У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові, під час судового розгляду кримінального провадження, № 0000317 від 04.09.2022 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ, Харківської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

клопотання обвинуваченого та його захисника про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова на стадії судового розгляду справи по суті знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

3 жовтня 2025 року (вх.№ 31079/25) на адресу суду надійшло письмове клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали, просили його задовольнити, зазначивши про те, що підстави звільнення від кримінальної відповідальності та наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав обвинуваченому зрозумілі, як і безумовна можливість судового розгляду з вирішенням справи по суті.

Прокурор у судовому засідання проти задоволення клопотання не заперечував, зважаючи на те, що строки давності не переривалися та не зупинялися.

Заслухавши обвинуваченого на підтримку заявленого ним клопотання, захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, повторно роз`яснивши обвинуваченому суть обвинувачення і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, а також безумовну можливість продовження судового розгляду в загальному порядку та обов`язком прокурора довести винуватість поза розумним сумнівом, також роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У ч. 2 ст. 285 КПК України передбачено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

За правилами ч. 3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2, 3 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, всупереч вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», яким заборонено незаконний обіг психотропних речовин, не маючи на це спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, без мети збуту, 03.09.2022 близько 19:20 год перебуваючи у парку «Горіховий гай» у м. Львові на землі виявив зіп-пакет, обмотаний ізоляційною стрічкою із вмістом фрагменту паперу з наркотичною речовиною ЛСД, підняв його та зберігав при собі для власного вжитку, чим незаконно придбав (знайшов шляхом привласнення знайденого), психотропну речовина, (+)-лізергід (ЛСД, ЛСД-25), обіг якої заборонено, масою 0,000058 грама.

Надалі, 03.09.2022, перебуваючи по вул. Янева, 10 у м. Львові був виявлений працівниками Національної гвардії України під час здійснення патрулювання території Франківського району м. Львова, після чого на місце події викликано слідчо-оперативну групу Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області, яким ОСОБА_3 , добровільно видав вище вказану психотропну речовину.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України.

Нормами ст. 12 КК України встановлено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Частиною першою ст. 309 КК України (у редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення) передбачена відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, - у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, подія кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , мала місце 03.09.2022, тобто на час розгляду клопотання минуло більше 3 (трьох) років, що є підставою для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

В матеріалах справи відсутні дані про судимості обвинуваченого, а відтак і про переривання строків давності відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, а також про ухилення обвинуваченого від досудового розслідування або суду, що могло б вплинути на зупинення строків давності згідно з ч. 2 ст. 49 КК України.

Постановою від 06.12.2021 у справі № 521/8873/18 Верховним Судом сформульовано правовий висновок, відповідно до якого за змістом приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності. На підставах, передбачених ст. 49 КК України, особа також може бути звільнена судом від покарання (ч. 5 ст. 74 КК України), зокрема у випадку, коли особа заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження з цієї підстави. Слід звернути увагу на те, що імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на підозрюваного, обвинуваченого чи захист, які мають право заявити відповідне клопотання. Виходячи з аналізу зазначених норм кримінального процесуального права, суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно до положень ст. 285 КПК України роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК України зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зі змісту ст.ст. 284, 288 КПК України вбачається, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Тобто, саме наявність цих процесуальних умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Також суд бере до уваги, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

При цьому, визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину. Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду від 29 липня 2021року у справі № 552/5595/18.

Крім цього, як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.05.2025 у справі №709/2049/17 положеннями КПК України не передбачено імперативних норм, які зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування ст. 49 КК України встановлювати фактичні обставини справи, оскільки для суду розгляд такого клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є першочерговим. Якщо клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності було подано в ході судового розгляду справи по суті, під час або після стадії з`ясування обставин та перевірки їх доказами (ст. 363 КПК України), то суд за результатами розгляду цього клопотання, установивши наявність підстав для застосування положень ст. 49 КК України, у своєму рішенні може (однак не зобов`язаний) установити факт скоєння обвинуваченим інкримінованого йому кримінально караного діяння та наявність у його діях складу злочину.

Однак, судом не закінчено з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, обвинувачений свою вину заперечував, тому суд позбавлений можливості встановлювати фактичні обставини справи.

За даних обставин відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Відтак, клопотання слід задовольнити.

Відповідно до висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З урахуванням зазначеного, процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні у сумі 1 887,80 грн слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 283-288, 318, 368-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника, адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за № 0000317 від 04.09.2022, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази, які містяться у камері зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області:

- один змив із ізоляційної стрічки, який поміщено в паперовий конверт; та

- фрагмент паперу із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - (+)-лізергід (ЛСД, ЛСД-25), масою 0,000058 грама, який перенесено до скляної віали, закритої кришкою з полімерного матеріалу синього кольору та поміщено у полімерний пакет з номером 0369922 - знищити після набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні у сумі 1887,80 грн віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Повний текст ухвали виготовлено 06.10.2025.

Суддя: ОСОБА_1