Справа № 135/16/26
Провадження № 1-кс/135/4/26
У Х В А Л А

іменем України

06.01.2026 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого дізнавача СД ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 05.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Суть питання, що вирішується, за чиєю ініціативою воно розглядається

06.01.2026 до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого дізнавача СД ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене в рамках кримінального провадження № 0000004 від 05.01.2026, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В обґрунтування клопотання дізнавач зазначає, що 05.01.2026 у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , під час проведення огляду місця події було вилучено паперовий згорток із вмістом сухої подрібненої речовини зеленого кольору рослинного походження, зовнішні ознаки якої, за даними дізнавача, є характерними для наркотичного засобу рослинного походження. Вказаний згорток поміщено до спеціального пакета «Національна поліція України NPU 5748771».

Постановою старшого дізнавача СД від 05.01.2026 зазначену речовину визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000004 відповідно до вимог ст. 98 КПК України.

Майно є безпосереднім предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, та має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки підлягає подальшому експертному дослідженню для встановлення його виду, кількості, маси та віднесення до заборонених чи обмежених у цивільному обігу речовин, а також може містити інші відомості, необхідні для доказування обставин кримінального правопорушення.

Необхідність накладення арешту дізнавач обґрунтовує тим, що незастосування такого заходу може створити реальну небезпеку знищення, пошкодження, підміни, втрати або незаконного відчуження вилученої речовини, що фактично унеможливить проведення судових експертиз та інших слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення істотних для кримінального провадження обставин.

2. Позиція учасників

Старший дізнавач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи даними про направлення судової повістки.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого, дізнавача, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна, якщо слідчий суддя визнає можливим ухвалити рішення за наявними матеріалами. Враховуючи характер заявленого клопотання, необхідність оперативного вирішення питання щодо процесуального статусу вилученого майна та дотримання строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчий суддя визнав можливим розглянути клопотання за відсутності дізнавача.

Інші учасники кримінального провадження (підозрюваний, власник/володілець майна, захисник) у судове засідання не викликались, оскільки клопотання подано на ранній стадії досудового розслідування, відомості про повідомлення будь-якій особі про підозру на момент розгляду клопотання відсутні, а вилучене майно перебуває у фактичному володінні органу досудового розслідування.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

3. Обставини, встановлені слідчим суддею, та положення закону, якими він керувався. Мотиви, з яких слідчий суддя виходив під час постановлення ухвали

3.1. Факти та обставини, встановлені слідчим суддею, що мають значення для кримінального провадження

З витягу з ЄРДР убачається, що групою дізнавачів СД ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000004 від 05.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту).

З протоколу огляду місця події вбачається, що 05.01.2026 у період з 11:44 до 11:52 на території гаражного кооперативу № 1, розташованого неподалік від будинку № 44 по вул. Ентузіастів у м. Ладижин, було виявлено та вилучено паперовий згорток із сухою подрібненою речовиною зеленого кольору рослинного походження, яка напередодні була виявлена у ОСОБА_4 . Згорток упаковано у спеціальний пакет «Національна поліція України NPU 5748771», про що зроблено відповідну відмітку в протоколі та на самому пакеті.

Постановою дізнавача від 05.01.2026 вилучену речовину визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000004 відповідно до ст. 98 КПК України як об`єкт, що може бути предметом кримінально протиправних дій, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України.

Клопотання про накладення арешту на майно подано до суду 06.01.2026, тобто не пізніше наступного робочого дня після фактичного вилучення майна, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 171 КПК України.

3.2. Положення закону, якими керувався слідчий суддя

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження, серед іншого, є тимчасове вилучення майна та арешт майна (п. 6, 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення; потреби досудового розслідування виправдовують відповідний ступінь втручання у права і свободи особи; може бути виконане завдання, для виконання якого вони звернулися із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Згідно зі статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України зобов`язаний врахувати: правову підставу для арешту; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для відповідних осіб.

3.3. Мета і підстави арешту вилученого майна

Досліджені матеріали свідчать, що вилучена у ОСОБА_4 суха подрібнена речовина зеленого кольору рослинного походження, поміщена до пакета «Національна поліція України NPU 5748771», може бути предметом кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто ймовірним наркотичним засобом рослинного походження, і підлягає експертному дослідженню.

Отже, зазначена речовина відповідає ознакам речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, а отже, наявні підстави для застосування п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна з метою забезпечення збереження речового доказу.

Незастосування арешту майна може призвести до виникнення вимог щодо його повернення особі за правилами ст. 169 КПК України, що з урахуванням характеру предмета (ймовірний наркотичний засіб) фактично унеможливить проведення експертизи, належне дослідження його фізичних та хімічних властивостей, а також створюватиме небезпеку незаконного обігу цієї речовини.

З огляду на зазначене, арешт майна у вигляді вказаної речовини є необхідним, співмірним завданням кримінального провадження і відповідає цілям, визначеним статтями 131, 132, 170 КПК України, а саме - забезпеченню дієвості досудового розслідування та збереженню речового доказу.

Даних про те, що арешт цього майна призведе до надмірного обмеження прав добросовісного власника чи інших осіб, судом не встановлено, при цьому сама речовина, враховуючи її імовірний правовий статус, не є об`єктом вільного цивільного обігу.

З урахуванням викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавач довів наявність правових підстав, мети й необхідності арешту майна, а також можливість виконання завдання, для якого подано клопотання, як того вимагають статті 132, 170, 173 КПК України.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 167, 170-173, 174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого дізнавача СД ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 05.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене у в ході проведеного 05 січня 2026 року огляду місця події майно, а саме: суху подрібнену речовину зеленого кольору рослинного походження, що міститься в паперовому згортку, поміщену до спеціального пакету «Національна поліція України NPU 5748771», яка виявлена у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, дізнавачем, прокурором відповідно до вимог ст. 175 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому (дізнавачу), прокурору, а в разі їх участі - іншому власнику або володільцю майна; у разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали - надіслати їм копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя