УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1718/25

Провадження № 1-кс/568/177/25

22 жовтня 2025 р. м.Радивилів

Слідчий суддя Радивилівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_7 за матеріалами кримінального провадження за №0000338 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.01.2025 р. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, понтонера 2 понтонного відділення 2 понтонного взводу 2 понтонної роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

встановив:

До Радивилівського районного суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням відділення поліції №2 Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області у складі групи слідчих здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000338 від 13.01.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на виконання указу Президента України №65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» 02.12.2024 громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований в АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України під час загальної мобілізації.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04 грудня 2024 року №350 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_5 вважається таким, що прийнятий на посаду понтонера 2 понтонного відділення 2 понтонного взводу 2 понтонної роти військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 , всупереч до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, проходячи військову службу на посаді понтонера 2 понтонного відділення 2 понтонного взводу 2 понтонної роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, за відсутності поважних причин, 05 грудня 2024 року о 21 годині 30 хвилин самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться у АДРЕСА_3 , та відправився до свого місця проживання у село Нижні Ворота Мукачівського району Закарпатської області, де проводить службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби по теперішній час.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

21.10.2025 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні військової частини військовослужбовецем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме:

- інформацією з ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що 02.12.2024 ОСОБА_5 призваний для проходження служби у зв`язку із мобілізацією;

- копією витягу із Наказу №350 від 04.12.2024 командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу частини солдата ОСОБА_5 ;

- доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем призваним по мобілізації солдатом ОСОБА_5 ;

- копією витягу із Наказу №188 від 06.12.2024 командира військової частини НОМЕР_1 про призначення службового розслідування відносно солдата ОСОБА_5 ;

- копією акту службового розслідування відносно солдата ОСОБА_5 щодо обставин самовільного залишення ним військової частини;

- копією Наказу №49 від 23.12.2024 командира військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування відносно солдата ОСОБА_5 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 з приводу обставин самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем призваним по мобілізації солдатом ОСОБА_5 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 з приводу обставин самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем призваним по мобілізації солдатом ОСОБА_5 .

Обставини, що свідчать про можливість настання ризиків, передбачених ст.177 КПК України: усвідомлення, що за вчинений злочин законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_5 може залишити тимчасового проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто встановлена наявність ризику, зазначеного у п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України; встановлено, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, з метою схилити їх до зміни раніше наданих показань.

ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, а тому останньому не стане завадою покинути своє місце тимчасового проживання та поїхати у інше місце, таким чином переховуючись там від органу досудового розслідування та/або суду.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення необхідно застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, слідчий звернувся з вказаним клопотанням до слідчого судді.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_10 підтримали клопотання та просили застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні при розгляді клопотання покладаються на розсуд суду.

Вислухавши підозрюваного та його захисника, доводи слідчого та прокурора, ознайомившись з матеріалами клопотання і кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Згідно з практикою ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000338 внесені до вказаного реєстру 13.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Проведеними у кримінальному провадженні слідчими діями встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 .

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, підтверджується сукупністю зібраних доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження, а відтак слідчий суддя погоджується із можливою причетністю ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо наявності ризиків, на які посилався слідчий та прокурор, то слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем та розуміє, що за вчинений злочин законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_5 матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, змінити місце проживання, також ризик впливу на свідків кримінального правопорушення з метою зміни їх показань.

Ухвалою слідчого судді Радивилівського районного суду від 14.10.2025 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 із метою приводу та доставлення до суду для участі в розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

За повідомленням начальника слідчого відділення ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 21 жовтня 2025 року о 14 годині 17 хвилин затриманий у АДРЕСА_4 . .

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.10.2025 року, ОСОБА_5 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді Радивилівського районного суду Рівненської області від 14.10.2025 року про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Так, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, на території України введено воєнний стан який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Тобто, з огляду на положення ч. 8 ст. 176 КПК України та введення воєнного стану в Україні, слідчий суддя позбавлений можливості застосувати до військовослужбовця, який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, інший запобіжний захід, окрім такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, навіть у випадку, якщо слідчий суддя дійде висновку, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Таким чином, обираючи запобіжний захід, слідчий суддя враховує особу ОСОБА_5 , який хоч і не судимий, має постійне місце реєстрації на тимчасово окупованій території, зареєстрований як внутрішньо переміщена особа, однак за місцем реєстрації не проживає, зважаючи, що матеріалами клопотання стверджується вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем, під час дії воєнного стану кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, а саме підозрюваний, будучи обізнаним про тяжкість інкримінованих йому дій, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому може загрожувати у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, санкція частини статті, за якою підозрюється, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, беручи до уваги положення ч. 8 ст. 176 КПК України та продовження на території України строку дії воєнного стану, вважає, що щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Отже, зважаючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, розмір застави у даному кримінальному провадженні, на підставі ч.4 ст.183 КПК України, не визначається.

Згідно з ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_5 затримано 21.10.2025 року, тому строк тримання під вартою слід обчислювати з вказаної дати.

Відповідно до статті 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197, 185 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_7 , за матеріалами кримінального провадження за №0000338 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.01.2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, понтонера 2 понтонного відділення 2 понтонного взводу 2 понтонної роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб з 21 жовтня 2025 року по 19 грудня 2025 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали встановити до 19 грудня 2025 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику відділення поліції №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області та начальнику ДУ «Рівненського слідчого ізолятора».

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та процесуального прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала про застосування запобіжного заходу - взяття під варту оголошена підозрюваному ОСОБА_5 .

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення під розписку.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту із залу суду - негайно.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити родичів ОСОБА_5 про взяття його під варту.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1