Справа № 404/4475/25
Номер провадження 1-кс/404/211/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року місто Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 при підготовці до розгляду скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах Донецького державного університету внутрішніх справ з вимогою закрити кримінальне провадження 0000090 за ч. 4 ст. 191 КК України, зобов`язавши слідчого винести таке процесуальне рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах Донецького державного університету внутрішніх справ звернувся зі скаргою в якій просить закрити кримінальне провадження 0000090 за ч. 4 ст. 191 КК України, зобов`язавши слідчого винести таке процесуальне рішення.

Відповідно до п. 1- 2, 17 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні узгоджуватися із загальними засадами кримінального провадження, зокрема, із забезпеченням права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора та слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За правилами ст.ст. 303-304 КПК України, предметом оскарження є рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, -заявником, потерпілим, його представником чи законним представником підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим -особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності, що оскаржуються під час проведення досудового розслідування. Такий перелік не підлягає поширеному тлумаченню. Вказане процесуальне застереження дозволяє звернутись до слідчого судді не з будь-якою вимогою, а лише з підстав визначених Законом.

Отже скаржник заявив вимогу, яка належить до виключних особистих дискреційних процесуальних повноважень прокурора, та слідчого, але не входить до переліку передбаченому ст. 303 КПК України.

Частиною 2 ст. 303 КПК України визначений порядок оскарження та розгляду інших скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України. Можливе зволікання з винесенням остаточного процесуального рішення стане предметом розгляду під час проведення підготовчого судового засідання.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого/прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. У такому випадку закон повинен містити чітку вимогу про обов`язок слідчого чи прокурора та строк в який зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржено рішення, дія, бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України і ця процесуальна дія має бути вчинена у строки, визначені КПК України.

В іншому випаду, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, особа має право оскаржити рішення слідчого чи прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, чи оскаржити бездіяльність пов`язану з несвоєчасним розглядом поданого нею клопотання, за правилами ст. 220 КПК України.

Під час досудового розслідування на слідчого суддю покладається контроль за дотриманням прав учасників кримінального провадження, а не функція представника сторони обвинувачення.

Зазначене процесуальне застереження прямо передбачено національним процесуальним законом, відповідає основним засадам судочинства, визначеним Конституцією України, є легітимним пропорційним та обгрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

У вимозі скаржника необхідно відмовити у відкритті провадження. Зазначений висновок узгоджується з роз`ясненнями розділу 1.3. узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування».

Висловлене твердження також кореспондується з правовою позицією Конституційного Суду України, згідно якої, обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі Кромбах проти Франції від 13 лютого 2001 року).

Наведене узгоджується з практикою застосування Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 серпня 2022 року (справа № 757/61433/21-к, провадження № 51-372 км 22) та від 05 липня 2022 року (справа № 757/27041/21-к, провадження № 51-3781 км 21, від 14 лютого 2023 року (справа №405/680/22). При цьому кримінальний процесуальний закон не містить правових підстав для втручання до повноважень чи обов`язків представника сторони обвинувачення.

Вимога скаржника виходить за межі процесуальних повноважень слідчого судді. Про це йдеться у Главі 26 КПК України, тому існує ризик нелегітимного втручання до дискреційних повноважень дізнавача,слідчого, прокурора, оскільки постановлення такої ухвали не передбачено кримінальним процесуальним законом.

Слідчий суддя не має процесуальних повноважень прокурора і слідчого, не уповноважений вирішувати цілі та завдання представників сторони обвинувачення. Імперативність цього висновку визначив законодавець і прямо передбачив процесуальним законом, що відповідає основним засадам судочинства і Конституції України. Отже вимога скаржника не передбачена і не виходить до процесуальних повноважень слідчого судді. Про це йдеться у Главі 26 КПК України, тому існує ризик нелегітимного втручання до дискреційних повноважень дізнавача, слідчого, прокурора, оскільки постановлення такої ухвали не передбачено кримінальним процесуальним законом. Імперативність цього висновку законодавець прямо передбачив процесуальним законом, це відповідає основним засадам судочинства і Конституції України. Обов`язковим для виконання є правовий висновок зазначений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 квітня 2024 року, справа № 554/2506/22; провадження № 51-4350кмо23.

Керуючись ст. 304 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах Донецького державного університету внутрішніх справ про закриття кримінального провадження 0000090 за ч. 4 ст. 191 КК України, зобов`язавши слідчого винести таке процесуальне рішення.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання її копії.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1