Справа № 204/605/24
Провадження № 1-кп/204/464/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000420 від 06.08.2022, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волноваха, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 з 01 листопада 2008 року по 11 червня 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України на атестованих посадах молодшого начальницького складу відділення ДАІ з обслуговування Волноваського району (м. Волноваха) УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, остання займана посада інспектор з оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод у спеціальному званні «старший лейтенант міліції».

11 червня 2015 року ОСОБА_5 звільнений за п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ на підставі Наказу ГУМВС України в Донецькій області № 179 о/с від 11 червня 2015 року (за власним бажанням).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 17 Конституції України захист суверенітету i територіальної цілісності України, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Водночас ОСОБА_5 в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17, 19 Конституції України, добровільно зайняв посаду в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на всій території України.

У подальшому у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, воєнний стан неодноразово був продовжений.

У частині 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зазначено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

У зв`язку з веденням агресивної війни з боку Російської Федерації проти України, 10 березня 2022 року захоплено місто Волноваха Донецької області та указом так званого голови ДНР № 277 від 09 червня 2022 року створено адміністрацію Волноваського району та призначено її голову.

У результаті ведення агресивної війни з боку російської федерації проти України, з 10 березня 2022 року, згідно розділу ІІ Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією території України, затвердженого Наказом міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року, збройними формуваннями РФ окуповано місто Волноваха Донецької області з встановленням контролю над життєдіяльністю вказаного населеного пункту.

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація Російською Федерацією території України, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. Згідно п. 6 ст. 11 зазначеного Закону: окупаційна адміністрація Російської Федерації сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг. Згідно п. 7 ст. 11 вказаного закону: тимчасово окупована Російською Федерацією територія України це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 вказаного закону тимчасово окупована територія визначається сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях.

Після тимчасової окупації території міста Волноваха та частини Волноваського району, представниками незаконного збройного формування «ДНР», які є частиною окупаційної адміністрації РФ, на окупованих територіях створили у складі так званого «МВД ДНР» територіальні підрозділи поліції, серед яких в тому числі «відділ державної автомобільної інспекції по обслуговуванню адміністративної території Волноваського району Управління держаної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ Донецької народної республіки», який розташовується за адресою: Донецька область, місто Волноваха, вулиця Героїв 51-ї ОМБр, 39/41.

У своїй діяльності, вказаний підрозділ поліції, який є незаконним правоохоронним органом на тимчасово окупованій території, керується так званими нормативними актами «ДНР».

Так, згідно так званої «Постанови народної ради донецької народної республіки» від 07 серпня 2015 року було прийнято «Закон о полиции ДНР». Відповідно до ч. 1 ст. 1 так званого закону о полиции «поліція це державний збройний орган виконавчої влади, призначений для захисту життя, здоров`я, прав і свобод людини та громадянина, інтересів суспільства та держави від протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки». Крім того, відповідно ст. 24 так званого закону о полиции встановлено, що «співробітник поліції - це посадовець, що перебуває на службі в органах внутрішніх справ Донецької Народної Республіки, який наділений повноваженнями по здійсненню обов`язків і прав поліції, і має спеціальне звання, присвоєне у визначеному законом порядку. Співробітник поліції, що проходить службу в територіальному органі, виконує обов`язки, покладені на поліцію, і реалізує права, надані поліції, в межах території, що обслуговується цим територіальним органом, відповідно до посади, що заміщається, і посадового регламенту (посадовою інструкцією). В межах вказаної території співробітник поліції виконує обов`язки, покладені на поліцію, і реалізує права, надані поліції, в порядку, визначуваному керівником державного органу виконавчої влади у сфері внутрішніх справ і відповідно до чинного законодавства Донецької Народної Республіки. Співробітникові поліції видається службове посвідчення, зразки яких затверджуються». Крім цього, також п. 10 ст. 2 цього закону визначено, що серед «основних завдань поліції» є «охорона майна та об`єктів, у тому числі на договірній основі», також п. 29 статті 12 «Обов`язки поліції» цього закону викладено в такій редакції «охороняти на договірній основі майно громадян і організацій, а також об`єкти, що підлягають обов`язковій охороні поліції відповідно до переліку, що стверджується Урядом Донецької Народної Республіки; забезпечувати оперативне реагування на повідомлення про спрацьовування охоронно-пожежної і тривожної сигналізації на підключених до пультів централізованого спостереження об`єктах, охорона яких здійснюється за допомогою технічних засобів охорони; здійснювати в порядку, встановленим Урядом Донецької Народної Республіки, інспекція підрозділів охорони юридичних осіб з особливими статутними завданнями і підрозділів відомчої охорони, якщо інший порядок не встановлений законом; забезпечувати у взаємодії з органами державної безпеки в порядку, встановлюваним Урядом Донецької Народної Республіки, охорону дипломатичних представництв, консульських установ, інших офіційних представництв іноземних держав, представництв міжнародних організацій».

У свою чергу ОСОБА_5 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, залишився на тимчасово окупованих територіях.

При цьому, приблизно на початку червня 2022 року, але не пізніше 01.08.2022 (точна дата не встановлена), перебуваючи на території міста Волноваха Донецької області, маючи умисел на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі - так званому «ВДАІ по ОАТ Волноваського району УДАІ МВС ДНР», створеному на тимчасово окупованій території України, та реалізуючи його, вступив в злочинну змову з невстановленими представниками окупаційної адміністрації Російської Федерації та представниками самопроголошеного утворення «ДНР», та отримавши від них пропозицію про зайняття посади у вищевказаному незаконному правоохоронному органі влади, в порушення вимог Конституції України та Законів України, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також негативні наслідки, що можуть настати внаслідок їх реалізації, добровільно погодився на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, та надавши добровільну згоду на виконання функцій працівника у незаконно створеному на тимчасово окупованій території України правоохоронному органі - у так званому «ВДАІ по ОАТ Волноваського району УДАІ МВС ДНР», розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також негативні наслідки, що можуть настати внаслідок їх реалізації, зі своїх особистих мотивів та бажання працювати у незаконному правоохоронному органі, погоджуючись на пропозицію невстановлених представників держави-агресора - Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань самопроголошеного утворення «ДНР» 01.08.2022, перебуваючи в місті Маріуполь Донецької області, ОСОБА_5 , діючи умисно, після свого призначення на відповідну посаду, склав присягу працівника «органів внутрішніх справ Донецької Народної Республіки» іприступив до виконання покладених на нього представниками окупаційної адміністрації Російської Федерації та так званої «ДНР» обов`язків, чим добровільно зайняв посаду у незаконно створеному правоохоронному органі - «ВДАІ по ОАТ Волноваського району УДАІ МВС ДНР».

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia), який показань суду не надавав, та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

ЄСПЛ визнає, що хоча право обвинуваченого бути судимим у його присутності в Конвенції прямо не згадується, воно має «першорядне значення». Під час слухання людина володіє таким процесуальним правом як право фізично постати перед судовим посадовцем («Мулен проти Франції» (3710/406), (2010) §118; «Оджалан проти Туреччини» (46221/99), Велика палата (2005) §103; «Медведєв проти Франції» (3394/03), Велика палата (2010) §118). Право обвинувачених на особисту присутність вимагає, щоб влада досить завчасно інформувала їх самих (а також їх захисників) про дату і місце слухань, викликала їх до суду.

Водночас, обвинувачений може добровільно відмовитися від здійснення свого права бути присутнім на судових слуханнях, […]; супроводжуватися дотриманням гарантій, відповідних важливості такого рішення; і не повинна вступати в протиріччя з громадським інтересом («Колоцца проти Італії» (9024/80), (1985) §28; «Пуатрімоль проти Франції» (14032/88), (1993) §31; «Ермі проти Італії»(18114/02), Велика палата (2006) §73).

До початку судового процесу за відсутності обвинуваченого суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачений був […] повідомлений про судовий розгляд, […]. Контрольні механізми в галузі прав людини, які вважають судовий розгляд in absentia допустимим у виняткових обставинах, передбачають, що в цьому випадку суди зобов`язані ще суворіше дотримуватися права обвинуваченого на захист. До таких прав також відноситься право на допомогу адвоката, навіть якщо обвинувачений відмовився особисто бути присутнім на суді […] («Пелладоах проти Нідерландів» (16737/90), (1994) §41; «Пуатрімоль проти Франції» (14032 / 88), (1993) §34).

Таким чином, інститут спеціального кримінального провадження повністю узгоджується з нормами міжнародного права та практикою Європейського суду з прав людини.

Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи № (75)11 від 19.01.1973 встановлено, що процедура заочного розгляду (trial in absentia) не порушує права обвинуваченого як на справедливий розгляд, так і на присутність i при розгляді його справи. У ній сформульовані умови та мінімальний перелік правил заочного розгляду, якими повинні користуватися держави-члени Ради Європи при розгляді справи за відсутності підсудного.

Ураховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом на виконання вимог ч. 5 ст. 374 КПК України окремо досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_5 , як підозрюваного та обвинуваченого, на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження, у результаті чого судом встановлено таке.

Так, відповідно до повідомлення про підозру складеного 08.09.2023 ОСОБА_5 , який перебуває на тимчасово окупованій території України, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 278, ч. 8 ст. 135 КПК України було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. Повідомлення про підозру опубліковане 12.09.2023 у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також вручено його захиснику.

20 вересня 2023 року ОСОБА_5 було призначено захисника.

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території, на територію підконтрольну державній владі України, - не виїжджає, на виклики слідчого він не з`являвся, постановою слідчого від 23.09.2023 року ОСОБА_5 було оголошено у розшук.

Ухвалою слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 14.12.2023 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000420 від 06.08.2022, відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2025 року розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2022 року за №0000420 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, постановлено здійснювати за відсутності обвинуваченого в порядку спеціального судового провадження (in absentia).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Суд вважає, що стороною обвинувачення вжито усіх передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого на захист з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального досудового розслідування.

Під час здійснення судового провадження судом також здійснені усі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Так, з метою дотримання прав обвинуваченого на захист та доступу до правосуддя, обвинувачений ОСОБА_5 про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином відповідно до вимог ч. 3 ст. 323 КПК України, зокрема, шляхом публікації змісту повісток про виклик та рішень суду в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному веб-сайті суду та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа вважається належним чином ознайомленою зі змістом судових повісток, а отже, обізнаною про здійснюване судом щодо неї кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 323 КПК (in absentia), якщо місцевий суд повідомляв їй про судові засідання шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України» та в газеті «Урядовий кур`єр».

До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 01.04.2021 у справі № 759/2992/17 (провадження № 51-3360км20); від 10.03.2020 у справі № 242/3982/16-к (провадження № 51-7218км18); від 27.10.2021 у справі № 759/7443/17 (провадження № 51-1578км20); від 25.01.2021 у справі № 461/4987/16-к (провадження № 51-1955км20).

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» та оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті суду та офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Отже, для забезпечення доступу до правосуддя судом вживалися заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання - повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Відтак, зважаючи на специфіку судового провадження (in absentia), судом були вжиті прямо передбачені кримінальним процесуальним законом заходи щодо інформування обвинуваченого про здійснення кримінального провадження шляхом публікації відповідної інформації в ЗМІ та мережі Інтернет, однак забезпечити явку обвинуваченого до суду вжитими заходами не вдалося. При цьому, з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений ОСОБА_5 вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Вказана позиція висловлена в Постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 25.04.2024 у справі № 296/8416/21 (провадження № 51-7860км23).

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, та так само свідчить про його наміри ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати його правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Крім того, на думку захисника, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, не доведена. Також, звертав увагу суду, що обвинувачений перебуває на тимчасово окупованій території, а тому про кримінальне провадження відносно нього не обізнаний.

Суд уважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав суду, що він працює начальником сектору розкриття злочинів проти власності Волноваського РВП. До початку повномасштабного вторгнення працював оперуповноваженим відділу кримінальної поліції РВП.

З ОСОБА_5 знайомий особисто, як з місцевим мешканцем, а також, у зв`язку з виконанням службових обов`язків. До 2015 року ОСОБА_5 працював у ОСОБА_8 був поліцейським. Після повномасштабного вторгнення вони за наказом керівника виїхали до м. Покровська. Приблизно влітку 2022 року він бачив в Ютубі відео, як приймали присягу особи, які мали нести службу в поліції окупаційної влади, на відео серед інших був ОСОБА_5 , який складав присягу, як поліцейський. Також від батьків, які залишились на тимчасово окупованій території, а також місцевих мешканців, йому відомо, що наразі ОСОБА_5 працює в ДАІ. ОСОБА_7 бачив відео, на яких ОСОБА_5 був у формі з шевронами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав суду, що він працює начальником сектору розкриття злочинів проти особи Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області. До початку повномасштабного вторгнення працював заступником начальника відділу кримінальної поліції Волноваського ВРП Донецької області. З ОСОБА_5 знайомий особисто, він до 2014 року працював у поліції м. Волноваха, потім звільнився та продовжував мешкати у м. Волноваха. У 2022 році він в телеграм каналі бачив, що ОСОБА_5 став співробітником поліції ДНР. На відео, яке він бачив ОСОБА_5 був у формі та було зрозуміло, що він працює в ДАІ. Шеврони були з символікою ДНР та відповідними написами. Також свідок бачив одну публікацію з участю ОСОБА_5 .

