Справа 369/8123/15-к Головуюча в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1458/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурорки ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0002390 від 01.07.2015 за апеляційною скаргою прокурорки Києва-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2024 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Севастополь, АР Крим, громадянку України, з вищою освітою, розлучену, проживаючу в АДРЕСА_1 , раніше не судиму, засуджено:

за ч. 2 ст. 307 КК України на підставі ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, та на підставі ст. 77 КК України без конфіскації майна;

за ч. 1 ст. 321 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

на підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_8 визначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладено обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 30 червня 2015 року, близько 16 години, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи по вул. Магістральній на в`їзді в м. Боярка Києво-Святошинського (нині Фастівського) району Київської області, праворуч автодороги в напрямку м. Вишневе Києво-Святошинського (нині Бучанського) району Київської області, з метою подальшого збуту взяла з попередньо домовленого місця, тим самим придбала наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, який був упакований у 62 поліетиленові згортки, загальною масою в речовині становить 4,4861 грами, усвідомлюючи, що він являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено, помістила їх у свою сумку та в такий спосіб незаконно зберігала з метою подальшого збуту, після чого через невеликий проміжок часу, близько 17 години, була затримана на тому ж місці працівникам поліції, які у ході огляду вилучили у ОСОБА_8 придбані нею раніше 62 згортки.

Крім цього, 30 червня 2015 року, близько 16 години, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи по вул. Магістральній на в`їзді в м. Боярка Києво-Святошинського (нині Фастівського) району Київської області, праворуч автодороги в напрямку м. Вишневе Києво-Святошинського (нині Бучанського) району Київської області, з метою подальшого збуту взяла з попередньо домовленого місця, тим самим придбала сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол), загальною масою в речовинах становить 3,8242 грами, без спеціального на те дозволу, достовірно усвідомлюючи, що він являється сильнодіючим лікарським засобом, що був упакований у 62 поліетиленові згортки, які помістила у свою сумку та в такий спосіб незаконно зберігала з метою подальшого збуту, після чого через невеликий проміжок часу, близько 17 години, була затримана на тому ж місці працівниками міліції, які в ході огляду вилучили у ОСОБА_8 придбані нею раніше 62 згортки з сильнодіючим лікарським засобом.

В апеляційній скарзі прокурорки вказано на незаконність вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість. В обгрунтування скарги вказала на те, що призначаючи ОСОБА_8 покарання на підставі ст. 69 КК України, а саме нижче за найнижчу межу, встановлену санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, і прийнявши рішення про звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, було встановлено наявність тих самих обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених: щире каяття та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин. Так, суд в мотивувальній частині оскаржуваного вироку не навів обґрунтованих мотивів застосування до ОСОБА_8 ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку, тобто суд застосував закон, який не підлягає застосуванню, а, отже, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Так, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуваний вирок, не врахував те, що ОСОБА_8 вчинила два злочини, які відносяться до тяжких та середньої тяжкості злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших кримінальних правопорушень проти здоров`я населення, вчинені нею за попередньою змовою з іншою особою, за які передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а також особу обвинуваченої, яка понад 7 років ухилялась від судового розгляду. Враховуючи вищенаведене, призначене судом ОСОБА_8 остаточне покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, ч. 1 ст. 321 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна із застосуванням положень ст. 69 КК України, від відбування якого її звільнено на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, є таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Просила вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною та призначити покарання:

за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією усього належного їй на праві власності майна;

за ч. 1 ст. 321 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

на підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_8 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй на праві власності майна.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу прокурорки, захисник ОСОБА_7 , вказав на необґрунтованість її доводів, а вирок законним та постановлений з урахуванням всіх обставин справи. Вважав, що судом першої інстанції об`єктивно враховано всі обставини справи, а саме щире та свідоме каяття обвинуваченої та ухвалено, що виправлення ОСОБА_8 може відбуватися без ізоляції від суспільства в умовах контролю поведінки уповноваженим органом пробації, а тому вирок є обгрунтованим та вмотивованим і не підлягає скасуванню. Окрім цього, прокурор в своїх доводах не вказує на порушення умов та підстав звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, які передбачені диспозицією ст.75 КК України, оскільки в частині першій цієї статті законодавцем передбачено чіткий та вичерпний перелік підстав, наявність яких обумовлює можливість застосування судом зазначеного кримінального закону. Звернув увагу, що норми ст. 75 КК України не містять обмежень щодо її застосування, з урахуванням тяжкості злочину, на що безпідставно посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, як на підставу неправильного застосування цього кримінального закону. Разом з цим, звернув увагу, що ОСОБА_8 щиро розкаялася, та готова нести відповідальність за вчинене, а також вчинення нею кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, до кримінальної відповідальності притягується вперше, працевлаштована, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, у неї наявні стійкі соціальні зв`язки, на обліку у лікарів психіатра та нарколога вона не перебуває. За час, що минув з моменту вчинення злочину обвинувачена не притягувалася до адміністративної або кримінальної відповідальності, що додатково свідчить про щирість її каяття та наміру виправитися. Будь яких відомостей, які б негативно характеризували особу обвинуваченої прокурором також не надано. Крім того, зазначив, що внаслідок значного часу який минув з моменту вчинення обвинуваченою злочину, понад 8 років, та з урахуванням поведінки обвинуваченої, ступінь суспільної небезпеки від вчинених кримінальних правопорушень в значній мірі зменшилася. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурорки

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурорки, яка апеляційну скаргу прокурорки підтримала, підтвердила її доводи та просила її задовольнити;

обвинувачену та її захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора в частині необхідності ухвалення нового вироку;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції щодо обставин кримінального провадження, докази стосовно яких судом першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду не досліджувались і щодо яких не надійшло апеляційних скарг, апеляційним судом не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги, відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК України, колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурорки в частині невідповідності призначеного судом покарання ОСОБА_8 ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість, а також в частині неправильного звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням колегія суддів вважає переконливими та такими, які ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопрушень.

За правилами ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків, передбачених законом, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого злочину, особи винного та інших обставинах справи.

Як убачається із мотивувальної частини вироку, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суддя місцевого суду врахувала ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, один із яких відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, працює, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, у неї наявні стійкі соціальні зв`язки, на обліку у лікарів психіатра та нарколога вона не перебуває.

У якості обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , згідно ст.66 КК України, суддя першої інстанції визнала її щире каяття, яке полягало у відвертому осуді обвинуваченою своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, а також вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин. При цьому, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Врахувавши наведене, суддя місцевого суду дійшла висновку про можливість призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України на підставі ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, та на підставі ст. 77 КК України без конфіскації майна, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини цієї статті.

Із указаними висновками судді суду першої інстанції колегія суддів не погоджується. Встановлені місцевим судом обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 хоча і повинні враховуватися при призначенні їй покарання, однак не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що положення ч.1 ст.69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідне кримінальне правопорушення, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами кримінального правопорушення, поведінкою особи під час вчинення кримінального правопорушення та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та/або небезпечність винуватої особи.

На переконання колегії суддів, при визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів кримінального правопорушення, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Водночас, таких обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що давало би підстави призначити їй покарання із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України, матеріали кримінального провадження не містять. Таких обставин у ході апеляційного розгляду не встановлено.

Зокрема, поза увагою суду залишились фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, а саме: два епізоди незаконного збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону, упакованого в 62 поліетиленові згортки загальною масою 4,4861 грама, а також сильнодіючого лікарського засобу - дифенгідраміну (димедролу), загальною масою 3,8242 грама. Наведене дає підстави для обґрунтованого припущення про те, що ОСОБА_8 могла продовжувати свою злочинну діяльність пов`язану зі збутом наркотичних засобів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять буд-яких даних, які би указували на можливість виправлення обвинуваченої без відбування призначеного покарання.

У вироку судом першої інстанції не наведено мотивів із яких він дійшов до висновку про те, що кримінальні правопорушення обвинуваченою були вчинені в результаті збігу тяжких особистих обставин, зокрема, що це за сімейні обставини, та як їх наявність могла вплинути на обвинувачену, спонукаючи її до вчинення кримінальних правопорушень. Наведене указує на необгрунтованість висновків суду першої інстанції в частині визнання зазначених вище обставин такими, які пом`якшують покарання обвинуваченої.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість призначення ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті.

Встановлені судом першої інстанції дані, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , а також долучені до матеріалів кримінального провадження характеризуючи дані особи ОСОБА_8 враховуються колегією суддів в контексті оцінки призначення їй покарання. Наведене у своїй сукупності приводить колегію суддів до переконання, що відповідати вимогам ч.2 ст.65 КК України, тобто бути таким, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією всього майна, яке їй належить на праві власності.

У зв`язку із викладеним, вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку, відповідно до вимог п.2 та п.4 ч.1 ст.420 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок.

ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією усього належного їй на праві власності майна, окрім належного їй житла;

за ч. 1 ст. 321 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

на підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_8 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй на праві власності майна,окрім належного їй житла.

У решті вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Строк відбування покарання рахувати із моменту взяття ОСОБА_8 під варту у ході звернення вироку до виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

_________________ _____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4