ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/2430/25 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2237/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.114-1КК України
ВИРОК

Іменем України

03 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харків в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2025 року стосовно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова Харківської області, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, одружений, військовозобов?язаний, маючий на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 114-1 КК України до 5 (п?яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та з покладенням на нього обов`язків зазначених у вироку.

Згідно вироку, 24 лютого 2022 року указом Президента України №64/2022, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено воєнний стан на всій території України.

Цього ж дня у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким зокрема зобов?язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення громадян, які призиваються на військову службу.

Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов?язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» до структури Збройних Сил України входять органи військового управління, з?єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення), затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов?язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 9 Положення передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов?язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Відповідно до п. 12 Положення територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в особі його керівника представляє інтереси Збройних сил України у відносинах, у тому числі з громадянами на відповідній території.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Положеннями ст. І Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період це період, що настає з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно п. 5 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов?язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

На виконання вказаних вище норм, вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1487 від 30.12.2022, Положення про ТЦК та СП, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №154 від 23.02.2022, представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки спільно із представниками Національної поліції здійснюють заходи щодо призову військовозобов?язаних та резервістів під час мобілізації.

Таким чином, викладені вище положення чинного законодавства України свідчать про те, що забезпечення мобілізаційної готовності є невід?ємною частиною законної діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань.

У той же час, ОСОБА_8 , якому було достовірно відомо про збройний напад російської федерації на Україну та проведення загальної мобілізації на території України представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, перешкоджав законній діяльності Збройних Сил України в особливий період за наступних обставин.

Так, відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 23.07.2024 №470/2024, на виконання вимог наказу начальника Лозівського гарнізону від 03.10.2024 №92 «Про створення груп оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 » створено групи оповіщення військовозобов?язаних у складі, у тому числі ІНФОРМАЦІЯ_4 , до якої 05.10.2024 входили, зокрема: офіцер відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 молодший лейтенант ОСОБА_10 , водій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 , начальник відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12 .

На виконання наказу начальника Лозівського гарнізону № 92 від 03.10.2024 та відповідно до графіку роботи груп оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіцер відділення обліку мобілізаційної роботи

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 , водій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 , начальник відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12 , які є військовослужбовцями Збройних сил України, за участі дільничного офіцера поліції ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 та старшого інспектора-чергового чергової частини ВП № 1 Лозівського РВП ГУНІ в Харківській області ОСОБА_14 , 05.10.2024, приблизно о 08:30, здійснювали свої службові обов?язки, перебуваючи біля магазину «Мобілочка», розташованого за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Павлоградська, 35В, де підійшли до невстановленого в ході досудового розслідування громадянина, з метою проведення мобілізаційних заходів в умовах воєнного стану, зокрема уточнення його військово-облікових даних та вручення, при встановленні підстав, повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військово лікарської комісії і вирішення питання про його придатність для проходження військової служби.

В цей же час, у ОСОБА_8 , який перебував поряд та спостерігав за тим, як представники ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 за участі працівників ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , здійснюють мобілізаційні заходи, зокрема намагалися перевірити військово-облікові документи у невстановленого в ході досудового розслідування громадянина, виник злочинний умисел на вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії російської федерації проти України, загрози її національній безпеці, знаходячись біля магазину «Мобілочка», розташованого за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Павлоградська, 35В, усвідомлюючи, що перед ним знаходяться військовослужбовці, які були одягнені у відповідний формений одяг, з розпізнавальними знаками, які виконують свої службові обов?язки відповідно до законодавства України і є військовослужбовцями Збройних сил України, почав поводити себе агресивно, безпричинно висловлюватись в їх бік нецензурною лайкою, та перешкодив останнім у здійсненні законної діяльності, яка полягала у проведенні мобілізаційних заходів в умовах воєнного стану та перевірці військово-облікових документів у невстановленого в ході досудового розслідування громадянина.

Далі, ОСОБА_16 , продовжуючи свої протиправні дії, направлені на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, продовжив поводити себе агресивно, почав вчиняти активний опір, та наніс один удар головою в обличчя офіцеру відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, у вигляді закритої тупої травми з синцем на спинці і крилах носу із заходом на нижні повіки обох очей та закритий перелом кісток носа без зміщення, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями створив перешкоди для успішної реалізації функцій військовослужбовцями Збройних Сил України, а саме проведення мобілізаційних заходів в умовах воєнного стану, зокрема заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів в межах їх законної діяльності спричинивши при цьому військовослужбовцю Збройних Сил України ОСОБА_10 тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням cт. 75 КК України, що потягло безпідставне та неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які просили залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 93 - 99), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст. 65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжкимзлочином; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, з середньо-спеціальною освітою, одружений, маючий на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та мати ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка хворіє на онкологічне захворювання, не працюючий, на військовому обліку не перебуває, згідно з характеристикою, наданою директором управляючої компанії ТОВ Сервіс контроль та характеристик сусідів ОСОБА_8 за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря- психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, часткове відшкодування моральної шкоди, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, районний суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_8 , можливе без ізоляції його від суспільства.

Такий підхід при призначенні покарання, з урахуванням насамперед особи обвинуваченого, колегія суддів находить таким, що не в повній мірі відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Враховуючи вказані дані, фактичні обставини скоєного злочину, дані про особу ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання є таким що не відповідає дійсності.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції повною мірою не врахував тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення і його підвищену суспільну небезпечність у сучасних умовах.

Так, останній створив реальні перешкоди для успішної реалізації функцій військовослужбовцями Збройних Сил України, а саме проведення мобілізаційних заходів в умовах воєнного стану у той час коли держава перебуває у стані ведення реальних бойових дій. Тож подібні заходи, спрямовані на перешкоджання оповіщення людських мобілізаційних ресурсів, як і завдання тілесних ушкоджень військовослужбовцю можуть мати вплив на підрив військових дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим та завдає ще більшої шкоди інтересам суспільства.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком районного суду, про те, що виправлення цього обвинуваченого, з урахування його віку, ставлення до праці та військової служби можливе без ізоляції від суспільства.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтоване застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, колегія суддів знаходить їх слушними виходячи з наступного.

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 , раніше несудимий, однак застосування судом першої інстанції стосовно ОСОБА_8 ст. 75 КК України фактично створює уяву у інших осіб про можливість уникнути реального відбування покарання за подібний злочин і як наслідок не запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, що в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України є неприпустимим.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при постановленні вироку судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України є підставою для його скасування.

У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2025 року стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок призначивши ОСОБА_8 , покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України 5 (п`яти) років позбавлення волі без застосування ст. ст. 75, 76 КК України.

Строк відбування покарання обчислювати ОСОБА_8 з дня його затримання для виконання цього вироку.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді