Провадження №: 1-кс/752/7219/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001938 від 08.02.2013 року,

В С Т А Н О В И В :

25 серпня 2025 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного постановою старшого дізнавача відділу дізнання дізнання Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 10 лютого 2010 року, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Постановою старшого дізнавача відділу дізнання Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 10 лютого 2010 року, затвердженою начальником Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_6 , у кримінальній справі № 51-2586 по факту підробки документів та завідомого їх використання, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 358 ч. 1, 3 КК України, земельні ділянки (№№ 90074003, 90074053) по вул. Заливна, 17, що розташовані у Голосіївському районі м. Києва, були визнані та приєднані речовим доказом до кримінальної справи, та з метою забезпечення збереження речових доказів накладений арешт на ці земельні ділянки.

В подальшому, у зв`язку зі зміною кримінального процесуального закону, кримінальна справа № 51-2586 була перереєстрована 08.02.2013 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001938. Постановою старшого слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 від 26 грудня 2015 року у кримінальному провадженні № 0001938 від 08.02.2013, це кримінальне провадження, відомості про які були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 лютого 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Факт закриття вказаного кримінального провадження був також встановлений судовим рішенням - ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.10.2017 р. у справі № 752/19389/17 (провадження № 1 кс/752/7317/17), у зв`язку з чим додаткового доказування не потребує. Також, із змісту цієї ухвали вбачається, що цим судовим рішенням були скасовані заходи забезпечення зберігання речових доказів, застосовані відповідно до постанови Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві 10 лютого 2010 року у вигляді накладання арешту на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 90074053, власницею якого є ОСОБА_8 . Факт скасування заходів забезпечення також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 439002318 від 11.08.2025 р.

При цьому, ані постановою старшого слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 від 26 грудня 2015 року у кримінальному провадженні № 0001938 від 08.02.2013, ні ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.10.2017 р. у справі № 752/19389/17, не були скасовані заходи забезпечення зберігання речових доказів, застосовані відповідно до постанови Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві 10 лютого 2010 року у вигляді накладання арешту на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 90074003, власницею якого є ОСОБА_4 .

Право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку підтверджується документально такими документами як Свідоцтво від 03.02.1978 р., згідно якого вона набула право власності на жилий будинок, який розташований на цій земельній ділянці, Свідоцтвом про право на особисту власність на домоволодіння від 02.08.2001 р., матеріалами Кадастрової справи № 24279 на земельну ділянку з кодом 90074003, що містить Рішення Київської міської ради від 15.01.2002 № 224/1658 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд» з додатком «Перелік земельних ділянок, які передаються громадянам у приватну власність», Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 . Факт збереження заходів забезпечення зберігання речових доказів у закритому кримінальному провадження підтверджується також Інформаційною довідкою № 438269336 від 05.08.2025 року ( копія довідки додається), згідно якої обтяження було зареєстроване під №9511241 ще 11.02.2010 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора на підставі постанови, К.С. № 51-2586, 10.02.2010, Голосіївське РУ ГУ МВС України у м. Києві, підполковник міліції ОСОБА_6 .

Заявник зазначає, що станом на день подання цієї заяви від дати постанови закриття кримінального провадження від 26.12.2015 року минуло майже 10 років, а це означає, що спливли всі розумні строки для збереження заходів забезпечення у кримінальному провадженні.

В той же час, наявність арешту, накладеного за рішенням органу досудового розслідування на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 90074003, власницею якого є ОСОБА_4 площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 90074003, обмежує її права, як власника нерухомого майна, зокрема, в частині правомочності розпорядження ним цим майном на власний розсуд.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розглянути клопотання у його відсутність, вказане клопотання підтримав з підстав зазначених у ньому, просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна, дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що постановою старшого дізнавача відділу дізнання Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 10 лютого 2010 року, затвердженою начальником Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_6 , у кримінальній справі № 51-2586 по факту підробки документів та завідомого їх використання, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 358 ч. 1, 3 КК України, земельні ділянки (№№ 90074003, 90074053) по вул. Заливна, 17, що розташовані у Голосіївському районі м. Києва, були визнані та приєднані речовим доказом до кримінальної справи, та з метою забезпечення збереження речових доказів накладений арешт на земельні ділянки (№№ 90074003, 90074053) по вул. Заливна, 17, що розташовані у Голосіївському районі м. Києва.

Постановою старшого слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 від 26 грудня 2015 року у кримінальному провадженні № 0001938 від 08.02.2013, кримінальне провадження, відомості про які були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 лютого 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК України.

Ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову в його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, прямо не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

Разом із тим, положеннями ч. 9 ст. 100 КПК України, визначено, що у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно зі статтями 171-174 цього Кодексу. Посилання в ч. 9 ст. 100 КПК України на те, що клопотання розглядається згідно зі статтями 171-174 КПК України, слід сприймати як таке, що свідчить про наявність у суду за результатами такого розгляду відповідних повноважень вирішити питання про долю речових доказів і документів.

Таким чином, враховуючи, що кримінальне провадження №0001938 від 08.02.2013 року, в рамках якого було накладено арешт, закрито, проте питання про скасування арешту майна не вирішено, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не має правової підстави, у зв`язку з чим арешт, накладений постановою старшого дізнавача відділу дізнання дізнання Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 10 лютого 2010 року, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою старшого дізнавача відділу дізнання дізнання Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 10 лютого 2010 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001938 від 08.02.2013, а саме на на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 90074003, власницею якого є ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1