Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кп/733/36/25
Єдиний унікальний №733/1957/24
Ухвала

07 листопада 2025 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0000885 від 02 липня 2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Охіньки Прилуцького району Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта повна вища, не одруженого, працюючого охоронцем відділу безпеки Центрального регіонального управління СТОВ «Дружба Нова», раніше не судимого,

у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ічнянського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

28 жовтня 2025 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 2 (два) місяці та покладення на нього наступних обов`язків: прибувати до прокурора, суду за кожним викликом; не виїжджати з Чернігівської області без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання або реєстрації та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Клопотання обґрунтовує тим, що, як встановлено досудовим розслідуванням, 01.07.2024 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в с. Тростянець Прилуцького району Чернігівської області по вул. Центральна у няпрямку перехрестя з вул. Миру. Рухаючись у вказаному напрямку, неподалік буд. 56 по вул. Центральна в с. Тростянець Прилуцького району Чернігівської області, ОСОБА_5 , діючи необережно, проявляючи кримінально протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, перевищив максимально допустиму швидкість 50 км/год. у межах населеного пункту, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не зреагував на її зміну, унаслідок чого здійснив наїзд на малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїздну частину з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_7 отримав травми, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті та причиною смерті останнього, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 на місці події. У даній дорожній обстановці ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 2.3. б, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306, що стало причиною та умовою виникнення і настання дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті та причиною смерті ОСОБА_7 01.07.2024 року.

Крім того, 01.07.2024 року, близько 22 год. 00 хв. у ОСОБА_5 після скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди виник раптовий злочинний умисел на завідоме залишення без допомоги особи, яку він своїми діями поставив у небезпечний для життя стан та яка позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, нехтуючи моральними та правовими нормами, маючи змогу надати медичну допомогу потерпілому, ОСОБА_5 , в порушення п.п. 2.10 (а), (б); 9.10 (в), (г), (ґ), (д), (е) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зник з місця вчиненного злочину з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Так, у зазначені день та час, у порушення вимог п.п. 2.10 (а), (б); 9.10 (в), (г), (ґ), (д), (е) Правил дорожнього руху, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що своїми діями поставив особу у небезпечний для життя стан, навмисно не залишився на місці події, заходів для надання медичної допомоги малолітньому потерпілому ОСОБА_7 не вжив, швидку медичну допомогу для надання первинної допомоги потерпілому не викликав, в органи поліції про дорожньо-транспортну пригоду не повідомив, прізвища й адреси очевидців події не записав, заходів до забезпечення схоронності слідів події не вжив, а зник з місця пригоди, чим залишив без допомоги малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , якого він своїми діями поставив у небезпечний для життя стан та який був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, хоча ОСОБА_5 повинен та мав змогу надати таку допомогу.

02.07.2024 року ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України було затримано, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, після чого ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.07.2024 року відносно останнього був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02.09.2024 року.

12.08.2024 року ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова змінено застосований до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години до 06 години наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та переміщення до укриття та покладено на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки згідно ст. 194 КПК України строком на 2 місяці до 12.10.2024 року.

29.08.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України. За результатами слідства відносно ОСОБА_5 складено та затверджено обвинувальний акт, який скеровано для розгляду по суті до Ічнянського районного суду Чернігівської області.

10.10.2024 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання строком до 09.12.2024 року включно, ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26.11.2024 року до 25.01.2025 року, ухвалою від 17.01.2025 року до 17.03.2025 року. На даний час строк вказаного запобіжного заходу закінчився.

Зазначає, що в межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та на даний час існують ризики, передбачені пунктами 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, так як останній усвідомлюючи, що здійснив наїзд на малолітню дитину, не викликав швидку та поліцію, не залишився на місці ДТП до їх приїзду, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років та усвідомлює у разі визнання винуватим, можливість призначення йому реального покарання, а тому всіма можливими способами намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності за інкриміноване діяння, в тому числі шляхом переховування від суду, про що також свідчить поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, а також можливість виїзду ОСОБА_5 закордон відповідно до внесених 26.08.2025 року змін до Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про що свідчить поведінка обвинуваченого, який здійснивши наїзд на малолітню дитину, не викликав швидку допомогу та поліцію, не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди до їх приїзду, а навпаки, за 3 км від с. Охіньки Прилуцького району Чернігівської області сховав транспортний засіб, яким скоїв наїзд на потерпілого та сам переховувався в полі, а тому з метою уникнення або пом`якшення покарання, останній може створити штучні докази чи підбурити осіб, які не були свідками вчинення ним кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

