Справа № 131/1854/25
Провадження № 1-кп/131/114/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2025 року м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 вересня 2025 р. за № 0000149 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чернече Балтського району Одеської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.289 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

представник потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №222 від 08.08.2023 солдата ОСОБА_3 призначено старшим стрільцем 3 аеромобільного відділення 2 аеромобільного взводу аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжується указами Президента України та діє по даний час.

Солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Крім цього, згідно до указаних вище положень захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Пунктами 1, 3 частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України солдат ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

14.09.2025 близько 02 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись в житловому будинку громадянки ОСОБА_8 , який розташований в АДРЕСА_1 , де розпивали спиртні напої з останньою та ОСОБА_6 . Скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та заснув у веранді, ОСОБА_3 , помітив у кишені штанів потерпілого мобільний телефон марки «Redmi 9», і у нього виник умисел на заволодіння вказаним телефоном.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна та заволодіння ним, діючи умисно, протиправно, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що на території України 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжується указами Президента України та діє по даний час, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки Redmi 9», вартістю 3284 грн., який належить ОСОБА_6 , діставши його з кишені штанів потерпілого.

Після цього, ОСОБА_3 відразу ж залишив місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними ОСОБА_3 завдавав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 3284 грн.

Крім того, ОСОБА_3 , 14.09.2025, близько 02 год. 00 хв., перебуваючи біля житлового будинку громадянки ОСОБА_8 , який розташований в АДРЕСА_1 , де розпивали спиртні напоїв з останньою та ОСОБА_6 , на узбіччі дороги помітив автомобіль марки ВАЗ моделі 2109, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 , яким вирішив заволодіти з метою поїздки в напрямку Одеської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшовши до незачинених водійських дверей автомобіля, відкрив їх та сів в салон на водійське сидіння.

Після цього, ОСОБА_3 в автомобілі, за допомогою ключа, який перебував у замку запалювання, запустив двигун автомобіля та, в подальшому, призвів в рух автомобіль, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ моделі 2109, синього кольору д.н.з. НОМЕР_4 , вартістю, відповідно до судової транспортно-товарознавчої експертизи становить 49975,76 грн., та поїхав даним автомобілем в напрямку с. Мітлинці, Гайсинського району Вінницької області, де залишив автомобіль на відстані близько 2 км. від с. Мітлинці Гайсинського району Вінницької області, у зв`язку з відсутністю пального.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 обвинувачується в вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та просить суд призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років та за ч. 1 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях при зазначених вище обставинах визнав повністю, щиро кається, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини, не заперечує щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ним не оспорюються, просить суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, визнає судові витрати за проведення експертиз, зобов`язується відшкодувати збитки потерпілому в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини, не заперечує щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ним не оспорюються, просить суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні вказали, що матеріальну шкоду обвинувачений відшкодував частково в розмірі 7000 грн., не заперечують щодо призначеного покарання без позбавлення волі ОСОБА_3 .

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту потерпілого, обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ними обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом та за ч. 4 ст. 185 КК України, як - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином; та за ч. 1 ст. 289 КК України який згідно ст.12 КК України, який є нетяжким злочином, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, військовослужбовця, за місцем проживання характеризується посередньо, неодружений, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, просив вибачення у потерпілого, частково відшкодував шкоду потерпілому, має намір продовжувати службу в ЗСУ та завіряє суд, що подібне більше не повториться.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України - є щире каяття, часткове відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих вину обставин, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого; тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, а також обсяг та вартість викраденого майна, суд вважає, що ОСОБА_3 не представляє суспільної небезпеки і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, із звільненням від подальшого відбування призначеного покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 буде справедливим та достатнім і сприятиме його виправленню та попередженню вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Початок іспитового строку рахувати з дня ухвалення вироку.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити його з-під варти негайно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк тримання обвинуваченого під вартою з 15 вересня 2025 року до 03 грудня 2025 року слід зарахувати в строк відбування покарання день за день.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням завдана потерпілому на суму 53259,76 грн., відшкодовано частково в сумі 7000 грн.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі за проведення судових експертиз, що становлять 6066,84 (шість тисяч шістдесят шість гривень 84 коп.) грн.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком терміном 2 роки.

На підставі ч. 1, 4 ст. 76 КК України, ч. 1 ст. 163 КВК України та Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини НОМЕР_1 та командира іншої військової частини, в якій ОСОБА_3 проходитиме військову службу;

2) повідомляти командира військової частини, в якій ОСОБА_3 проходитиме військову службу про зміну місця проживання, служби.

У разі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку тривалістю два роки на підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 виконання наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Початок іспитового строку рахувати з дня ухвалення вироку.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити його з-під варти негайно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою з 15 вересня 2025 року до 03 грудня 2025 року слід зарахувати в строк відбування покарання день за день.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів в сумі 6066,84 (шість тисяч шістдесят шість гривень 84 коп.) грн.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000149, а саме:

- автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_4 , гайковий ключ, мобільний телефон марки «Redmi9» повернути власнику потерпілому ОСОБА_6 ;

- сліди папілярних візерунків залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт накладений ухвалами Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2025 року на дане майно скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Згідно змісту частини 2 статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя