Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________________
Справа № 309/3747/19
Номер провадження 1-кп/299/263/25
У Х В А Л А

17.12.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , запасного судді ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , представника потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Виноградівського районного суду Закарпатської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 07.07.2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000612 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, п.7 ч.2 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000612 від 07.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, п.7 ч.2 ст.115 КК України.

Прокурор Хустської окружної прокуратури 12.12.2025 року подав до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, п.7 ч.2 ст.115 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів. Зокрема, 06 липня 2019 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в с. Нижнє Селище Хустського району Закарпатської області, біля кафе «Корона», в ході бійки, що виникла на грунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи караність та протиправність своїх дій, з метою заподіяння смерті іншій людині, тримаючи в руках дерев`яний брус, наніс близько чотирьох ударів в область голови, шиї та грудей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , спричинивши йому тілесні ушкодження, які виявились не сумісними з життям та внаслідок чого потерпілий ОСОБА_12 помер на місці події. Також ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 06.07.2019 року приблизно о 23 годині 30 хвилин він, перебуваючи в с. Нижнє Селище по вул. Центральній Хустського району Закарпатської області, біля кафе «Корона», умисно, грубо порушив громадський порядок, який виразився у тому, що ОСОБА_7 , тримаючи у руках дерев`яний брус, демонструючи свою зверхність над оточуючими, наніс ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , два удари в область голови, в результаті чого, згідно висновку експерта №102 від 26.07.2019 року, спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження. Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, п.7 ч.2 ст.115 КК України. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень обгрунтованою. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 слідчим суддею Хустського районного суду Закарпатської області від 09.07.2019 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Обвинуваченому ОСОБА_7 колегією суддів Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.10.2025 року строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 20.12.2025 року. При обранні запобіжного заходу необхідно врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, п.7 ч.2 ст.115 КК України; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим за вироком суду у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується. Метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_7 , який, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином, застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, що в подальшому може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства, а тому, на думку прокурора, є достатні підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги вищевикладене, прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав подане прокурором клопотання. Зазначив, що ризики, які існували при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не відпали, є реальними і триваючими та продовжують існувати. А тому просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 діб. Заперечив щодо заявленого захисником ОСОБА_8 клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки такий не зможе у повній мірі запобігти ризикам, які були встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу.

Адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечила відносно заявленого прокурором клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою та подала заяву про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою та цілодобовий домашній арешт з носінням електронного браслету за місцем постійної реєстрації та проживання в АДРЕСА_3 . Заява обґрунтована тим, що клопотання прокурора має формальний характер і ґрунтується виключно на тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 . Прокурором не взято до уваги мотиви за яких скасовано вирок Хустського районного суду відносно ОСОБА_7 , не наведено жодних обставин, як докази впливу останнього на свідків в ході досудового розслідування та в ході судового розгляду, не враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого та ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні. Обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання. Висунуті обвинуваченню ОСОБА_7 не містять ознак обґрунтованості, а ґрунтуються на припущеннях та домислах. Звернула увагу на ту обставину, що ОСОБА_7 взятий під варту 07.07.2019 року і вже понад шість років утримується у СІЗО за відсутністю доказів його винуватості. Просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Підтримав клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. Свою вину у вчиненні злочинів не визнає, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні наміру не має.

Представник потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 , підтримав клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу просив відмовити.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту з долученими до нього додатками, суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Як зазначено у пункті 3 рішення Конституційного суду України від 23.11.2017 №1-р/2017, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як вбачається з обвинувального акту та досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено наступне.

Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 09.07.2019 до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В подальшому, ухвалами Хустського районного суду Закарпатської області обвинуваченому ОСОБА_7 неодноразово продовжувався строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 03.09.2025 року, з огляду на необхідність попередження ризику переховування ОСОБА_7 від суду під тиском тягаря можливого відбування покарання, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_7 залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою, встановлено його строк до 31.10.2025 року, включно.

Ухвалою колегії суддів Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.10.2025 року ОСОБА_7 продовжено обраний слідчим суддею Хустського районного суду Закарпатської області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, строк дії ухвали - до 20 грудня 2025 року, включно.

Аналізуючи доцільність подальшого застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких він обвинувачується, приймає до уваги, що ризики, передбачені положеннями 177 КПК України, що стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що на даний момент продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може продовжувати вчиняти злочини, переховуватися від місцевого суду, впливати на потерпілих та свідків.

Проте, суд не погоджується з доводами прокурора щодо існування ризиків знищити, сховати або спотворити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на думку суду, вони є лише припущеннями прокурора, які не підтверджені жодними доказами.

Вимоги частини 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Попри існування ризиків, передбачених п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, що прокурором не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, що, у даному конкретному випадку, є недостатнім застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, виходячи з наступного.

Так, у відповідності з п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Разом із тим, тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (справа «Боротюк проти України», п. 61).

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Суд, згідно із ч.4 ст.194 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом, суд приходить до висновку, що його застосування з урахуванням матеріалів кримінального провадження, ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, не зможе достатньою мірою забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків на даній стадії кримінального провадження.

За ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, що може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що покладення на обвинуваченого ОСОБА_7 , який понад шість перебуває під вартою, обов`язку заборони цілодобово залишати житло із застосуванням електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_3 , де він проживає, істотно зменшують ризик як продовження вчинення злочинів, так і можливого переховування від суду та впливу на свідків і потерпілих у даному провадженні.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про доцільність зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосування електронного засобу контролю, який є найсуворішим запобіжним заходом після запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і на переконання суду в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та передбачить запобігання визначених ст. 177 КПК України ризиків, а відтак клопотання прокурора підлягає до часткового задоволення, а клопотання захисника до задоволення.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання що за адресою: АДРЕСА_3 , окрім випадків, зазначених в попередньому пункті; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

При цьому суд зважає на практику ЄСПЛ, що за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і домашній арешт, прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 §1(с) Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії»). Тому суд вважає, що застосування до обвинуваченого вказаного запобіжного заходу найбільш відповідатиме охороні прав та інтересів суспільства.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Хустської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, п. 7 ч.2 ст.115 КК України, відомості про які 07.07.2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000612, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосування електронних засобів контролю, починаючи з 17 грудня 2025 року, тобто з моменту проголошення ухвали про застосування вказаного запобіжного заходу по 30 січня 2026 року включно.

Строк дії ухвали - до 30 січня 2026 року, включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання що за адресою: АДРЕСА_3 , окрім випадків, зазначених в попередньому пункті; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Вказані обов`язки покладаються на обвинуваченого ОСОБА_7 по 30 січня 2026 року включно.

Ухвалу направити до Хустського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області для виконання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 18 грудня 2025 року о 09 годині 50 хвилин.

ГоловуючийОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2