Номер провадження: 11-сс/813/1616/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2025 про накладення арешту на майно в межах к/п №0001208 від 07.09.2024за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 240, ч. 4 ст. 358 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді в межах к/п №0001208 від 07.09.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 240, ч. 4 ст. 358 КК України було задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене 10.07.2025 в ході проведення обшуку автомобіля «Volkswagen Atlas», д.н.з. НОМЕР_1 , біля будинку за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський р-н, м. Вилкове, вул. Моряків-Десантників, буд. 37, який належить на праві приватної власності та перебуває у користуванні підозрюваного ОСОБА_9 , а саме на:

- лист ТОВ «Вікторі Порт» до 17 Прикордонного загону від 04.04.2025 з додатками на 12 арк. та аркушем з рукописним записом віж Бєловоленко у файлі А4;

- рішення 17 Прикордонного загону про дозвіл на пересування у прикордонній смузі на різних фізичних осіб на 7 арк. у файлі А4;

- лист голови Вилківської міської ради ОСОБА_11 від 30.05.2025 до ТОВ «Дунайська Гавань» на 2 арк., з банківськими реквізитами на 1 арк. у файлі А4;

- клопотання командира в/ч НОМЕР_2 -Н від 15.05.2025 до ТОВ «Мот Сервіс» на 1 арк.;

- шість посвідчень щодо проходження навчання безпеки у файлі А4;

- папка-скорозшивач з написом «Дунайська гавань документы» з документами у файлах;

- розрахунки кошторису на будівельні роботи з розчистки Білгородського каналу м. Вилкове на 11 арк. в файлі А4;

- проектну документацію причалу на 9 арк.;

- документи щодо нерухомого майна за адресою: м. Вилкове, вул. Придунайська 36, на 4 арк. в файлі А4;

- банківські картки різних карток банків у кількості 9 шт.;

- два блокноти з рукописними записами днів, прізвищ, розрахунків в обкладинках синього та зеленого кольорів;

- свідоцтво про реєстрацію машини ДТ-75 серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_12 ;

- свідоцтво про реєстрацію тз Volkswagen Atlas д/н НОМЕР_1 серії НОМЕР_4 ;

- копії Розпоряджень Вилківської міської ради від 18.11.2024, 06.02.2025 на проведення санітарної чистки аварійних дерев на 2 арк.;

- копію переліку передачі майна від 21.06.2024 між ТОВ «Фесіт Юнайтед» та ТОВ «Перший термінал «Вилкове» на 2 арк.;

- бухгалтерські розрахунки та табель робочого часу за червень 2025 року на 2 арк.;

- автомобіль Volkswagen Atlas д/н НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що вилучена під час проведення обшуку проектна документація, фінансово-господарські документи та документи бухгалтерського обліку можуть свідчити про можливу причетність ОСОБА_9 до незаконного видобутку корисних копалин загальнодержавного значення; документи, електронні носії інформації, грошові кошти мають ознаки майна, що було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, отримане в результаті неправомірних дій, а наявні у матеріалах провадження докази можуть свідчити про використання підозрюваним транспортного засобу під час вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , не погодився із оскаржуваною ухвалою з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що, незважаючи на повідомлення ОСОБА_9 про підозру в межах даного кримінального провадження, органом досудового розслідування не було доведено існування підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, натомість, підозрюваний набув право власності на вилучене майно законно та таке майно не має жодного відношення до можливого вчинення кримінального правопорушення, а сама наявність постанови про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні не є беззаперечним доказом;

- слідчим суддею не було враховано того, що накладення арешту на майно позбавило його власника права вільного володіння, користування та розпорядження належним майном.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив його задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався з огляду на наступне.

За приписами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми основного закону узгоджуються зі приписами ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В свою чергу, п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті (задля забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті (тобто задля забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

На підставі аналізу змісту клопотання про арешт майна в межах к/п №0001208 (а.с. 1-7), слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно, зокрема, документи, банківські картки, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та автомобіль «Volkswagen Atlas», д.н.з. НОМЕР_1 , його збереження як речових доказів та забезпечення його подальшої конфіскації як виду покарання.

Відповідно до клопотання слідчого, витягу з ЄРДР у вищевказаному к/п №0001208 (а.с. 8-9) та інших матеріалів провадження вбачається, що СУ ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 240, ч. 4 ст. 358 КК України.

Так, під час досудового розслідування було встановлено, що рішенням Вилківської міської ради Ізмаїльського р-ну Одеської обл. від 27.10.2023 №2209 ТОВ «ДУНАЙСЬКА ГАВАНЬ» () надано дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 років за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський р-н, м. Вилкове, Вилківська міська рада Ізмаїльського р-ну Одеської обл., орієнтовною площею 2,8 га, для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту (для розміщення мультимодальних терміналів та виробничо перевантажувальних комплексів).

Єдиним учасником та бенефіціарним власником ТОВ «ДУНАЙСЬКА ГАВАНЬ» є ОСОБА_13 , яка з 29.05.2023 до 24.09.2024 перебувала на посаді директора, а з 25.09.2024 директором товариства призначено ОСОБА_9 .

Фактично ОСОБА_9 керує товариством спільно із рідним братом ОСОБА_14 ОСОБА_15 .

