Справа № 192/3214/25
Провадження № 1-кс/192/377/25
Ухвала

Іменем України

09 грудня 2025 року

Слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання заступника начальника слідчого відділення Відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0004281 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 листопада 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Просянці Куп`янського району Харківської області, не одружений, призваний до військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуває у військовому званні «солдат», місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз 16.06.2016 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням, просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004281, внесеному 20.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 191 від 30.06.2024 солдат ОСОБА_5 призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 та поставлений на всі види забезпечення. Таким чином, солдат ОСОБА_5 в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 04 серпня 2024 року самовільно залишив військову частину (місце служби) НОМЕР_1 на локації АДРЕСА_2 , тим самим самовільно залишив розташування військової частини, звідки прибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, ввірених йому за посадою, заходів для повернення до розташування військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був незаконно відсутній на військовій службі до 08 грудня 2025 року, коли останній був доставлений до відділення поліції № 1 Дніпровського РУП № 1, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено. Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_5 є громадянином України, призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , призваний до військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуває у військовому званні «солдат».

Слідчий посилається на те, що викладені обставини дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що підтверджуються: актами службового розслідування, проведеного за фактом нез`явлення до військової частини без поважних причин, з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану, повідомленнями про вчинення кримінальних правопорушень, рапортом про виявлення відсутності у військовій частині тощо.

Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена у виді позбавлені волі від п`яти до десяти років, з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а у випадку доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному, загрожує реальне позбавлення волі;

2) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний має можливість, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що також підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , який, являючись військовослужбовцем, має «широкий» доступ до будь-якого виду зброї, яку може застосувати під час тиску на свідків. Крім того, під важелем понесення відповідальності, підозрюваний, будучи діючим військовослужбовцем, якщо відносно останнього буде застосовано інший запобіжний захід, може самовільно залишити місце служби та взагалі територію України, що у свою чергу утворить самостійний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 КК України.

Беручи до уваги, що органом досудового розслідування встановлені докази скоєння підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років (згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином), а також те, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не дозволить запобігти вказаним ризикам. Окрім цього, згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали вказане клопотання. Прокурор також вказував, що підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, а слідчий на відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного та те, що він раніше судимий.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти клопотання слідчого про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував, за змістом його пояснень, раніше він перебував у цивільному шлюбі, має двох неповнолітніх дітей, однак після звільнення з місць позбавлення волі з ними та іншими родичами не має зв`язку, він хворіє, не є людиною з інвалідністю, певний час проживав у місті Дніпрі без реєстрації, точну адресу не пам`ятає, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов таких висновків.

У судовому засіданні встановлено, що Відділенням поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004281 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 листопада 2024 року.

Підслідність визначена постановою першого заступника керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, датованою 16 жовтня 2025 року.

08 грудня 2025 року ОСОБА_5 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 04 серпня 2024 року самовільно залишив військову частину (місце служби) НОМЕР_1 , на локації АДРЕСА_2 , тим самим самовільно залишив розташування військової частини, звідки прибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, ввірених йому за посадою, заходів для повернення до розташування військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був незаконно відсутній на військовій службі до 08 грудня 2025 року, коли останній був доставлений до відділення поліції № 1 Дніпровського РУП № 1, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Обґрунтованість підозри підтверджується, зокрема, такими доказами:

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.06.2024 № 191, за змістом якого 30 червня 2024 року вважати таким, що прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з визначеним посадовим окладом солдата ОСОБА_5 , курсанта навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки (копія, а.с. 16);

повідомленням військової частини від 16.08.2024 про вчинення кримінального правопорушення, за змістом якого за результатами проведеного службового розслідування встановлено, що на підставі рапорту командира 4 навчальної роти старшого викладача 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 від 05.08.2024 стало відомо, що солдат ОСОБА_5 , курсант 4 навчального взводу 4 навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 відсутній на військовій службі без поважних причин і не виконує обов`язки військової служби, самовільно залишивши табірний збір військової частини НОМЕР_1 з 20:50 04 серпня 2024 року; з матеріалів службового розслідування вбачається, що солдат ОСОБА_5 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 30.06.2024 (копія, а.с. 10);

рапортом командира 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки ОСОБА_8 та начальника школи індивідуальної підготовки ОСОБА_9 , за змістом якого близько 20:50 04.08.2024 під час вечірньої перевірки особового складу в строю був відсутній солдат ОСОБА_5 , місцезнаходження його невідоме, на телефонні дзвінки не відповідає, пошукові дії результату не дали (копія, а.с. 13);

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.08.2024 № 231, за змістом якого військовослужбовця за призовом по мобілізації солдата ОСОБА_5 , курсанта навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки вважати таким, що з 04.08.2024 самовільно залишив військову частину (копія, а.с. 17);

доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, якого призвано за мобілізацією до 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_5 (копія, а.с. 18);

актом службового розслідування (копія, а.с. 17);

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2024 № 775 «Про результати службового розслідування» (копія, а.с. 41);

показаннями підозрюваного ОСОБА_5 , за змістом яких 04 серпня 2024 року самовільно покинув ВЧ НОМЕР_1 , дозволу на вибуття з військової частини йому ніхто не давав, наміру продовжувати військову службу на теперішній час не має (копія протоколу допиту від 08.12.2025).

Слідчий суддя зазначає, що ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Слідчий суддя звертає увагу, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України). Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України»).

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності в особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то слідчий суддя дійшов таких висновків.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, не має міцних соціальних зв`язків, проживає не за місцем реєстрації, офіційно не одружений, доказів, що на його утриманні перебувають діти чи інші особи, суду не надано. Тому суд погоджується з тим, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Суд також вважає, що наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, оскільки він не має постійного заробітку, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, наміру продовжувати військову службу не має, про що повідомив при допиті.

Під час розгляду клопотання не встановлено достатніх підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в тому числі домашнього арешту, особистої поруки, особистого зобов`язання.

Тому слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такий запобіжний захід відповідає завданням кримінального провадження, встановленим обставинам, особі підозрюваного, меті застосування запобіжного заходу запобіганню зазначеним ризикам та забезпеченню належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином, клопотання слідчого суд задовольняє.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 372 КПК України,

постановив:

Клопотання заступника начальника слідчого відділення Відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0004281 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 листопада 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 лютого 2026 року включно.

Негайно взяти ОСОБА_5 під варту у залі суду.

Строк дії ухвали визначити до 06 лютого 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1