Справа № 308/6986/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Ужгород скаргу ОСОБА_3 поданої в особі захисника ОСОБА_4 на бездіяльність заступника начальника слідчого відділу ВП №1 Ужгородького РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у кримінальному провадженні №0000035 від 17.04.2024 року та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в особі представника - адвоката ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність заступника начальника слідчого відділу ВП №1 Ужгородького РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у кримінальному провадженні №0000035 від 17.04.2024 року та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що у провадженні ВП № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000035 від 17.04.2024 року, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України.

За результатами досудового розслідування, сторона захисту отримала можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, що є обов`язком сторони обвинувачення відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України.

З метою реалізації права на захист, 05 вересня 2025 року, стороною захисту до органу досудового розслідування було подано клопотання про надання доступу до інформації, що міститься в інформаційно-комунікаційній системі досудового розслідування, зокрема відомостей щодо:-дати внесення відомостей до ЄРДР,- визначення слідчого та прокурора,-призначення групи слідчих та прокурорів,-руху процесуальних документів та дій. Доступ до цієї інформації необхідний для перевірки її достовірності та відповідності змісту процесуальних документів, долучених до матеріалів провадження, з даними ЄРДР та системи досудового розслідування.

Вказує, що у відповідь на клопотання, 09.09.2025 слідчим у кримінальному провадженні заступником начальника СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, капітаном поліції ОСОБА_6 , було винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання та відмовлено в наданні запитуваної інформації з посиланням на те, що будь якої іншої інформації в ЄРДР, крім тієї, що міститься у матеріалах кримінального провадження, не має, а витяг з ЄРДР не має доказового значення. Також зазначено, що інформація про прийняті у справі рішення міститься в матеріалах досудового розслідування у вигляді постанов, які були надані для ознайомлення.

Заявник вважає, що така відповідь є необґрунтованою та прямо порушує право особи на захист, оскільки інформаційно-комунікаційна система досудового розслідування, включно з Єдиним реєстром досудових розслідувань є офіційним джерелом фіксації процесуального руху кримінального провадження, включно з датами внесення відомостей до ЄРДР, призначенням та змінами у групах слідчих і прокурорів, реєстрацією постанов, повідомлень та інших процесуальних документів, у зв`язку з чим саме ця система є базовою для перевірки достовірності дій, що здійснюються стороною обвинувачення.

Вказує, що відмова надати доступ до зазначеної інформації порушує принцип добросовісності дій сторони обвинувачення (ч. 2 ст. 9 КПК), право на захист (ст. 46 КПК) та унеможливлює перевірку законності дій слідчого і прокурора.

Вважає, що за таких обставин, втручання слідчого судді є необхідним для поновлення порушених прав учасника кримінального провадження, забезпечення принципу верховенства права та недопущення подальших порушень з боку сторони обвинувачення.

У зв`язку з наведеним Особа, яка подала скаргу, просить слідчого суддю: зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні №0000035 від 17.04.2024 року заступника начальника СВ ОСОБА_6 , надати стороні захисту доступ до інформації, що міститься в інформаційно комунікаційній системі досудового розслідування у межах кримінального провадження № 0000035 від 17.04.2024, зокрема відомостей про процесуальний рух кримінального провадження; Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні №0000035 від 17.04.2024 року заступника начальника СВ ОСОБА_6 , надати стороні захисту зазначені відомості не лише в електронному вигляді, а й у формі паперових копій, відповідно до частини третьої статті 106-1 КПК України.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив суд її задовольнити, з підстав викладених у скарзі . Надав пояснення аналогічні викладеним у скарзі.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив. Зокрема зазначив, що відповідно до Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення слідчий та прокурор не є уповноваженими особами для надання такого доступу до матеріалів для сторони захисту. Вказав, що доступ до ЄРДР є обмеженим , надається реєстраторам та користувачам. Просив слідчого суддю відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, заслухавши доводи представника заявника - адвоката ОСОБА_4 , прокурора, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатські області перебуває кримінальне провадження №0000035 від 17.04.2024 року.

В межах зазначеного кримінального провадження 05.09.2025 року адвокат ОСОБА_4 звернувся до ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатські області з клопотанням про надання доступу до інформаційно-комунікаційної системи досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що постановою заступника начальника СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатські області ОСОБА_6 від 09.09.2025 року в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 було відмовлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Слід зазначити, що бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК України, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Водночас варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

Згідно ч.1, 3 ст. 221 КПК України, Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається. Ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, що містяться в інформаційно-комунікаційній системі досудового розслідування, здійснюється шляхом надання доступу до них або надання електронних копій чи примірників таких матеріалів.

Згідно з п.14 ч.3 ст.42 КПК України, підозрюваний за своїм клопотанням має право ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 221 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.46 КПК України Захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

В той же час, важливим є обмеження, встановлене законодавцем у ст.221 КПК України щодо надання для ознайомлення лише тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження не зашкодить досудовому розслідуванню.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що за результатами розгляду клопотання захисника слідчим винесено постанову від 09.09.2025 року про відмову у задоволенні клопотання, яка відповідає вимогам ст. 110 КПК України з огляду на зазначення у ній зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів прийнятого рішення, їх обґрунтування та посилань на відповідні положення КПК України.

Отже, проаналізувавши оскаржувану постанову, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий розглянув вказане клопотання та в межах своїх повноважень прийняв процесуальне рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Оскільки слідчий самостійно визначає на стадії досудового розслідування обсяг матеріалів, розголошення яких може зашкодити досудовому розслідуванню, це є його дискреційними повноваження, а тому його рішення про відмову в наданні для ознайомлення матеріалів досудового розслідування узгоджується із положеннями, встановленими ст. 221 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 106-1 КПК України Інформаційно-комунікаційна система досудового розслідування - це система, яка забезпечує створення, збирання, зберігання, пошук, оброблення і передачу матеріалів та інформації (відомостей) у кримінальному провадженні. Порядок функціонування інформаційно-комунікаційної системи досудового розслідування визначається положенням, яке затверджується спільно Офісом Генерального прокурора, органом, у складі якого функціонує орган досудового розслідування, а також органом, що затверджує положення про систему, яка функціонує в суді відповідно до статті 35 цього Кодексу. Інформаційно-комунікаційна система досудового розслідування взаємодіє з Єдиним реєстром досудових розслідувань та системою, яка функціонує в суді відповідно до статті 35 цього Кодексу, а також може взаємодіяти з іншими інформаційними, інформаційно-комунікаційними системами у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 106-1 КПК України Слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд, а також захисник (за його згодою) використовують, а інші учасники кримінального провадження можуть використовувати інформаційно-комунікаційну систему досудового розслідування під час реалізації своїх повноважень, прав та інтересів, передбачених цим Кодексом, за умов та в порядку, що визначені положенням про таку систему. У разі використання зазначеної у цій статті системи дослідження матеріалів досудового розслідування, наявних у такій системі, може здійснюватися з використанням доступу до них через цю систему.

Відповідно до ч.3 ст. 106-1 КПК України матеріали досудового розслідування, що містяться в інформаційно-комунікаційній системі досудового розслідування, передаються, їх копії чи примірники надаються в електронній формі, а за рішенням слідчого, дізнавача, прокурора, слідчого судді, суду, які їх передають чи надають, - у паперовій формі.

Відповідно до п.3 розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення Реєстр - електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, захисту, оброблення, обліку, пошуку, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 1 розділу II цього Положення, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким урегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до п.2 ч.2 розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення володільцем інформації, що обробляється в Реєстрі, є Офіс Генерального прокурора.

Відповідно до п.6 ч.2 розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення Реєстратори Реєстру (далі - Реєстратор) - уповноважені службові особи органів прокуратури та органів досудового розслідування, які за допомогою програмних засобів ведення Реєстру з урахуванням повноважень, визначених КПК України та цим Положенням, створюють (редагують) інформацію (електронні форми) про кримінальні правопорушення, осіб, що їх вчинили, та рух кримінальних проваджень, формують витяг з Реєстру тощо.

Реєстраторами є: прокурори, уповноважені на здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням; керівники органів прокуратури, які діють у межах повноважень, визначених КПК України; керівники органів досудового розслідування та органів дізнання, уповноважені на здійснення організації досудового розслідування та дізнання; службові особи органу Національної поліції, органу безпеки, органу Державного бюро розслідувань, органу Бюро економічної безпеки України, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро), уповноважені в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень (далі - слідчий); службові особи підрозділу дізнання органу Національної поліції, органу безпеки, органу Бюро економічної безпеки України, органу Державного бюро розслідувань, Національного бюро у випадках, установлених цим Кодексом, уповноважена особа іншого підрозділу зазначених органів, які уповноважені в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків (далі - дізнавач).

Відповідно до п.7 ч.2 розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення Користувачами інформації Реєстру (далі - Користувач) є Реєстратори та інші уповноважені особи органів прокуратури, Міністерства внутрішніх справ України, органів Національної поліції, безпеки, Державного бюро розслідувань, Бюро економічної безпеки України та Національного бюро, які виконують функції з інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів та ведення спеціальних обліків (оперативних, оперативно-довідкових, дактилоскопічних тощо), що користуються інформацією, яка обробляється в Реєстрі, для виконання покладених на них завдань у межах, визначених адміністратором з урахуванням вимог чинного законодавства.

Відповідно до п.1-2 розділу V Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення відомості з Реєстру надаються в порядку та у випадках, встановлених КПК України, у вигляді витягу за формою, наведеною у додатку 6 до цього Положення. Витяг з Реєстру - згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цього розділу параметрами, які є актуальними на момент його формування.

