Провадження № 11-сс/824/7721/2025 Суддя в II-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

представниці заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчої судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся до слідчої судді Шевченківського районного суду міста Києва із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві, яка полягала у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 03.09.2025.

Ухвалою слідчої судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2025 року скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення. Своє рішення слідча суддя мотивувала тим, заява ОСОБА_7 не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, оскільки у вказаній заяві викладені обставини незгоди ОСОБА_7 щодо складено відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із цією ухвалою ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу у якій указав на її незаконність та необґрунтованість. На думку апелянта є необґрунтованими доводи слідчої судді про відсутність у його заяві від 03.09.2025 про кримінальне правопорушення жодних відомостей та фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення. На переконання апелянта, вказана заява містить усі складові елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 та ст.358 КК України. Швидкий та необ`єктивний розгляд скарги у суді першої інстанції, на думку апелянта призвів до помилкового висновку про відсутність бездіяльності у діях уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань. Зазначив, що предметом доказування у цій справі було саме невиконання уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві вимог, передбачених ч.1 ст.25 та ч.1 ст.214 КПК України у частині невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, враховуючи те, що зазначені положення ч.1 ст.214 КПК України зобов`язують слідчого невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення внести відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань, розпочати досудове розслідування та через 24 години видати заявнику витяг з ЄРДР. Просив ухвалу слідчої судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника заявника ОСОБА_6 , яка апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи і просила скаргу задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Частиною першою ст. 214 КПК України передбачений імперативний обов`язок слідчого, дізнавача, прокурора на внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у випадку надходження заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення. Аналіз указаної норми закону дає підстави стверджувати про те, що відомості до ЄРДР вносяться не по усякій заяві чи повідомленні, а саме по заяві чи повідомленні про вчинене кримінальне правопорушення. Чинний КПК України не містить поняття «заява про вчинене кримінальне правопорушення» та перелік ознак, які дають підстави для віднесення певної заяви до заяви про вчинене кримінальне правопорушення. На думку колегії суддів указані обставини можливо встановити із змісту ч.5 ст. 214 КПК України якою передбачений перелік відомостей, які вносяться до ЄРДР.

Аналіз положень частин першої та п`ятої ст. 214 КПК України дає підстави стверджувати про те, що заявою про вчинене кримінальне правопорушення є письмове звернення до особи, уповноваженої на внесення відомостей до ЄРДР, про вчинене діяння, яке підпадає під ознаки однієї чи декількох статей (частин статей) Особливої частини КК України із викладенням у цьому зверненні обставин, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення та дають можливість особі, уповноваженій на внесення відомостей до ЄРДР, здійснити попередню правову кваліфікацію цього діяння із зазначенням статті (статей, частини статті, статей) Особливої частини КК України. Зміст указаної вище норми закону указує на те, що для внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення достатньо подання заяви яка формально відповідає зазначеним вище критеріям.

Вивчивши заяву ОСОБА_7 , адресовану Територіальному управлінню ДБР, розташованому у місті Києві, а також фактичні обставини, які стали підставою для подання цієї заяви, слідчий суддя обґрунтовано визнав те, що указану заяву не можливо розцінити як заяву про злочин, в розумінні положень ст. 214 КПК України. Колегія суддів із таким рішенням погоджується у повному обсязі. Аналіз заяви ОСОБА_7 дає підстави стверджувати про те, що вона не відповідає зазначеним вище критеріям, тобто вона не містить посилання на обставини за яких можливо стверджувати про дійсність вчинення діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення і не дає можливості здійснити попередню кваліфікації тих дій, які ОСОБА_7 розцінюються як кримінальне правопорушення.

Колегія суддів зважає на те, що сутність заяви ОСОБА_7 зводиться до незгоди із процесуальними діями/бездіяльністю працівників поліції під час складання щодо нього протоколу про адміністративне право рушення. Колегія суддів при цьому зважає і на те, що діючим законодавством передбачений інший порядок дій, у випадку непогодження особи із такими діями судді. Наведене у своїй сукупності указує на правильність висновків слідчого судді, що містяться в ухвалі слідчої судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2025 року, які є належним чином мотивованими.

Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність, необґрунтованість чи невмотивованість ухваленого слідчим суддею рішення.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 та відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала слідчої судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2025 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві, яка полягала у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 03.09.2025 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7 відмовити.

Ухвалу слідчої судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2025 рокупро відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві, яка полягала у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 03.09.2025 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

______________________ _________________________ __________________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3