УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження № 0000963 внесеного до ЄРДР 30.10.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вихрівка, Дунаєвецького району, Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 , яке погоджено із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження № 0000963 внесеного до ЄРДР 30.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в ході розслідування якого у слідства виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжного заходу.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 29.10.2025 близько 21 години 20 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автопоїздом у складі автомобіля «MAN TGX», державний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепа «Wielton NW3» державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Максима Шимка у м. Вінниця, під час виконання маневру повороту праворуч та виїзду на вул. Немирівське шосе, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину вул. М. Шимка зліва направо по напрямку руху автомобіля.

Після наїзду відбулося падіння тіла під праві колеса автомобіля та подальше його переміщення з блокуванням тіла під днищем автопоїзда. Під час подальшого руху тіло ОСОБА_6 залишалося заблокованим та випало на проїзну частину вул. Немирівське Шосе на відстані 950 м від місця наїзду.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 від отриманих травм загинув на місці події.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 30.11.2025 № 1179 у ОСОБА_6 виявлено спричинену травму тіла: закриту черепно-мозкову травму (садна та синці голови; розриви та рванні рани волосистої частини голови, розлити крововиливи в правій тім`яній ділянці та в скронево-подушечній ділянці в місцях проекції вищевказаних ран в м`яких покровах голови; субарахноїдальний крововилив у лобно-скронево-тім`яній ділянці лівої півкулі головного мозку); закриту тупу травму грудної клітки (повний поперечний перелом грудини між 4-5-му міжребер`ї; двосторонні подвійні, місцями потрійні переломи ребер по різних анатомічних лініях, з поширеними крововиливами у прилеглих м`яких тканинах, з пошкодженням пристінкової плеври; множинні розриви лівої легені по задньо-бічній поверхні, забій легень); відкриту тупу травму живота (розрив стінки живота петлі кишечнику якого хаотично розташовані та частково накладені на бічну поверхню живота; множинні розриви селезінки та нирки; закрита тупа хребтово-спинномозкова травма (повне травматичне роз`єднання хребтового стовбура на рівні міжхребцевого диска між 6-м та 7-м шийними хребтами, та повний поперечний перелом 3-го грудного та 3-поперекового хребця з поширеними крововиливами у м`якій тканині); множинні сінці, садна та рани всього тіла; перелом правої кульшової кістки, перелом крижової кістки; перелом лівої плечової кістки.

Смерть ОСОБА_6 настала внаслідок вказано вище вказаної спільної травми тіла. Виявлена ??при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 сполучна травма тіла має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Між сполучною травмою тіла та смертю ОСОБА_6 є прямий причинний зв`язок.

Згідно з висновком інженерно-транспортної № СЕ-19/102-25/24413-ІТ від 26.11.2025 у даній дорожній ситуації водій автомобіля MAN TGX (номерний знак НОМЕР_3 ) з напівпричепом Wielton NW3 (номерний знак НОМЕР_4 ) ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до технічних вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху.

В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити дорожньо-транспортну пригоду.

В діях водія автомобіля MAN TGX (номерний знак НОМЕР_5 ) з напівпричепом Wielton NW3 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_4 , вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, водій ОСОБА_4 , за вищевикладених обставин порушив вимоги п. п. 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно з якими:

п. 2.3 (б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті ОСОБА_6 .

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, працюючий водієм ТОВ «Козацька долина», не судимий.

ОСОБА_4 , 15 грудня 2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 29.10.2025;

- протоколом огляду місця події від 30.10.2025;

- перегляду відеозапису від 03.11.2025;

- протоколом слідчого експерименту від 06.11.2025;

- висновком судово-медичної експертизи № 1179 від 30.11.2025;

- висновком інженерно-транспортної експертизи від 03.12.2025 № СЕ-19/102-25/24412-ІТ;

- висновком інженерно-транспортної експертизи від 26.11.2025 № СЕ-19/102-25/24413-ІТ;

сукупністю інших доказів зібраних в ході розслідування.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбаченим у вказаній статті.

Разом з цим, під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування встановлені ризики передбачені ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, внаслідок якого загинув ОСОБА_6 , за який законом передбачена можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, останній може зникнути та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи не під домашнім арештом, може незаконно впливати на свідків, а також потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про існування ризиків передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, ОСОБА_4 перебуваючи не під домашнім арештом, може вчинити інші кримінальні правопорушення, у тому числі і у сфері безпеки руху, у зв`язку із чим наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, яким спричинено тяжкі наслідки у вигляді смерті ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існують ризики, що він може зникнути та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інші кримінальні правопорушення, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням особи підозрюваного, а також враховуючи існуючу практику Європейського суду з прав людини, якою визначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного, а тому слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, слідчому судді пояснив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, разом з тим, по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому останньому необхідно обрати саме запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Підозрюваний ОСОБА_4 під час судового розгляду відмовився від участі адвоката, пояснивши що це не пов`язано із його матеріальним становищем, зазначив що буде самостійно захищати свої права та інтереси в судовому засіданні. Проти задоволення клопотання слідчого про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби не заперечив.

Слідчий суддя заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

В даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетним до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у даному випадку оголошена ОСОБА_4 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Враховуючи вагомість наявних доказів у підозрі про вчинення кримінального правопорушення, наслідки від кримінального правопорушення у вигляді сметрі потерпілого, особу підозрюваного, надають підстави слідчому судді дійти висновку, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Крім того, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім домашнього арешту в певний період доби, не зможе запобігти ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного, а тому, з урахуванням всіх обставин, передбачених ст. 178 КПК України та встановлених в судовому засіданні ризиків, до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , в межах строку досудового розслідування, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 194, 196, 309, 369, 370, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, що полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22:00 год. по 06:00 год. кожної доби, строком на 52 (п`ятдесят два) дні, тобто до 15 лютого 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити до 15 лютого 2026 року включно.

Відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не залишати житло в період часу з 22.00 год. до 06.00 год., в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до вимог ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу слідчого судді для організації виконання направити начальнику ГУНП у Хмельницькій області.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, однак оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя