Справа № 138/3656/25
Провадження №:1-кс/138/1009/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , з участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Могилів-Подільський Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючої, не одруженої, громадянки України, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ст. 166 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2025 слідча ОСОБА_4 звернулася до міськрайонного суду з вказаним клопотанням по кримінальному провадженню №0000586 від 16.12.2025, з наступних підстав:

досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не будучи позбавленою батьківських прав відносно нього, в порушення вимог ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, не виконала указаний обов`язок та залишила в небезпечному для життя стані свого малолітнього сина, який через інвалідність був позбавлений можливості вжити заходи щодо самозбереження, що спричинило смерть останнього за наступних обставин.

Так, в продовж тривалого часу ОСОБА_5 проживаючи у будинку АДРЕСА_1 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_7 , 2015 р.н., який має інвалідність категорії підгрупи А діагноз «Інші органічні розлади особистості та поведінки внаслідок вродженої патології ЦНС», маючи правовий та моральний обов`язок утримувати та піклуватися про свою дитину, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи та розуміючи, що її син перебуває в небезпечному для життя стані та позбавлений реальної можливості через інвалідність вжити заходів до самозбереження зокрема не здатен розмовляти, рухатися самостійно, вживати їжу, не піклувалася протягом тривалого часу про стан здоров`я свого сина, не давала йому їжу, яка необхідна для життя, хоча повинна була і мала об`єктивну можливість це робити, що в подальшому, а саме 16.12.2025 спричинило смерть ОСОБА_7 .

За вищевказаних обставин, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів щодо самозбереження через хворобу, якщо той хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, яке спричинило смерть особи.

Крім цього, ОСОБА_5 будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з вимогами Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 21.02.1990 та набула чинності для України 27.09.1991, ст.51 Конституції України, ст.ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 180 Сімейного Кодексу України, зобов`язана виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, поважати гідність, готувати її до самостійного життя та праці, утримувати дитину до досягнення повноліття, нести відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, не допускати невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до Принципу 4, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Однак, ігноруючи вказані вимоги, розуміючи суспільно небезпечність таких дій, ОСОБА_5 злісно не виконувала обов`язки щодо догляду за своєю малолітньою дитиною, а саме у період часу з травня до 16.12.2025, більш точний час не установлений, проживаючи сумісно зі своїм малолітнім сином ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , не піклувалась належним чином про соціальне забезпечення та здоров`я малолітнього сина, що призвело до настання тяжких наслідків у вигляді смерті останнього, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так у вказаний період часу ОСОБА_5 , не виконуючи встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, не забезпечувала належне харчування неповнолітнього сина ОСОБА_7 , який мав інвалідність та не мав змоги самостійно рухатися, розмовляти, самостійно вживати їжу, що призвело до суттєвого погіршення стану здоров`я неповнолітнього потерпілого, а у подальшому, розуміючи, вказані обставини, не забезпечила отримання неповнолітнім своєчасної медичної допомоги.

Внаслідок недостатнього харчування та неотримання належної медичної допомоги, 16.12.2025 близько 19:30 настала смерть її малолітнього сина ОСОБА_7 .

Внаслідок злісного невиконання ОСОБА_5 своїх батьківських обов`язків по догляду за неповнолітньою дитиною, в тому числі через не забезпечення належного харчування, не піклування належним чином про її здоров`я, у тому числі через не звернення за своєчасною медичною допомогою, настали тяжкі наслідки у вигляді смерті неповнолітнього ОСОБА_7 .

За вищевказаних обставин, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України, - злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

ОСОБА_5 о 13 годині 58 хвилин 17.12.2025 затримана в порядку ст. 208 КПК України, після чого, 17.12.2025 о 16 год. 50 хв. їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 135, ст. 166 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 16.12.2025, яким зафіксовано смерть ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тіло якого виявлено в одній із кімнат будинку за адресою АДРЕСА_1 . Під час огляду встановлено, що тіло дитини знаходиться у стані значного зниження маси тіла;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.12.2025, яким встановлено, що до 19.05.2025 року померлим ОСОБА_7 опікувалась покійна бабуся ОСОБА_9 і до того часу дитина ходила, трішки схуднувши. Після смерті бабусі догляд за ОСОБА_10 почала здійснювати мама ОСОБА_11 , яка часто залишала ОСОБА_10 , який став лежачим, самим у дома;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 17.12.2025, яким встановлено, що зазвичай померлим ОСОБА_7 опікувалась покійна бабуся, а після її смерті ОСОБА_10 часто залишався зі старшим братом, оскільки мама ОСОБА_11 постійно займалась власними справами у місці та на АЗС. При цьому як вказала свідок ОСОБА_11 офіційно ніде не працю, проживає за рахунок пенсії і на її слова відвести ОСОБА_10 в лікарню, ОСОБА_11 повідомляла, що немає часу та грошей;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17.12.2025, яким встановлено та підтверджено факт відсутності догляду за покійним ОСОБА_10 після смерті бабусі;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 17.12.2025, яким встановлено, що у ОСОБА_15 спостерігається низький батьківський потенціал, останній надано рекомендації щодо звернення до органу соціального захисту для отримання реабілітаційних послуг дитини, однак рекомендації було проігноровано;

- документами, вилученими у сімейного лікаря за результатами медичного огляду, якими констатовано, що при погіршення стану здоров`я дитини мати ОСОБА_5 відмовлялася від госпіталізації;

- актами обстеження сім`ї, якими констатовано відсутність підклування за дитиною з боку матері та ігнорування надання дитині медичної допомоги.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 вказаної статті, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Беручи до уваги викладені встановлені обставини вчинення злочину, а також наявність зазначених ризиків, передбаченого п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, що в сукупності свідчить про неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Так, особисте зобов`язання не є дієвим у вказаному кримінальному провадженні з огляду на особу підозрюваної та обставини вчиненого нею злочину.

Особиста порука не може бути застосована у зв`язку з відсутністю у органу досудового розслідування будь-яких даних про осіб, якіб заслуговують на довіру у слідства, можуть надати письмове зобовязання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК Україниі зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Застава не може бути застосована в зв`язку з відсутністю даних про те, що у підозрюваної наявні кошти необхідні для внесення застави.

Звертаючись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 слідчим на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, репутацію підозрюваної, відсутність постійного доходу, місця роботи, а також тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Вчинені підозрюваною кримінальні правопорушення мають високий ступінь суспільної небезпеки та зумовлені тяжкими наслідками у вигляді смерті малолітньої дитини, а тому відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі вищевикладеного, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, вважає, що є усі підстави для задоволення клопотання, та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної та просив не визначати розмір застави.

Слідча ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти обрання запобіжного заходу підозрюваній у вигляді тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної підлягає задоволенню, з наступних підстав:

ОСОБА_5 повідомлена про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ст. 166 КК України, за які передбачене покарання зокрема у виді позбавлення волі строком до 8 років.

Слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вище вказаних злочинів доказами доданими до клопотання. Крім того, слідчим доведено наявність підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_5 є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4 ч. 1 вказаної статті, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду є те, що остання офіційно ніде не працює, проживає за рахунок пенсії, немає міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину санкцією статті якого передбачено покарання від трьох до восьми років позбавлення волі, а тому перебуваючи на свободі та усвідомлюючи тяжкість вчиненого нею злочину та передбачене покарання зможе вільно пересуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, територіальна близькість місця реєстрації та проживання підозрюваної ОСОБА_5 до лінії Державного кордону України не виключає собою можливість незаконного перетину кордону також і поза межами міжнародних пунктів пропуску, з метою уникнення прикордонної перевірки, під час якої може бути виявлено її причетність до описаного вище кримінального правопорушення, що може бути підставою для відмови їй у перетині кордону.

Крім того слід врахувати лист Верховного Суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», в якому висловлена позиція, що як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Поєднання можливостей перебувати за межами України та потенційних небезпек у зв`язку із веденням бойових дій на території України внаслідок розв`язання російською федерацією повномасштабної війни проти України та тяжкості покарання, що загрожує підозрюваній, дають обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик залишення ОСОБА_5 території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а тривале перебування за кордоном є одним із способів унеможливлення реалізації органом досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, є те, що вона особисто знайома із свідками у даному провадження, один з яких є її старшим сином та піддається впливу з боку матері, знає їх місце фактичного проживання, що дає підстави вважати, що вона зможе впливати на них шляхом прохань та вмовлянь, що може призвести до зміни наданих ними показів.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання її винною з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, унеможливлюють обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_5 , як застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для своєчасного досудового розслідування кримінального провадження та можуть бути застосовані на строк 60 діб.

При цьому слідчий суддя враховує лист Верховного Суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», в якому висловлена позиція, що як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Враховуючи вище викладене, відносно ОСОБА_5 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, визначивши при цьому розмір застави.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 5 ст.182 передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава в розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчинені тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути визначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ст. 166 КК України, під час дії військового стану в країні, враховуючи особу підозрюваної та документи, що її характеризують, її стан здоров`я, матеріальний стан суд вважає достатнім для виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, визначити заставу у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.12, ч.3 ст. 135, ст. 166 КК України, ст. 131, 132, 176-178, 182, 184, 186, 193, 194, 200, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб починаючи з 13 год. 58 хв. 17 грудня 2025 року по 13 год. 58 хв. 15 лютого 2026 року.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Визначити заставу у розмірі 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, що становить 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в разі внесення якої підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно звільнити з-під варти з покладенням на неї, на строк 60 (шістдесят)днів, з моменту звільнення з-під варти, обов`язків прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом, а також повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Підозрюваній ОСОБА_5 роз`яснити, що в разі невиконання зазначених обов`язків, які будуть покладені на неї, застава буде звернута в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуватиметься у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Дія ухвали закінчується о 13 год. 58 хв. 15 лютого 2026 року, а у випадку внесення застави до завершення вказаного строку на шістдесятий день з моменту звільнення підозрюваної ОСОБА_5 з-під варти.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_16