Відповідно до п.4-6 розділу V Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення Реєстратори самостійно формують (отримують) витяг з Реєстру в межах унесеної інформації та посвідчують його своїм підписом. Надання витягу з Реєстру на всіх стадіях кримінального провадження, а також копії інформації, яка міститься у Реєстрі, у конкретному кримінальному провадженні до закінчення досудового розслідування здійснюється Реєстраторами, уповноваженими на здійснення досудового розслідування та нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у ньому. Власник надає інформацію з Реєстру у кримінальному провадженні з додержанням та на виконання вимог КПК України та Закону України «Про захист персональних даних».

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

З огляду на приписи ст. 40 КПК України, яка регламентує процесуальну незалежність слідчого, як особи яка здійснює досудове розслідування і спрямовує його у необхідному напрямку, проводить слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом, приймає підсумкові рішення на стадії досудового розслідування, суд не має повноважень зобов`язувати слідчого проводити ті чи інші слідчі дії, надавати вказівки щодо їх проведення та визначати коло учасників, адже слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого (ч. 5 ст. 40 КПК).

Слідчий суддя наголошує, що рішення про надання стороні захисту доступ до інформації, що міститься в інформаційно комунікаційній системі досудового розслідування на цьому етапі є дискрецією слідчого за приписами ч.5 ст.40 КПК України, що входить до групи слідчих з розслідування кримінального провадження №0000035 від 17.04.2024 року, відповідно, суд не може впливати на його прийняття.

До повноважень слідчого судді не входить вирішення питання про надання стороні захисту доступ до інформації, що міститься в інформаційно комунікаційній системі досудового розслідування, перевірки всіх обставин кримінального провадження, оцінка в цій частині будь-яких доказів на даній стадії кримінального провадження. Більше того, вказані вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки питання про надання стороні захисту доступ до інформації, що міститься в інформаційно комунікаційній системі досудового розслідування відноситься до дискреційних повноважень слідчого (дізнавача), прокурора відповідно до вимог закону. У свою чергу, слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції органу досудового розслідування або прокурора, які є самостійними у прийнятті таких рішень відповідно до положень ст.ст.36, 40 КПК України. Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч.3 ст.26 КПК України). Слідчий суддя, суд не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, зокрема функцію процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється прокурором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 01 грудня 2022 року (справа № 522/7836/21, провадження №51-2328 км22.)

Відповідно до вимог ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

При цьому кримінальний процесуальний закон не надає слідчому судді повноважень втручатись у повноваження слідчого , прокурора в кримінальному провадженні.

За змістом ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно зі ст. 220 КПК України вирішення питань щодо заявленого клопотання належить до дискреційних повноважень слідчого (детектива), та не віднесено до компетенції слідчого судді.

Системне ж тлумачення кримінальних процесуальних норм, свідчить, що право прийняття рішення за наслідками розгляду клопотання сторони захисту в порядку ст. 220 КПК України належить до виключних повноважень слідчого в кримінальному провадженні, а його реалізація відбувається у формі прийняття ним відповідного процесуального рішення.

Таким чином, у разі ухвалення слідчим суддею рішення про зобов`язання слідчого у кримінальному провадженні №0000035 від 17.04.2024 року заступника начальника СВ ОСОБА_6 , надати стороні захисту доступ до інформації, що міститься в інформаційно комунікаційній системі досудового розслідування у межах кримінального провадження № 0000035 від 17.04.2024, зокрема відомостей про процесуальний рух кримінального провадження, тобто вчинити процесуальну дію, слідчий суддя вийде за межі своїх процесуальних повноважень щодо розгляду скарги на бездіяльність слідчого , які визначені положеннями ст. 307 КПК, та втрутиться в дискреційні повноваження слідчого , визначені положеннями КПК.

Наведене узгоджується зі сталою практикою, викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 серпня 2022 року (справа № 757/61433/21-к, провадження № 51-372 км 22) та від 05 липня 2022 року (справа № 757/27041/21-к, провадження № 51-3781 км 21), від 02 березня 2023 року ( справа № 757/12712/22-к, провадження № 51- 2460 км 22).

Виходячи з наведених норм законодавства України та беручи до уваги дискреційні повноваження слідчого у кримінальному провадженні, зважаючи на те, що за результатами розгляду клопотання захисника слідчим винесено постанову від 09.09.2025 року про відмову у задоволенні клопотання, яка відповідає вимогам ст. 110 КПК України з огляду на зазначення у ній зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів прийнятого рішення, їх обґрунтування та посилань на відповідні положення КПК України, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення поданої скарги про зобов`язання слідчого у кримінальному провадженні №0000035 від 17.04.2024 року заступника начальника СВ ОСОБА_6 , надати стороні захисту доступ до інформації, що міститься в інформаційно комунікаційній системі досудового розслідування у межах кримінального провадження № 0000035 від 17.04.2024, зокрема відомостей про процесуальний рух кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 поданої в особі захисника ОСОБА_4 на бездіяльність заступника начальника слідчого відділу ВП №1 Ужгородького РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у кримінальному провадженні №0000035 від 17.04.2024 року та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дата оголошення повного тексту ухвали 26.09.2025 о 09 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1