У Х В А Л А

Справа №377/1123/25

Провадження №1-кп/377/46/25

30 грудня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , в режимі відео-конференції, потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі клопотання прокурора Славутицького відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 04 листопада 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 186, ч. З ст. 357 КК України

У С Т А Н О В И В:

25.12.2025 року до суду надійшов з Вишгородської окружної прокуратури Київської області обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорущень передбачених ч.1 ст. 125, ч. 4 ст.186, ч. 3 ст. 357 КК України, з реєстром матеріалів досудового розслідування, розпискою обвинуваченого про отримання копії обвинувального акта.

Ухвалою судді від 25.12.2025 року призначено підготовче судове засідання.

29.12.2025 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів з утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Клопотання обґрунтував тим, що ухвалою слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 06.11.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід тримання під вартою. Строк запобіжного заходу обраного ОСОБА_4 закінчується 02.01.2026.

Ухвалою від 11.12.2025 Київського апеляційного суду ухвалу слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 06.11.2025 залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , залишено без задоволення.

04 листопада 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, і за який передбачено покарання, у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Також йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.125, та ч. З ст. 357 КК України

Ризики, передбачені п.п. 1, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати. За період тримання ОСОБА_4 , під вартою не виникло нових обставин, які б виключили існування на цей час ризиків які передбачені п.п.1,3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України

Так, наявність ризиків стверджується суворістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведенння його вини у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, оскільки усвідомлює, що вчинений ним злочин є особливо тяжким та тягне за собою покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, з відбуванням його в місцях позбавлення волі, оскільки усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання,.

ОСОБА_4 , без обрання до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе продовжити злочинну діяльність оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , не має постійного місця роботи та законного джерела доходів, а відтак може продовжувати вчиняти злочини вказаної категорії з метою отримання доходу.

Наявність ризику, передбаченого п. З ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб зможе незаконно впливати на свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_6 , з метою спотворення наданих ними органу досудового розслідування показань.

Про існування ризику впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні свідчить, зокрема, можливість безперешкодного контактування з ними у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки з ними він знайомий досить тривалий час.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може виразитися у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурюванні осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань чи впливу на свідків і потерпілого з метою спонукань до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, тощо.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , у разі переховування від органів досудового розслідування та суду, зможе вчинити інші кримінальні правопорушення оскільки має не зняту та не погашену в установленому порядку судимість за вчинення кримінального правопорушення майнового характеру.

Про те, що він схильний вчиняти кримінальні правопорушення свідчить наявність вироку Деснянського районного суду м. Чернігова за ч.4 ст. 185, ст. 69 КК України до одного року пробаційного нагляду, який сплив 26.08.2025 року.

Менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти уникненню вказаних ризиків.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Захисник заперечував щодо клопотання прокурора, просив обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтримав думку захисника щодо клопотання прокурора.

Суд заслухавши думку учасників судового засідання, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 цієї статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Чинним КПК не передбачено продовження строку дії жодного із видів запобіжного заходу, окрім тримання під вартою. Лише такі види запобіжних заходів як тримання підвартою та домашній арешт мають строк дії, про що зазначається в ухвалі.

Крім цього, за нормою ст. 199 КПК України, суд під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою може або задовольнити його, або відмовити в його задоволенні. На відміну від норми ст. 194 КПК України, суд під час розгляду такого клопотання не може приймати рішення про застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки предметом розгляду є не обрання певного виду запобіжного заходу, а продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою за спеціальною нормою КПК України.

Щодо обґрунтованості підозри (обвинувачення).

В обвинувальному акті, наданому суду зокрема викладене формулювання обвинувачення та фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які прокурор вважає доведеними. Оцінка ж обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Згідно зі статтями 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до статті 178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини в інкримінованому злочині, майновий стан підозрюваного, його вік, міцність його соціальних зв`язків.

Суддя погоджується із тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України щодо переховування підозрюваного ОСОБА_4 , продовжує існувати. Наявність даного ризику стверджується суворістю покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, що суд зобов`язаний враховувати відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України. При оцінці ризиків, судом враховуються дані про особу підозрюваного, конкретні обставини вчинення злочину, у якому він підозрюється, а також існування реальної можливості переховування від суду з урахуванням суспільно-політичної обстановки в державі, введенням воєнного стану та існуванням непідконтрольних державі територій, ступінь вказаного ризику є надзвичайно високим. Матеріали клопотання не містять даних про наявність у підозрюваного соціальних зв`язків такої міцності, які можуть запобігти ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду.

Прокурором в судовому засіданні також доведено, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що підозрюваний може незаконного впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, існує, оскільки свідки на даний час не допитані судом, і їх показання мають істотне значення у даному кримінальному провадженні.

Доведено ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, оскільки ОСОБА_4 , не має постійного місця роботи та законного джерела доходів, а відтак може продовжувати вчиняти злочини з метою отримання доходу. Крім того має не зняту та не погашену в установленому порядку судимість за вчинення кримінального правопорушення майнового характеру. Що він схильний вчиняти кримінальні правопорушення свідчить наявність вироку Деснянського районного суду м. Чернігова за ч.4 ст. 185, ст. 69 КК України до одного року пробаційного нагляду, який сплив 26.08.2025 року.

Однак, при розгляді клопотання прокурором не доведено ризик, передбачений пунктом 4 частини 1 статті 177 КПК України, тобто ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в зв`язку з чим він до уваги не береться.

З урахуванням наведеного, оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.4 ст.186, ч. З ст. 357 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, наявність достатніх підстав про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаю, що будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому дане клопотання підлягає задоволенню і відносно підозрюваного необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що тримання обвинуваченого під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи, на час вирішення питання про продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Відомостей щодо неможливості подальшого тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі і за станом здоров`я, матеріали кримінального провадження не містять.

Обмеження права ОСОБА_4 на свободу не суперечить положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з положеннями частини 3 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 183, 197, 199 КПК України, суд -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора Славутицького відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинуваченому у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000100 від 04 листопада 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 186, ч. З ст. 357 КК України на строк шістдесят днів до 27 лютого 2026 року включно, з утриманням його в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Визначити заставу у розмірі 181 680 гривень, яку має право внести підозрюваний або інша фізична чи юридична особа (заставодавець) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області за наступними банківськими реквізитами:

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268119

Банк отримувача - ДКСУ, місто Київ

Код банку отримувача (МФО) - 820172

Рахунок отримувача - UA0018661.

Призначення платежу: (зазначити який платіж зараховується (вид) та вказати номер кримінального провадження, по якому зараховується платіж, а також дату народження підозрюваного).

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 покладаються такі обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду у цьому кримінальному провадженні за кожною вимогою;

2) не відлучатися із міста Славутича Вишгородського району Київського області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Вищевказані обов`язки покладаються на підозрюваного на строк по 27.02.2026 року.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному, прокурору.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Встановити строк дії ухвали до 27 лютого 2026 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим протягом п`яти днів з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1