Крім показів свідків, вина ОСОБА_5 підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами:

- протоколом огляду від 07.08.2023 та додатком до нього, відповідно до якого у присутності понятих, у приміщенні будинку АДРЕСА_2 за допомогою ноутбуку, підключеного до мережі Інтернет проведено огляд телеграм-каналу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході огляду публікації встановлено її наступний зміст: «Торжественная присяга сотрудников ГАИ, 43 экс сотрудника ГАИ украинской полиции приняли присягу на верность Донецкой народной республике. Торжественное мероприятие прошло в Мариуполе. На присяге присутствовал зам начальника госавтоинспекции МВД ДНР ОСОБА_10 ». До публікації додається один відеозапис, який було збережено. Вказаний відеофайл було викладено 06.07.2022 о 15:35 (а.с.7-8,9);

- протоколом огляду від 07.08.2023 та додатком до нього, відповідно до якого у присутності понятих, за участю начальника СКП Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_11 у приміщенні будинку АДРЕСА_2 за допомогою ноутбуку здійснено перегляд відео файлу, в ході огляду якого встановлено, що камера направлена в бік людей та зйомка проводиться у приміщенні. На початку з`являється табличка з написом «Оплот ТВ освобожденные территории торжественная присяга сотрудников ГАИ». На відео невідомі особи присягають на вірність ДНР після чого дають інтерв`ю. Під час огляду ОСОБА_11 зазначив, що на відеозаписі (проміжок 00 хвилин 25 секунд) він впізнав серед людей ОСОБА_5 , який є колишнім працівником Волноваського РВ. Даний громадянин стоїть останній в строю з правої сторони та одягнений в форму НЗФ «ДНР» (а.с.11-12);

- протоколом огляду від 07.08.2023 та додатком до нього, відповідно до якого у присутності понятих, за участю заступника начальника РВП начальника ВКП ОСОБА_12 у приміщенні будинку АДРЕСА_2 за допомогою ноутбуку здійснено перегляд відео файлу в ході огляду якого встановлено, що камера направлена в бік людей та зйомка проводиться у приміщенні. На початку з`являється табличка з написом «Оплот ТВ освобожденные территории торжественная присяга сотрудников ГАИ». На відео невідомі особи присягають на вірність ДНР після чого дають інтерв`ю. Під час огляду ОСОБА_12 зазначив, що на відеозаписі (проміжок 00 хвилин 25 секунд) він впізнав серед людей ОСОБА_5 , який є колишнім працівником Волноваського РВ. Даний громадянин стоїть останній в строю з правої сторони та одягнений в форму НЗФ «ДНР». На початку відео було зображено табличку «Оплот ТВ торжественная присяга сотрудников ГАИ» (а.с.13-14);

- висновком експерта № СЕ-19/105-23/1388-ФП від 18.05.2023, відповідно до якого чоловік, який з`являється в кадрі протягом зйомки у проміжки часу з 00:07 до 00:09, з 00:13 до 00:14, з 00:25 до 00:27, з 00:44 до 00:46, перший справа по лівому флангу, одягнений у формений одяг поліції так званої поліції ДНР, у відео файлі під назвою «XJVZ2328-», а також у цифровому файлі «Михалко_паспорт», є однією і тією ж особою (а.с.21-27);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 07.07.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 у присутності понятих, серед представлених восьми фотознімків, вказав на фото № 3 з зображенням ОСОБА_5 , пояснивши, що впізнав його за рисами обличчя та формою брів (а.с.28, 29);

- протоколом огляду від 07.07.2023, відповідно до якого за участю свідка ОСОБА_13 , за допомогою комп`ютера здійснено вхід до месенджера «Телеграм», де знайдено групу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 . У даній групі знайдено пост під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », опублікований ІНФОРМАЦІЯ_5 о 15:35. Пост має анотацію: 43 экс сотрудника ГАИ украинской полиции приняли присягу на верность Донецкой народной республике. Торжественное мероприятие прошло в Мариуполе. На присяге присутствовал зам начальника госавтоинспекции МВД ДНР ОСОБА_10 ». До посту прикріплено відеозапис тривалістю 01 хвилина 48 секунд. При перегляді відео файлу свідок ОСОБА_13 пояснив, що на відрізку відео з 00:07 до 00:09, з 00:13 до 00:14, з 00:25 до 00:27, з 00:44 до 00:46 (особа у російському форменому одязі співробітника поліції з погонами старшого лейтенанта, який стоїть у строю першим у лівому флангу у першій шерензі) маються кадри, на яких зображений учасник незаконних збройних формувань, так званої ДНР ОСОБА_14 , мешканець міста Волноваха (а.с.30);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 07.07.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 у присутності понятих, серед представлених восьми фотознімків, вказав на фото № 3 з зображенням ОСОБА_5 , пояснивши, що впізнав його за рисами обличчя та формою брів (а.с.31, 32);

- протоколом огляду від 06.07.2023, відповідно до якого за участю свідка ОСОБА_15 , за допомогою комп`ютера здійснено вхід до месенджера «Телеграм», де знайдено групу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 . У даній групі знайдено пост під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », опублікований ІНФОРМАЦІЯ_5 о 15:35. Пост має анотацію: 43 экс сотрудника ГАИ украинской полиции приняли присягу на верность Донецкой народной республике. Торжественное мероприятие прошло в Мариуполе. На присяге присутствовал зам начальника госавтоинспекции МВД ДНР ОСОБА_10 ». До посту прикріплено відеозапис тривалістю 01 хвилина 48 секунд. При перегляді відео файлу свідок ОСОБА_15 пояснив, що на відрізку відео з 00:07 до 00:09, з 00:13 до 00:14, з 00:25 до 00:27, з 00:44 до 00:46 (особа у російському форменому одязі співробітника поліції з погонами старшого лейтенанта, який стоїть у строю першим у лівому флангу у першій шерензі) маються кадри, на яких зображений учасник незаконних збройних формувань, так званої ДНР на ім`я ОСОБА_16 (а.с.33);

- законом ДНР «Про поліцію» (а.с.34-62);

- інформаційною карткою, наявною в матеріалах справи, відповідно до якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є громадянином України, документований паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області (а.с.100);

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 07.08.2023, відповідно до якої компакт диск з файлами, на яких зображено ОСОБА_5 , який долучено до матеріалів кримінального провадження, визнано речовим доказом (а.с.10).

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Надаючи оцінку допустимості доказів, суд виходить з того, що стороною захисту допустимість досліджених судом доказів не оспорюється і всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_5 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Надаючи оцінку сукупності досліджених доказів, а саме показам допитаних в судовому засіданні свідків та письмових доказів, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та одночасно оцінюючи достовірність таких доказів, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, за обставин, встановлених судом.

Отже, поза всяким розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_5 , будучи громадянином України, після окупації віськовослужбовцями зс рф м. Волноваха Донецької області, усвідомлюючи, що дана територія окупована державою-агресором, будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою війни проти України, добровільно погодився зайняти посаду у незаконному правоохоронному органі влади, а саме склав присягу працівника «органів внутрішніх справ Донецької народної республіки» та приступив до виконання покладених на нього обов`язків представниками окупаційної адміністрації Російської Федерації та так званої ДНР.

Такі дії ОСОБА_5 поза всяким розумним сумнівом були умисними, оскільки останній усвідомлював (не міг не усвідомлювати) суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Судом в умовах змагальності сторін не встановлено обставин, за яких добровільність зайняття ОСОБА_17 посади у незаконно створеному правоохоронному органі, можна було б поставити під сумнів.

Доводи захисника обвинуваченого щодо недоведеності винуватості ОСОБА_5 зводяться до власної оцінки наведених та досліджених судом доказів, будь-якими доказами, не підтверджені, а тому судом не приймаються.

Оцінивши в сукупності зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, суд уважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні умисних дій, що виразились у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, обставини вчинення злочину ОСОБА_5 у тяжкий для країни час, в умовах воєнного стану та повномасштабного вторгнення держави агресора, а також відомості про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшували покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення в період воєнного стану.

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковані його діяння, у виді реального позбавлення волі з конфіскацією майна та позбавленням права обіймати посади з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності. Цей захід примусу внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні наслідки та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини. Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з дня фактичного взяття його під варту.

Питання з речовими доказами вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/105-23/1388-ФП від 18.05.2023 у розмірі 3346 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 14.12.2023 року (справа № 237/6779/23) на транспортний засіб DACIA LOGAN, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , слід залишити незмінним оскільки обвинуваченому призначено покарання у вигляді конфіскації майна.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна та з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності строком на 10 (десять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з дня фактичного взяття його під варту.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Речові докази: компакт диск з файлами, на яких зображено ОСОБА_5 , який долучено до матеріалів кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/105-23/1388-ФП від 18.05.2023 у розмірі 3346 грн.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Інформацію про ухвалення вироку опублікувати у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1