахуванню тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушеня, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи обставини кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_8 підозрюється у пособництві державі - агресору, що полягає в умисних діях, спрямованих на допомогу державі агресору, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації у здійсненні підривної діяльності проти України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину проти основ національної безпеки України

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що враховуючи обставини кримінального провадження, у якому підозрюється ОСОБА_8 , застава та домашній арешт в умовах воєнного стану не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. 176, 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимоги апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 04 вересня 2025 року- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 04 вересня 2025 року, щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

_____________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4