Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/120/26
Провадження № 1-кс/279/23/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м.Коростень

Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі захисника ОСОБА_3 , прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

06.01.2025 року захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області зі скаргою на бездіяльність прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 та зобов`язання внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 17.12.2025 року та розпочати досудове розслідування.

В огрунтування скарги зазначив, що 17 грудня 2025 року адвокат ОСОБА_3 , діючий в інтересах засудженого за ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_5 , звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст. 384 КК України) до Коростенсько окружної прокуратури, очільником якої є прокурор ОСОБА_6 . Згідно з реєстром поштових відправлень (трекінг поштового відправлення 534) зазначену заяву вручено одержувачу 24 грудня 2025 р.

У встановлений ст.214 КПК України строк прокурор не вніс відомості, зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст. 384 КК України), до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідного процесуального рішення не прийнято, підстави відмови заявнику не відомі.

У поданій ним заяві від 17.12.2025 наявні відомості, які містять ознаки кримінальних правопорушень та можуть стати предметом перевірки у кримінально- процесуальному порядку. Перевірка заяви/звернення повинна проводитись в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР.

Акцентує увагу, що висновки експерта (статті 69, 101, 102 КПК) Житомирського науково- дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_7 щодо механізму та обставин ДТП - № 11/2-165 від 11.03.2020 та додаткова експертиза № 11/2-331 від 21.04.2020, суперечать його ж висновкам у експертизі № 3/658 від 16.11.2018 року, є неправдивим, з невірно викладеним ходом дослідження, зроблені завідомо неправильні висновки, перекручені певні факти та обставини. Зокрема, у скарзі вказано, що в дослідницьких частинах зазначених експертиз не віднято колісну базу автомобіля при розрахунку швидкості автомобіля по слідах гальмування, у звязку з чим збільшилась розрахункова швидкість автомобіля і, відповідно, всі наступні розрахунки віддалення; неправильно визначено відстань переміщення пішохода від хвіртки до місця зіткнення та його швидкість.

Посилаючись на викладене, а також позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові № 818/1526/18 від 30.01.2019 року, на підставі ст.303, 307 КПК України просив зобов`язати прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 17.12.2025 та розпочати досудове розслідування, також просив витребувати від Коростенської окружної прокуратури заяву від 17.12.2025 року про вчинення кримінального правопорушення з додатками.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді розгляд скарги передано слідчому судді ОСОБА_1 та призначено на 09:30 годин 09.01.2026 року, яке за заявою прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 від 09.01.2026 року перенесено на 11:30 годин 12.01.2026 року у зв`язку з необхідністю витребування матеріалів перевірки за скаргою.

У судовому засідання захисник ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та зазначив, що ним 17.12.2025 року поштовим зв`язком було направлено до Коростенської окружної прокуратури заяву про вчинення експертом Житомирського НДКЕЦ МВС України ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України у кримінальному провадженні у справі № 279/1912/20, за результатами розгляду якої на підставі вказаного висновку експерта вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст.286 КК України з урахуванням вироку Житомирського апеляційного суду від 29.04.2025 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 роки.

Додатково захисник подав до суду 08.01.2016 року клопотання про приєднання до матеріалів скарги проведений адвокатом аналіз висновків експерта ОСОБА_7 із зазначенням їх неправдивості та суперечливості, а також 12.01.2026 року про долучення супровідного листа Коростенської окружної прокуратури від 31.12.2025 року про направлення матеріалів скарги ОСОБА_3 до Житомирського районного управління поліції № 2 ГУНП в Житомирській області для розгляду та прийняття рішення.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги з підстав її необгрунтованості, зокрема вказав, що скаржник у заяві не наводить об`єктивних даних щодо фактичних обставин вчинення суспільно небезпечного діяння, які б свідчили про наявність ознак кримінально караного протиправного діяння, що не будь-яка заява про вчинення кримінального правопорушення тягне за собою процесуальний наслідок у виді внесення відомостей до ЄРДР, оскільки до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення саме кримінального правопорушення, яких у заяві захисника наведено не було, аргументація заяви та аналіз висновків експерта ґрунтується на суб`єктивному баченні адвоката. Разом з тим, вказаний висновок експерта був об`єктом дослідження у кримінальному провадженні, якому судами першої та апеляційної інстанцій була надана відповідна оцінка.

Слідчий суддя, проаналізувавши зміст скарги, дослідивши долучені до неї документи, заслухавши пояснення учасників провадження, дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Частиною 7 ст.214 КПК України визначено, якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний протягом п`яти робочих днів з дня внесення таких відомостей з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до відповідного органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Таким чином, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Відповідно до змісту заяви від 17.12.2025 року, а також відкритих даних єдиного реєстру судових рішень, доступ до яких забезпечується ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» вбачається, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.04.2025 року (справа № 279/1912/20) за вчинення кримінального провопорушення за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України ухвалено звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вироком Житомирського апеляційного суду від 29.04.2025 року постановлено скасувати вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.04.2024 відносно ОСОБА_5 в частині призначення покарання та застосування ст. 75, 76 КК України та постановити новий вирок, яким ОСОБА_5 призначити покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

Постановою Верховного Суду від 03.09.2025 року ухвалено вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 квітня 2024 року та вирок Житомирського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника - без задоволення.

Звертаючись з заявою про вчинення злочину, захисник посилається на вчинення експертом Житомирського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Частиною 2 статті 384 КК України передбачено кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках, поєднані з обвинуваченням у тяжкому чи особливо тяжкому злочині, або зі штучним створенням доказів обвинувачення чи захисту, а також вчинені з корисливих мотивів.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що встановлення факту надання суду завідомо неправдивого висновку експерта є виключно прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті, оскільки саме суд під час розгляду справи дає оцінку доказам на предмет їх належності, достовірності та допустимості, зокрема й висновку експерта. І тільки після цього, за наявності підстав, сторонами можуть бути ініційовані питання про притягнення експерта до кримінальної відповідальності за завідомо неправдивий висновок.

Слідчий суддя враховує, що за відсутності встановленої вироком суду, який розглядав справу, неправдивості висновку експерта неможливо встановити обов`язковий елемент складу злочину, передбаченого статтею 384 КК, оскільки у такому разі, досліджуючи питання достовірності як доказу висновку експерта, суд змушений досліджувати докази, які вже були предметом оцінки в іншому кримінальному провадженні, яке набрало законної сили.

Схожа за змістом правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 07.06.2019 у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 461/4421/18, провадження № 51-2847км21).

На думку слідчого судді, у заяві захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 від 17.12.2025 р. викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, оскільки не містять об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, зокрема, й завідомість неправдивості висновку експерта), не містить ця заява й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій експерта за ч.2 ст.384 Кримінального кодексу України.

Аргументи захисника про можливе вчинення кримінального правопорушення фактично ґрунтуються на власних судженнях та суб`єктивній незгоді захисника з висновком експерта щодо механізму та обставин ДТП з припущеннями його неправдивості та суперечливості як доказу у кримінальному провадженні № 0001087 за обвинувальним вироком від 19.04.2025 (з урахуванням вироку Житомирського апеляційного суду від 29.04.2025), в якому за результатами оцінки доказів на предмет їх належності, достовірності та допустимості відсутній висновок суду першої та/або апеляційної інстанції щодо неправдивості чи недостовірності спірного висновку експерта, що давало б підстави вважати про існування ознак обов`язкового елемента складу злочину, передбаченого ст.384 КК України, - завідомість неправдивості висновку експерта, поєднаному з обвинуваченням у тяжкому злочині.

Крім того, згідно з листом Коростенської окружної прокуратури від 31.12.2025 № 52/2-11388 ВИХ-25 заява з додатками на 18 аркушах направлена за територіальною підслідністю до Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області для прийняття рішення у порядку ст.214 КПК України, що свідчить про відсутність підстав для висновку про бездіяльність Коростенської окружної прокуратури.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги заявника на бездіяльність прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи викладене, на підставі ст.303,307,309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого за ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_5 , на бездіяльність прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_9