Згодом, рішенням Вилківської міської ради Ізмаїльського р-ну Одеської обл. від 30.10.2024 №2535 ТОВ «ВІКТОРІ ПОРТ» () надано дозвіл на розробку детального плану території земельної ділянки за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський р-н, м. Вилкове, вул. Промислова, орієнтовною площею 2,8 га, для розміщення об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури річкового транспорту (для розміщення мультимодальних терміналів та виробничо пере-вантажувальних комплексів).

Бенефіціарними власниками ТОВ «ВІКТОРІ ПОРТ» є дружина ОСОБА_15 ОСОБА_16 та дружина ОСОБА_9 ОСОБА_17 .

Фактично діяльністю ТОВ «ВІКТОРІ ПОРТ» також керують ОСОБА_15 спільно із ОСОБА_9 .

Після отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , за відсутністю правоустановчих документів на землю та затвердженої необхідної містобудівної документації, розпочали будівництво приватного мультимодального терміналу.

В подальшому, ОСОБА_15 та ОСОБА_9 за сприянням службових осіб Вилківської міської ради, в період з жовтня 2024 року до 23.01.2025 незаконно видобули корисну копалину пісок з дна ріки Дунай в межах затоки Бузунчук в обсязі 7765,99 м?, який в подальшому використали в якості будівельної сировини для створення стійкої поверхні під час будівництва приватного мультимодального терміналу, зокрема, із залученням невстановлених на цей час осіб, розподілили та утрамбували на земельній ділянці площею 2,8 га, яка розташована в північно-західній околиці м. Вилкове по вул. Промисловій на розвилці 22 км правого берегу ріки Дунай, біля затоки Бузунчук та 0 км Соломонівського гирла в межах географічних координат45°25'09.3"N 29°33'09.0"E,45°25'06.6"N 29°33'07.9"E,45°25'06.3"N 29°33'03.0"E,45°25'10.9"N 29°33'01.5"E.

Усього ОСОБА_15 та ОСОБА_9 за сприянням службових осіб Вилківської міської ради незаконно видобуто у великому розмірі корисну копалину місцевого значення пісок в обсязі 7765,99 м?, ринкова вартість якого станом на 23.01.2025 склала 17 456 925,5 грн.

Внаслідок самовільного користування надрами заподіяні збитки Державі в розмірі 171 911 838 грн.

10.07.2025 ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 2 ст. 209 КК України (а.с. 91-93).

Згодом, в ході проведення 10.07.2025 на підставі ухвали слідчого судді обшуку належного на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_9 автомобіля «Volkswagen Atlas», д.н.з. НОМЕР_1 , біля будинку за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський р-н, м. Вилкове, вул. Моряків-Десантників, буд. 37, було виявлено та вилучено різноманітні документи, банківські картки, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, відповідно до переліку в протоколі обшуку, а також сам автомобіль «Volkswagen Atlas», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 87-90).

За приписами ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Диспозиція кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 240, ч. 4 ст. 358 КК України, досудове розслідування за ознаками вчинення яких на теперішній час здійснюється в межах к/п №0001208, передбачає кримінальну відповідальність за самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці; незаконне видобування корисних копалин; легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом та використання завідомо підробленого документа.

Відтак, на переконання колегії суддів, рішення слідчого судді в частині необхідності накладення арешту на вилучені в автомобілі підозрюваного ОСОБА_9 документи та речі є виправданим на даній стадії кримінального провадження, оскільки вилучене майно відповідає критеріям речових доказів в даному кримінальному провадженні, зокрема, може містити відомості на підтвердження або спростування фактів самовільного будівництва приватного мультимодального терміну на самовільно зайнятій земельній ділянці та незаконного видобування корисної копалини місцевого значення піску.

При цьому, остаточно питання стосовно доказового значення вилученого майна може бути встановлено лише в процесі здійснення досудового розслідування та детального аналізу змісту вилучених документів у їх взаємозв`язку із обставинами, які є предметом досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Натомість, на переконання апеляційного суду, наразі існують обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно може свідчити про можливу причетність підозрюваного ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 2 ст. 209 КК України, пов`язаних із незаконним видобуванням корисних копалин та легалізацією майна, одержаного злочинним шляхом.

Арешт на належний підозрюваному ОСОБА_9 транспортний засіб «Volkswagen Atlas», д.н.з. НОМЕР_1 , додатково обумовлений необхідністю його збереження задля забезпечення конфіскації майна як виду покарання, що може бути призначена останньому у випадку визнання винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить переконання про те, що органом досудового розслідування була доведена необхідність накладення арешту на все майно, зазначене у клопотанні слідчого, а слідчим суддею постановлене обґрунтоване рішення про задоволення такого клопотання, оскільки перераховане у ньому майно вочевидь відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та в зазначеному кримінальному провадженні існує необхідність в збереженні такого майна задля запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також задля забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Окрім того, апеляційний суд окремо звертає увагу сторони захисту на положення ч. 1 ст. 174 КПК України, відповідно до яких власникам майна або його представникам не заборонено звертатись до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково, за умови доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , а також скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2025, якою в межах к/п №0001208 від 07.09.2024накладено арешт на майно, відповідно до переліку в мотивувальній частині ухвали, вилучене 10.07.2025 в ході проведення обшуку автомобіля «Volkswagen Atlas», д.н.з. НОМЕР_1 , біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4