Провадження № 1-кс/201/4500/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року м. Дніпро

Слідча суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу голови Громадської організації «НОН-СТОП УКРАЇНА» ОСОБА_3 щодо бездіяльності прокурора, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И Л А:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшла скарга голови Громадської організації «НОН-СТОП УКРАЇНА» ОСОБА_3 щодо бездіяльності прокурора, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та просить зобов`язати уповноважених осіб органу досудового розслідування Дніпропетровської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР та почати досудове розслідування за заявою голови ГО «НОН-СТОП УКРАЇНА» ОСОБА_3 від 07 жовтня 2025 року за вих. № 07/10/2025-3-4 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

В обґрунтування поданої скарги, заявник зазначає, що 07 жовтня 2025 року за вих. № 07/10/2025-3-4 головою ГО «НОН-СТОП УКРАЇНА» - ОСОБА_3 , з використанням технологій електронної пошти, з накладенням ЕЦП (КЕП), з офіційної електронної пошти ГО «НОН-СТОП УКРАЇНА», а саме , на офіційну електронну пошту Дніпропетровської обласної прокуратури, а саме , було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення.

На даний час, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості за вказаною заявою про вчинення кримінального правопорушення не внесені, не повідомлено про початок досудового розслідування, витяг з ЄРДР не надано.

Заявник зазначає у скарзі, що в ході здійснення правозахисної діяльності ГО «НОН-СТОП УКРАЇНА» встановлено, що, колишній директор Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України - ОСОБА_4 , використовуючи свої службові повноваження, фактично перетворив науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України, яка мала фіксувати збитки від російської агресії, на інструмент особистого збагачення. Дніпропетровський науково-дослідний інститут судових експертиз (далі - ДніпроНДІСЕ) є однією з провідних державних експертних установ України. Інститут заснований у 2002 році відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 червня 2002 року № 341-р. До цього, з 1993 року, він функціонував як Дніпропетровське відділення Харківського науководослідного інституту судових експертиз імені М. С. Бокаріуса. ДніпроНДІСЕ є державною спеціалізованою установою, яка у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України «Про судову експертизу», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про засади запобігання і протидії корупції», іншими законами України, процесуальним законодавством, постановами та розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами та розпорядженнями Міністерства юстиції України, а також іншими нормативно-правовими актами.

Щорічно Інститут виконує десятки тисяч судових експертиз, бере участь у формуванні належної доказової бази, надає висококваліфіковану експертну допомогу правоохоронним органам, судам усіх рівнів, органам місцевої влади та громадянам. Напрямами діяльності ДніпроНДІСЕ є проведення судових експертиз у кримінальних провадженнях, цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, виконавчих провадженнях; наукова діяльність у галузі судової експертизи і криміналістики та впровадження її результатів у практику; проведення експертних досліджень із питань, що виходять за межі судочинства, з використанням методів судової експертизи (з оформленням результатів як висновків експертних досліджень); підготовка фахівців у сфері судової експертизи та підвищення кваліфікації судових експертів; науково-інформаційна та методична діяльність.

У 2022 році ОСОБА_4 був призначений на посаду директора Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (ДніпроНДІСЕ). Від моменту свого призначення він систематично створював умови, які призводили до порушення ефективності роботи інституту та підриву довіри до його діяльності.

Фактично, протягом керівництва ОСОБА_4 проведення судових експертиз у ДніпроНДІСЕ систематично затягувалося без обґрунтованих причин, що створювало штучні перешкоди для своєчасного та ефективного здійснення досудового розслідування. При цьому пріоритетне виконання експертних досліджень надавалось замовленням, мотивованим виключно комерційним інтересом окремих осіб, що призводило до порушення державних інтересів, підриву авторитету інституту та довіри до його професійної діяльності.

Зокрема, дотримання строків проведення експертиз забезпечувалося лише у тих справах, в яких був зацікавлений сам директор. За наявною інформацією, для прискорення експертних досліджень та отримання неправомірної вигоди ОСОБА_4 використовував механізми прихованого фінансування через підконтрольну громадську організацію - ГО «ГРОМАДСЬКА ІНІЦІАТИВА РОЗУМНИХ РІШЕНЬ» (). Кошти, отримані від незаконної діяльності, виводилися поза межі офіційного обліку.

Діяльність ОСОБА_4 на посаді директора ДніпроНДІСЕ призвела до систематичного затягування проведення судових експертиз без обґрунтованих причин, пріоритетного виконання робіт на користь приватних осіб із комерційними інтересами, отримання ним неправомірної вигоди за пришвидшення експертиз, а також виведення цих коштів через підконтрольну громадську організацію ГО «ГРОМАДСЬКА ІНІЦІАТИВА РОЗУМНИХ РІШЕНЬ». Такі дії порушують законодавчо встановлені строки та порядок проведення експертиз, підривають авторитет і професійну репутацію інституту, створюють штучні перешкоди для досудового розслідування та ставлять під загрозу державні інтереси в сфері правосуддя.

В діях зазначеного суб`єкта вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

Не дивлячись на очевидність ознак кримінального правопорушення, в порушення вимог ст. 9, 214 КПК України, відомості до ЄРДР не внесені, досудове розслідування не розпочато.

Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

В даному випадку, уповноважена особа, зобов`язана внести відомості до ЄРДР та провести необхідні першочергові слідчі дії. Вказані дії призвели до втрати доказів та слідів кримінальних правопорушень, та є зловживанням.

Таким чином, переправлення заяви про вчинення кримінального правопорушення є не тільки порушенням вимог ч. 4 ст. 214, ч. 1, ч. 2 ст. 218 КПК України, а й укриттям злочину, що є зловживанням з боку органу досудового розслідування та прокуратури.

Заявник надав достатні відомості про вчинення злочинів у вичерпних обсягах і способах доступних не слідчим. Додаткові відомості та докази можуть і повинні бути зібрані лише у спосіб та уповноваженими особами, передбаченими КПК України.

Вказані обставини стали підставою для звернення заявника зі скаргою до слідчого судді.

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, просив розглянути скаргу за його відсутності.

Представник Дніпропетровської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

На запит слідчої судді інформацію щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 07 жовтня 2025 року не надано.

Відповідно до ч. 3ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів в суді не здійснювалось.

Дослідивши матеріали скарги, слідча суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів скарги встановлено, що 07 жовтня 2025 року голова Громадської організації «НОН-СТОП УКРАЇНА» ОСОБА_3 звернувсядо Дніпропетровської обласної прокуратури із заявою про вчинення злочину, що підтверджується роздруківкою з електронної пошти ГО «НОН-СТОП УКРАЇНА» , де зазначено, про надсилання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07 жовтня 2025 року на офіційну електронну пошту Дніпропетровської обласної прокуратури, а саме .

На момент судового розгляду представником Дніпропетровської обласної прокуратури не було надано слідчій судді доказів виконання обов`язку, встановленого ч. 1 ст. 214 КПК України, та внесення відомостей за вказаною вище заявою про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР у встановлений строк.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається не на заявника, а на слідчого і прокурора.

За змістом ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК України, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. З огляду на такі обставини необхідно звернути увагу, що вимога про внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не передбачає здійснення оцінки обґрунтованості таких заяв на наявність ознак складу кримінального правопорушення, а передбачає лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Викладені в такому повідомленні обставини підлягають перевірці, але така перевірка повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Таким чином, слідча суддя констатує пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Доходячи до такого висновку, слідча суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Таким чином, приймаючи до уваги, що невнесення відомостей до ЄРДР за заявою голови Громадської організації «НОН-СТОП УКРАЇНА» ОСОБА_3 від 07 жовтня 2025 року, порушує його права, а також зважаючи на те, що за вказаних обставин посадовою особою Дніпропетровської обласної прокуратури не виконано зазначені положення КПК України, а відомості, які містяться в його заяві безпідставно не внесені до ЄРДР, слід дійти висновку, що скарга підлягає задоволенню.

В той же час вимоги заявника щодо внесення відомостей за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України не підлягають задоволенню, оскільки питання правової кваліфікації кримінального правопорушення належить до повноважень органу досудового розслідування. Слідчий суддя, вирішуючи скаргу в порядку статті 303 КПК України, може виключно зобов`язати уповноважену особу внести відомості до ЄРДР, однак не має права надавати чи змінювати попередню правову кваліфікацію події.

За таких обставин скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 25, 28, 117, 214, 303 - 307 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Скаргу голови Громадської організації «НОН-СТОП УКРАЇНА» ОСОБА_3 щодо бездіяльності слідчого, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб органу досудового розслідування Дніпропетровської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР та почати досудове розслідування за заявою голови ГО «НОН-СТОП УКРАЇНА» ОСОБА_3 від 07 жовтня 2025 року за вих. № 07/10/2025-3-4 про вчинення кримінальних правопорушень.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1