КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 199 КПК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2025 року, -

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС - криміналіста 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_11 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні -прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_12 , про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 липня 2025 року, відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Музиківка Білозерського району Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який є депутатом Херсонської обласної ради VIII скликання, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 438 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2025 року, постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні клопотання, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації та постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною.

Вказує, що судовому засіданні прокурор лише формально перерахував деякі ризики, які на його думку, продовжують існувати та виправдовують подальше тримання ОСОБА_10 під вартою.

При цьому, прокурором не було наведено безсумнівних та об?єктивних доказів існування наведених ризиків, а аргументи носили характер припущення.

Зазначає, що ризик переховування ОСОБА_10 від органі досудового розслідування та суду ґрунтується виключно на припущеннях та спростовується фактичними обставинами які містяться в матеріалах кримінального провадження та письмовими доказами наданими стороною захисту.

Так, ОСОБА_10 , в 2022 році був вимушений виїхати з тимчасово окупованої території Херсонської області через єдиний можливий шлях - тимчасово окуповану територію АР Крим до країн Європейського Союзу. Після отримання відомостей через засоби масової інформації про те, що він, начебто, співпрацював з окупаційною ОСОБА_10 повернувся із сім?єю до України, де добровільно з?явився до органів безпеки для надання необхідних пояснень, після чого ініціював проведення низки процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Помилковим є також твердження про те, що місто Херсон, де наразі проживає та зареєстрований ОСОБА_10 знаходиться у зоні бойових дій, а отже останній може перейти на тимчасово окуповану територію, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Окрім того, ризик знищення речей та документів які мають значення для кримінального провадження не був доведений стороною обвинувачення в судовому засіданні,.

Так, за місцем проживання та роботи ОСОБА_10 органом досудового розслідування неодноразово проводились обшуки, вилучались речі та документи. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває з квітня 2022 року до теперішнього часу, змінюється вже третій орган досудового розслідування.

Аналогічним чином, тривалість кримінального провадження, обізнаність ОСОБА_10 про його обставини та допитаних свідків, які є мешканцями с. Музиківка, де розташоване аграрне підприємство «Сапфір-Агро» ( в тому числі свідків-працівників підприємства), відсутність доказів можливого впливу на цих осіб з боку підозрюваного, дає всі підстави стверджувати про відсутність ризику впливу на згаданих свідків.

Можливість вчинення ОСОБА_10 інших аналогічних злочинів носить лише характер припущення та в той же час не перешкоджає застосуванню більш м?якого запобіжного заходу.

На думку автора апеляційної скарги слідчим суддею належним чином не обґрунтована не можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_10 більш м?якого запобіжного заходу не пов?язаного з ізоляцією від суспільства.

Крім того, в порушення вимог ст. 177 КПК України слідчим суддею не врахована репутація підозрюваного, міцність його соціальних зв?язків, вік та стан здоров`я.

Звертає увагу, що ОСОБА_10 , є депутатом Херсонської обласної ради, має постійне місце роботи та проживання, одружений, має двох дітей з якими підтримує міцні родинні зв?язки, є інвалідом третьої групи, раніше не судимий.

Щодо обґрунтованості підозри, зазначає, що в межах кримінальних проваджень № 0000062 від 07.03.2025 року та № 0000106 від 30.04.2022 року, які були об?єднані в одне провадження, одні й ті ж дії ОСОБА_10 , вчинені в один і той же час кваліфіковані за різними статтями КК України.

Так, 05.03.2025 року ОСОБА_10 повідомлено про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, у кримінальному провадженні № 0000106, а 11.03.2025 року, за тим же фактом повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченому 4.5 ст. 27, ч.1 ст. 438 КК України.

Таким чином, повідомлення ОСОБА_10 про підозру у вчиненні злочину передбаченому ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 438 КК України, є абсолютно необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СУ ГУ СБ України в Автономній Республіці Крим перебуває кримінальне провадження № 0000062, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 березня 2025 року за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 438 КК України.

11 березня 2025 року о 17 год. 11 хв. ОСОБА_10 був затриманий в порядку ст. 615 КПК України.

Того ж числа ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 438 КК України.

06.03.2025 Дніпровський районний суд міста Києва застосував запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою до 05.05.2025 включно та визначено розмір застави у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400 грн. Однак, 26.03.2025 Київським апеляційним судом скасовано ухвалу місцевого суду від 06.03.2025 та постановлено нову ухвалу про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою до 05.05.2025 включно, без права внесення застави.

28.04.2025, постановою заступника прокурора Автономної Республіки Крим та міста Севастополя продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 3-х місяців, тобто до 05.06.2025.

30.04.2025 слідчим суддею Дніпровського районного суду міста Києва продовжено строк тримання під вартою підозрюваного до 30.05.2025 без визначення застави.

23.05.2025 (клопотання датоване 22.05.2025) слідчий в ОВС - криміналіст 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в Автономній Республіці Крим майора юстиції ОСОБА_13 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні -прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_12 з клопотанням про продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою, з огляду на наявність передумов, передбачених ст. 177, 178, п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2025 року вказане клопотання органу досудового розслідування було задоволено та ОСОБА_10 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 5 липня 2025 року.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог законодавства.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 438 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання і технічного запису судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання та матеріали, які його обґрунтовують, і, всупереч доводам сторони захисту, правильно встановив, що викладені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні органу досудового розслідування і доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною і достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 438 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_10 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_10 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , характер та обставини інкримінованих йому дій, підвищену суспільну небезпеку злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_10 є депутатом Херсонської обласної ради, має постійне місце роботи та проживання, одружений, має двох дітей з якими підтримує міцні родинні зв?язки, є інвалідом третьої групи, раніше не судимий., не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_10 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

В сукупності із обставинами, які приведені вище, для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_10 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які звернута увага в апеляційній скарзі.

З урахуванням вказаних обставин слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою, при цьому врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Таким чином, доводи сторони захисту про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому вислухавши і врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС - криміналіста 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в Автономній Республіці Крим майора юстиції ОСОБА_11 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні -прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_12 , про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 липня 2025 року, відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4