Провадження № 1-кп/638/1205/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001209 від 14 жовтня 2024 року з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Завгородне Балаклійського району Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працевлаштований, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 12 червня 2022 року близько 23:00 год., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в одній з кімнат квартири за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту через раптову сварку на побутовому ґрунті, використовуючи дерев`яний стілець в якості знаряддя злочину, наніс ним два удари в область голови ОСОБА_6 , від яких останній ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 10-12/2748-C/22 від 19.09.2023 ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Причиною смерті ОСОБА_6 стала закрита тупа травма голови з наявністю переломів кісток основи черепа та епідурального крововиливу.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб вчинення злочину, кваліфікацію його дій, повідомив суду, що під час тимчасової окупації міста Ізюм проживав разом з матір`ю та братом ОСОБА_6 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить матері. 12 червня 2022 року, під час спільного з братом розпивання алкогольних напоїв, у них виник конфлікт. Конфлікти були і раніше, оскільки ОСОБА_6 вживав наркотики, мав судимість, раніше часто ображав ОСОБА_4 . Під час цього конфлікту вони штовхалися, завдавали обопільних ударів. В якийсь момент ОСОБА_4 впав на коліно. Після цього вони почали боротися. Під час боротьби ОСОБА_4 в темноті нащупав дитячий дерев`яний стілець з бильцем, який взяв і вдарив ним ОСОБА_6 по голові один чи два рази, точно не пам`ятає. Від удару ОСОБА_6 ойкнув і перестав бити та ображати ОСОБА_4 . Після цього вони разом викурили по цигарці протягом близько двох хвилин, та пішли спати по кімнатах. Вночі ніяких конфліктів після цього не було, в квартирі сторонніх осіб, крім матері, не було. Вранці, близько 05:00 год. ОСОБА_4 розбудила матір, яка сказала, що брат без свідомості лежить у коридорі. ОСОБА_4 пересвідчився, що ОСОБА_6 дихає. Не перевертаючи та не чіпаючи ОСОБА_6 , ОСОБА_4 пішов до блок-посту, щоб викликати швидку. Коли приїхала швидка, то ОСОБА_4 перебував у своїй кімнаті та не виходив з неї. Будь-яку медичну допомогу до приїзду швидкої не надавав. Визнав обставини, викладені в обвинувальному акті, зазначив, що щиро розкаявся у вчиненому.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_4 , його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, доводиться безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме:

- показаннями представника потерпілої ОСОБА_7 , яка повідомила суду, що очевидцем події не була, проте їй відомо, що ОСОБА_4 проживав разом зі своїм братом ОСОБА_6 та матір`ю. Їй відомо, що обвинувачений разом з братом періодично вживали алкогольні напої;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка повідомила суду, що мешкала в м. Ізюмі до 21.09.2022. Під час тимчасової окупації перебувала в м. Ізюм. Свідок знала матір обвинуваченого ОСОБА_9 , знала, що у неї було два сина ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Свідок мешкала в сусідньому під`їзді, бачила обвинуваченого з матір`ю. З ними також мешкав його брат ОСОБА_10 , якого свідок бачила періодично коли він заходив у під`їзд. Бачила сім`ю лише на вулиці. Свідку не відомо чи була сім`я конфліктною, проте від людей чула, що в сім`ї зловживали алкогольними напоями, особисто цього не бачила, бійок не бачила і не чула. В червні 2022 року до свідка додому прийшов ОСОБА_12 , який мешкає в одному під`їзді з сім`єю ОСОБА_13 , і сказав, що там сталось щось серйозне. Свідка покликали в квартиру ОСОБА_13 , оскільки вона має досвід медичного працівника. Зайшовши в квартиру, побачила, що на підлозі лежить ОСОБА_10 , біля якого були блювотні маси. Голова лежала до виходу з квартири. Праворуч сидів ОСОБА_14 , який був нетверезий. Він сидів мовчки. Чи був хтось ще в квартирі не пам`ятає. У ОСОБА_10 була дуже серйозна травма голови, що було видно за його станом. Інших ушкоджень на тілі свідок не бачила. Поранення на голові не розглядала, сукровиця була на підлозі в області, де лежала голова. ОСОБА_10 був непритомний, але живий, оскільки були ознаки життя, тремтіли повіки. Свідок оцінила його стан тяжким, оскільки він не рухався. Ніяких дій не робила, не чіпала його, але було видно, що він живий. Далі в квартиру не проходила. Після цього сказала викликати швидку, бо «тут кримінал». Очікувала на приїзд швидкої на лавочці. Потім приїхала швидка, ОСОБА_10 винесли на носилках з пов`язкою на голові і відвезли. Після цього ОСОБА_15 та ОСОБА_10 свідок не бачив. Пізніше ОСОБА_16 сказав, що ОСОБА_10 помер. До цієї події конфліктів чи бійок ОСОБА_10 з ОСОБА_11 біля під`їзду не бачила. Нічого поганого про ОСОБА_11 не чула;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка повідомила суду, що в м. Ізюмі мешкає з народження. Під час тимчасової окупації нікуди не виїжджала. Родина ОСОБА_13 їй відома, знає всіх членів сім`ї. ОСОБА_18 разом з синами ОСОБА_11 і ОСОБА_10 жили в квартирі, яка знаходиться на 1 поверсі, на одному сходовому майданчику з квартирою свідка, навпроти. ОСОБА_10 і ОСОБА_11 мешкали разом лише під час окупації, оскільки у них ще був будинок в м. Ізюмі. ОСОБА_11 до окупації жив окремо, а під час окупації переїхав до матері і брата. У ОСОБА_11 є донька і внучка, він був одружений. ОСОБА_10 і ОСОБА_11 під час спільного проживання вживали алкогольні напої, часто були у стані сп`яніння. Конфліктів між ними не бачила. Інколи чула як матір сварилася на них, одного разу бачила на обличчі матері синці. Влітку 2022 року, точний день не пам`ятає, зранку почула гупіт і сварку, голос ОСОБА_19 , яка сварилась. В цей час почула з їхньої квартири звук, ніби скло розбилося, а потім тупий глухий звук, ніби когось головою об стіну вдарили чи ліктем об стіну. Після цього у вікні побачила швидку біля будинку і сусідів. Бачила медичну сестру швидкої допомоги, яка кричала: «Як ти міг? Він же твій брат!». Бачила як ОСОБА_10 винесли на носилках, з-під ковдри виглядали ноги, вони були синього кольору. Його повезли до лікарні. Чула як сусіди сказали, що ОСОБА_11 вбив ОСОБА_10 , це казали ОСОБА_20 , ОСОБА_16 і ОСОБА_21 . ОСОБА_11 після цього не бачила, оскільки після цього приїхали російські військовослужбовці. Від сусідів дізналася, що ОСОБА_10 помер у цей же день. ОСОБА_11 повернувся десь через місяць. Про події у нього не розпитувала, він також не розповідав. Після повернення ОСОБА_11 проживав разом з матір`ю;

- протоколом огляду місця події, проведеного 21 вересня 2022 року в період часу з 10:37 год. до 13:45 год. на земельній ділянці поряд з кладовищем за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Шекспіра, під час якого виявлено, зокрема, заховання № 382, в якому у пакеті знаходиться труп невідомого чоловіка;

- ілюстративною таблицею до протоколу огляду місця події від 21 вересня 2022 року;

- протоколом огляду трупа від 05 жовтня 2022 року, відповідно до якого труп чоловіка № 2748, був доставлений до ХОБСМЕ у поліетиленовому мішку, могила № 382;

- протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 27 жовтня 2022 року;

- протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 01 червня 2023 року;

- протоколом огляду трупа від 09 серпня 2023 року, відповідно до якого на трупі невідомої особи чоловічої статі № 2748-с/22, могила № 382, виявлено перелом кісток основи черепа, який бере свій початок на межі лобної з права і правої скроневої кісток, проходить вниз і вліво на 1,5 см до заду від крила клиноподібної кістки по правій середній черепній ямці, пересікає «турецьке сідло», в лівій середній черепній ямці розділяється на лінію перелому № 1, яка проходить на 2,5 см до заду від крила клиноподібної кістки і на відстані 4 см. від «турецького сідла» розділяється на 2 лінії, утворюючи фрагмент лівої скроневої кістки розмірами 5х2,5 см. Лінія перелому № 2 відходить до низу вліво, проходить спереду від «пірадміки» лівої скроневої кістки і переходить до заду і вверх, де затухає, з`єднуючись із лінією перелому № 1 (а саме із вище описаним фрагментом);

- протоколом огляду місця події, проведеного 15 жовтня 2024 року в період часу з 15:25 год. до 17:15 год. у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено РБК на марлевий тампон; фрагмент килиму коричнево-бежевого кольору з візерунком розміром 68х84 см; фрагмент килиму з кімнати № 3 брудно-коричневого кольору з візерунком розміром 62х62 см; центральну дерев`яну перегородку з шафи з кімнати № 3 розміром 48х38 см (перегородка);

- фототаблицею до протоколу огляду місця події від 15 жовтня 2024 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15 жовтня 2024 року, під час якого ОСОБА_4 показав, як він правою рукою навпомацки знайшов стілець та показав механізм нанесення двох ударів по брату правою рукою навколішки в одній позі, брат у цей час знаходився у положенні сидячи; після чого показав у коридорі, де знайшов брата наступного дня після конфлікту; повідомив, що стілець спалив на вогнищі під час приготування їжі;

- фототаблицею до протоколу проведення слідчого експерименту від 15 жовтня 2024 року;

- відеозаписом до слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 15.10.2024;

- стенограмою відеозапису від 23 жовтня 2024 року слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 15.10.2024;

- протоколом огляду предмету від 23 жовтня 2024 року;

- протоколом огляду предмету від 25 листопада 2024 року;

- висновком судово-медичної експертизи № 10-12/2748-C/22 від 19 вересня 2022 року, відповідно до якого: «труп невідомого чоловіка (з могили №382) знаходиться в стані пізніх гнильних змін... На тлі вказаних змін було встановлено закриту тупу травму голови у вигляді крововиливу в правий скроневий м`яз, лінійних переломів кісток основи черепа (правої лобної, правої та лівої скроневих кісток, клиноподібної кістки), гематом над твердою мозковою оболонкою в правій передній, середній та задній черепних ямках, що утворилися зажиттєво, від контакту з тупим (тупими) твердим (твердими) предметом (предметами), індивідуальні та конструктивні особливості якого (яких) не відобразилися в ушкодженнях, за механізмом удар-роздавлення, і знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті… Закрита тупа травма голови має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя (згідно п.п. 2.1.3 «б», «г» «Правил»). З наведених причин (стан трупних змін) не можливо визначити за який час до настання смерті утворилися ушкодження… Причиною смерті невідомого чоловіка можна вважати закриту тупу травму голови з наявністю переломів кісток основи черепа та епідурального крововиливу… Стан розвитку гнильних змін та жировоску на трупі невідомого чоловіка дозволяє встановити, що давність настання смерті становить орієнтовно від 2-4 місяців до 1 року»;

- висновком судово-медичної експертизи № 16/2325-C/2748-C/22 від 05 жовтня 2022 року, відповідно до якого: «При судово-медичній експертизі м`язу стегна трупа невідомого чоловіка, на вигляд = років (№10-12/2748-С/22) метиловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоамиловий спирти не виявлені»;

- висновком судово-медичної експертизи № 4/992-C/22 від 06 жовтня 2022 року, відповідно до якого: «Судово-імунологічне дослідження зуба, волосся від трупа Невідомого чол (№10-12/2748-с/22) не проводилося. Надалі дослідження буде проводитися на во судово-слідчих органів»;

- висновком судово-медичної експертизи № 13/1195-C/23 від 07 вересня 2023 року, відповідно до якого: «На підставі проведеної судово-медичної експертизи мікропрепаратів і внутрішніх органів та м`яких тканин від трупа невідомого чоловіка встановлено: вираженні гнильні зміни паренхіми надісланих внутрішніх органів та м`яких тканин, у зв`язку з встановити патологічні зміни та ушкодження в них не видалося можливим»;

- висновком молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-22/14343-БД від 23 листопада 2022 року, відповідно до якого: «встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) нігтьової пластини трупа № 2748 (могила № 382) (об`єкт № 1.1), які належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі (таблиця 1.1, додаток 1). Також встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) ?-хромосоми нігтьової пластини трупа № 2748 (могила № 382) (об`єкт № 1.1Y) (таблиця 1.1, додаток 1)»;

- висновком молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-23/12082-БД від 22 червня 2023 року, відповідно до якого: «Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію гр. ОСОБА_4 , який є рідним братом 19.12.1973 р.н. (об`єкт № 1.1), 09.03.1979 р.н. по обом батькам гр. ОСОБА_6 , (таблиця 1.1, додаток 1). букального. Також встановлено епітелію генетичні ознаки (ДНК-профіль) ?-хромосоми зразка гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об`єкт № 1.1Y) (таблиця №1, додаток 1)»;

- висновком молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-23/17514-БД від 22 серпня 2023 року, відповідно до якого: «Між собою нігтьову пластину трупа № 2748 (могила № 382), якої досліджено (об`єкт № 1.1У) згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 23.11.2022 № СЕ-19/121-22/14343-БД, та гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об`єкт № 1.1У згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 22.06.2023 № СЕ-19/121-23/12082-БД), є біологічна спорідненість за чоловічою лінією»;

- висновком молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/121-24/28961-БД від 22 жовтня 2024 року, відповідно до якого: «Ймовірність походження цих ДНК-профілів від повнорідних братів особи, нігтьову пластину трупа № 2748 (могила № 382) якої досліджено (об`єкт № 1.1 згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 23.11.2022 № CE-19/121-22/14343-БД), та гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об`єкт № 1.1 згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 22.06.2023 № СЕ-19/121-23/12082-БД), становить не менше ніж 99,9999996%. Між гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (об`єкт 1.1 У згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 22.06.2023 № CE-19/121-23/12082-БД), та особою, нігтьову пластину трупа № 2748 (могила № 382) якої досліджено (об`єкт № 1.1 У згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 23.11.2022 № СЕ-19/121-22/14343-БД), є біологічна спорідненість за чоловічою лінією»;

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 10-14/33-c/24/10-12/2748-c/22 від 31 жовтня 2024 року, відповідно до якого: «При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 , на фоні пізніх гнильних змін, встановлені такі ушкодження: закрита тупа травма голови у вигляді крововиливу в правий скроневий м`яз, лінійного перелому кісток склепіння та основи мозкового відділу черепа (лобної кістки справа, правої та лівої скроневих кісток, клиноподібної кістки), гематоми над твердою мозковою оболонкою в правих передній, середній та задній черепних ямках, що має ознаки зажиттєвого виникнення, а також прямий перелом грудини в 4-му міжребір`ї, прямі переломи правих 3-7-го ребер по середньо-ключичній лінії, та непрямі переломи лівих 2-8-го ребер по середньо-ключичній лінії, які не мають ознак того, що вони виникли зажиттєво. Керуючись п. 4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995р. закрита тупа травма голови має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження критерієм небезпеки для життя (згідно п.п. 2.1.3 «б», «г» «Правил...). З наведених причин (пізні гнильні зміни) неможливо визначити, за який час до настання смерті утворилися ушкодження голови. Не виключена можливість отримання тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 , при обставинах, на котрі вказує підозрюваний ОСОБА_4 в протоколі допиту та під час проведення слідчого експерименту за його участю, та не суперечать судово-медичним даним в частині механізму (способу) нанесення тілесних ушкоджень»;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 803 від 20 листопада 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_4 у період часу, якому відповідає правопорушення, виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю та перебував у стані гострої неускладненої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно зі ст. 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

За змістом ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Показання свідків не викликають у суду сумнівів у їх правдивості, добровільності та достовірності, є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим суд визнає їх належними та допустимими доказами вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Письмові докази, які були безпосередньо досліджені судом також узгоджуються між собою та з іншими доказами, які були безпосередньо досліджені судом, не викликають у суду сумнівів їх достовірності. Недопустимості доказів згідно вимог ст. 87-89 КПК України судом не встановлено, оскільки всі докази зібрані органом досудового розслідування та досліджені судом відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Істотних порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли свідчити про недостовірність досліджених доказів, судом встановлено не було.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, дотримуючись засад змагальності кримінального провадження, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає досліджені під час судового розгляду докази належними та допустимими, оскільки вони містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування; передбачені як джерела доказування у КПК України; зібрані з дотриманням чинного кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом (ч. 1, 2 ст. 17 КПК України).

Національне законодавство не містить визначення поняття «поза розумним сумнівом», проте згідно з релевантною судовою практикою Верховного Суду та прецедентною практикою ЄСПЛ, стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів і обставини, установлених судом на підставі допустимих доказів, є та версія, що обвинувачений є винним у пред`явленому обвинуваченні.

Частина 2 статті 121 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого.

Безпосереднім об`єктом цього злочину є життя та здоров`я особи. З об`єктивної сторони дане кримінальне правопорушення характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти таку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» (далі Постанова), питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

З огляду на знаряддя вчинення злочину - дерев`яний стілець, який є важким предметом, локалізацію тілесних ушкоджень, які завдано в життєво важливий орган голову потерпілого, спосіб нанесення ушкоджень два удари, які нанесено з такою силою, що це призвело до лінійного перелому кісток склепіння та основи мозкового відділу черепа, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 , завдаючи ОСОБА_6 два удари важким предметом зі значною силою у життєво важливий орган (голову), не міг не усвідомлювати, що такий удар є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, може спричинити тяжкі тілесні ушкодження останньому, отже мав умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , які з рештою спричинили смерть останнього, проте яка не охоплювалася умислом обвинуваченого, оскільки він не передбачав можливості настання смерті ОСОБА_6 , хоча повинен був і міг її передбачити, враховуючи обставини завдання тяжких тілесних ушкоджень.

Усе це в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_4 мав умисел на нанесення умисних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , які спричинили смерть останнього.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена поза розумним сумнівом, а тому суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Крім того, при призначенні покарання суд керується принципами співмірності, справедливості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких, призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу обвинуваченого.

Згідно зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, є тяжким злочином.

Дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, встановлено, що він одружений, неповнолітніх дітей чи інших осіб на утриманні не має, не працює, військовозобов`язаний, за місцем проживання характеризується в цілому посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, наявність однієї обставини, яка пом`якшує покарання, та наявність однієї обставини, що обтяжує покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання у межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, оскільки на переконання суду таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Підстави для застосування положень ст. 69 КК України відсутні.

Початок строку відбуття покарання слід рахувати з дня взяття ОСОБА_4 під варту на підставі ухвали слідчого судді про застосуванням запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме з 16 жовтня 2024 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ст. 72 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати на проведення судових експертиз вартістю 7734,35 грн, 6748,17 грн, 2425,85 грн, 4496,84 грн, а всього у загальному розмірі 21405,21 грн на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

У зв`язку з призначенням покарання у виді позбавлення волі, запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 , необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Оскільки майно, на яке було накладено арешту кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не підлягає спеціальній конфіскації, судом не призначено покарання у виді конфіскації майна, не застосовано спеціальної конфіскації, суд скасовує арешт такого майна відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Початок строку відбуття покарання рахувати з 16 жовтня 2024 року, зарахувавши відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2024 року до дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», застосований до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази, а саме: зразки букального епітелію ОСОБА_4 ; змив РБК на марлевий тампон; фрагмент килиму коричнево-бежевого кольору з візерунком розміром 68х84 см; фрагмент килиму з кімнати № 3 брудно-коричневого кольору з візерунком розміром 62х62 см; центральна дерев`яна перегородка з шафи з кімнати № 3 розміром 48х38 см (перегородка), які поміщені в 1 (один) спец-пакет, опечатаний пломбою № А676689, та передані на зберігання до камери схову ГУНП в Харківській області згідно з квитанцією № 3298 від 27.11.2024 знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз у розмірі 21405,21 грн (двадцять одна тисяча чотириста п`ять гривень 21 копійка).

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2024 року (справа № 953/9578/24, провадження № 1-кс/953/7714/24) на змив РБК на марлевий тампон; фрагмент килиму коричнево-бежевого кольору з візерунком розміром 68х84 см; фрагмент килиму з кімнати № 3 брудно-коричневого кольору з візерунком розміром 62х62 см; центральну дерев`яну перегородку з шафи з кімнати № 3 розміром 48х38 см (перегородка) скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1