На думку прокурора, застосування до обвинувченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, який відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, є найбільш м`яким запобіжним заходом, спрямоване на запобігання вищезазначеним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , так як на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1,4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Щодо покладення на обвинуваченого обов`язків зазначених у другому пункті запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, просив покласти на останнього обов`язок не виїжджати за межі Чернігівської та Полтавської областей без дозволу прокурора або суду.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого заперечували та в разі задоволення клопотання прокурора, просили внести зміни до пункту 2 обов`язків запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язок не виїжджати за межі Чернігівської та Полтавської областей без дозволу прокурора або суду, оскільки місце його роботи знаходиться в Полтавській області.

Заслухавши учасників судового провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; його майновий стан, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

В той же час, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При чому ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Як визначено частиною 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 02.07.2024 року у порядку ст. 208 КПК України обвинуваченого ОСОБА_5 було затримано та відносно останнього 04.07.2024 року ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.08.2024 року клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задоволено та змінено застосований до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години до 06 години наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та переміщення до укриття та покладено на підозрюваного ОСОБА_5 згідно ст. 194 КПК України такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним викликом; не виїжджати із с. Охіньки, Прилуцького району, Чернігівської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання або реєстрації та/або місця роботи; утримуватись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну. Визначено термін дії обов`язків строком на 2 місяці до 12.10.2024 року.

Ухвалами Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10.10.2024 року, обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту до 09 грудня 2024 року, ухвалою від 26.11.2024 року до 25.01.2025 року, ухвалою від 17.01.2025 до 17.03.2025 року та на даний час строк зазначеного запобіжного заходу закінчився.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, береться до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій.

Суд, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів, поведінку останнього після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, яка спричинила смерть неповнолітнього потерпілого, залишення обвинуваченим місця дорожньо-транспортної пригоди, доводить обґрунтованість наявних ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: обвинувачений усвідомлюючи, що здійснив наїзд на малолітню дитину, не викликав швидку допомогу та поліцію, не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди до їх приїзду, усвідомлюючи те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, може переховуватися від суду, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за інкриміноване діяння. Також суд враховує можливість виїзду ОСОБА_5 закордон, оскільки відповідно до внесених 26.08.2025 року постановою Кабінету Міністрів України № 1031 Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, у разі введення на території України воєнного стану обмеження щодо перетину державного кордону не поширюється на громадян України чоловічої статі віком від 18 до 22 років (включно), тоді як обвинуваченому ОСОБА_5 на даний час виповнилося повних 22 роки.

Також наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про що свідчить поведінка обвинуваченого, який здійснивши наїзд на малолітню дитину, не викликав швидку допомогу та поліцію, не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди до їх приїзду, а навпаки, сховав транспортний засіб за 3 км від с. Охіньки Прилуцького району Чернігівської області, яким скоїв наїзд на потерпілого та сам переховувався в полі. Обвинувачений, з метою уникнення покарання, може створити штучні докази чи підбурити осіб, які не були свідками вчинення ним кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

Враховуючи вищевикладене, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання прокурора доведено наявність обгунтованості обвинувачення та актуальність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, який є найбільш м`яким запобіжним заходом з передбачених ст. 176 КПК України та відповідає тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , що забезпечить належну поведінку останнього, з покладенням на ОСОБА_5 наступних обов`язків: прибувати до прокурора, суду за кожним викликом; не виїжджати за межі Чернігівської та Полтавської областей без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання або реєстрації та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та у відповідності до ч. 2 ст. 179 КПК України, на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-177, 179, 194, 196 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0000885 від 02 липня 2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Охіньки Прилуцького району Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта повна вища, не одруженого, працюючого охоронцем відділу безпеки Центрального регіонального управління СТОВ «Дружба Нова», раніше не судимого, у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 2 (два) місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду за кожним викликом;

- не виїжджати за межі Чернігівської та Полтавської областей без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання або реєстрації та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали суду становить 2 (два) місяці до 07.01.2026 року включно.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_5 під підпис з ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладених обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cуддя ОСОБА_1