Провадження № 1-кп/686/233/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого неповнолітнього ОСОБА_4 ,

його законного представника ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої вирішується клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру неповнолітнього ОСОБА_6 ,

його законного представника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

психолога ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0001116 від 10.04.2025 року, за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів виховного характерувідносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Хмельницького, українця, громадянина України, із не повною загальною середньою освітою, учня 8 класу Комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №10 Хмельницької міської ради», неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні ним суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

25 березня 2025 року близько 12 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу аудиторії №123 Комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей № 10 Хмельницької міської ради», що по вул. Водопровідній, 9 А в м. Хмельницькому, під час словесної суперечки із ОСОБА_10 , в ході раптово виниклих неприязних відносин, прийняв рішення про спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Тоді ж, ОСОБА_6 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків щодо спричинення шкоди здоров`ю потерпілому та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи в положенні стоячи навпроти ОСОБА_10 , діючи умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя потерпілого, а саме в ділянку верхньої губи, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді рваної рани верхньої губи ліворуч, травматичного перелому верхньої щелепи в ділянці альвеолярного краю 21-22 зубів зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_6 своїми діями вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке виразились в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Перший заступник керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_11 в порядку ст. 497 КПК України звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру.

У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, визнав себе винним, обставини події не заперечував. Пояснив, що 25 березня 2025 року перебував на навчанні у Комунальному закладі загальної середньої освіти «Ліцей № 10 Хмельницької міської ради». До нього підійшла дівчина з якою він зустрічається та поскаржилась, що ОСОБА_10 образив її. Близько 12 год. 30 хв. він зустрів ОСОБА_10 поблизу аудиторії №123 та в ході суперечки наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме в ділянку верхньої губи, чим спричинив тілесні ушкодження. На дачний час повністю усвідомлює та засуджує свою протиправну поведінку, у вчиненому розкаюється.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 мати ОСОБА_7 не заперечувала щодо застосування до його сина примусових заходів виховного характеру. Ствердила, що вона та батько спроможні контролювати поведінку сина, позитивно впливати на нього.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечував щодо застосування до його підзахисного примусових заходів виховного характеру.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні вказав, що дійсно 25 березня 2025 року перебуваючи в навчальному закладі «Ліцей № 10 Хмельницької міської ради» на перерві жартома висловився нецензурними словами до дівчат. Близько 12 год. 30 хв. поблизу аудиторії №123 до нього підійшов ОСОБА_6 та в ході суперечки наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме в ділянку верхньої губи, чим спричинив тілесні ушкодження. Вважає, що причиною конфлікту дійсно могло бути те, що на нього поскаржилась дівчина з якою зустрічається ОСОБА_6 . На даний час з останнім примирився.

Законний представник неповнолітнього потерпілого мати ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо розгляду клопотання поклалась на думку суду. При цьому, зазначала, що вона понесла витрати на лікування сина та у неї наявні матеріальні претензії до батьків неповнолітнього ОСОБА_6 .

Представники служби у справах дітей та ювенальної превенції до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи судом.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що мало місце суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, яке вчинене неповнолітнім ОСОБА_6 , що підтверджується також:

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 09.04.2025 року, у якій ОСОБА_5 просила притягнути до відповідальності особу, яка 25.03.2025 року о 12 год. 30 хв. перебуваючи на території приміщення ліцею №10 м. Хмельницького спричинила її сину ОСОБА_10 тілесні ушкодження;

- висновком експерта №332 від 30.05.2025 року, згідно якого у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рваної рани верхньої губи ліворуч, травматичного перелому верхньої щелепи в ділянці альвеолярного краю 21-22 зубів зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- висновком експерта №430 від 23.06.2025 року, згідно якого тілесні ушкодження у ОСОБА_10 могли утворитись в тому числі у такий спосіб, який він описав і продемонстрував 20.05.2025 року під час проведення слідчого експерименту;

- висновком експерта №431 від 23.06.2025 року, згідно якого тілесні ушкодження у ОСОБА_10 могли утворитись в тому числі у такий спосіб, який описав і продемонстрував 20.05.2025 року свідок ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до ст.22 КК України, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Неповнолітній ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на 25 березня 2025 року, йому виповнилось повних 14 років, що свідчить про те, що він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.2 ст.125 КК України.

У ст.498 КПК України закріплено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього (малолітнього) може бути застосовано примусові заходи виховного характеру, зокрема у виді застереження, передачі неповнолітнього під нагляд батьків, а також обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки. До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, встановлюється судом, який їх призначає.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише два види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст.498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_6 , суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про його особу, який позитивно характеризуються за місцем проживання і навчання, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, враховуються умови його життя і виховання, зокрема малолітній виховується у повній сім`ї, а також ставлення до вчиненого, щире каяття.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до переконання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру у вигляді: обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме заборони відвідувати розважальні заклади (дискотеки, клуби, бари) з 21.00 год. по 07.00 год. строком на 1 рік; - передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 рік.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 292, 498-501, 392-395 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, українця, громадянина України, із не повною загальною середньою освітою, учня 8 класу Комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №10 Хмельницької міської ради», неодруженого, на утриманні малолітніх чи непрацездатних осіб немаючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру, передбачені п.2, п.3 ч. 2 ст. 105 КК України, у виді:

- обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме заборони відвідувати розважальні заклади (дискотеки, клуби, бари) з 21.00 год. по 07.00 год. строком на 1 рік;

- передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 рік.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: