Провадження № 1-кс/204/2861/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року слідчий суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотанняслідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокуроромЗахідної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000061 від 19.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000061 від 19.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000061 від 19 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Західною окружною прокуратурою міста Дніпра. В ході досудового розслідування встановлено, що до Західної окружної прокуратури міста Дніпра, надійшло інформування із Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про те, що гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 за попередньою змовою групою осіб, здійснюють зберігання, придбання та збут вогнепальної зброї на території міста Дніпра, без передбаченого законом дозволу. 06. 06.10.2025 року громадянин ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видав свій мобільний телефон марки «TECNO», в корпусі рожевого кольору, з сім картою НОМЕР_1 , який після цього було поміщено до спец. пакету ICR0226604. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Таким чином, необхідністю накладення арешту на об`єкти, які є доказами злочину та речовими доказами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є їх збереження.На підставі викладеного вище, слідчий звертається до суду з даним клопотанням про арешт майна. просить розглянути клопотання без виклику власника майна, їх захисника, згідно ч.2 ст.172 КПК України.

Від слідчогонадана заява, у якій він просить розглянути клопотання без виклику власника майна, згідно ч.2 ст.172 КПК Українита без його участі.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю за можливе розглянути клопотання без повідомлення власника майна, його захисника (захисників), а також інших заінтересованих осіб.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно зі ст. 4 Конвенції Ради Європи «Про відмивання, виявлення, вилучення і конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, та про фінансування тероризму» (ратифіковану Законом України N 2698-VI від 17.11.2010) - «слідчі і тимчасові заходи» - Кожна Сторона зобов`язана вжити такі заходи, які можуть знадобитися для можливості її здатності швидко визначити, виявити, заблокувати або заарештувати майно, яке підлягає конфіскації для того, щоб, зокрема, сприяти здійсненню конфіскації надалі.

Згідно зі ст. 5 даної Конвенції, держава Україна зобов`язана вжити заходів, які можуть знадобитися для того, щоб забезпечити застосування заходів щодо блокування, арешту та конфіскації також до:a) майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи;b) майна, отриманого із законних джерел, якщо до нього було повністю або частково приєднані доходи, отримані злочинним шляхом; c) прибутку або інших вигод, отриманих від доходів, від майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи, отримані злочинним шляхом, або від майна, до якого залучені доходи, отримані злочинним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В судовому засіданні встановлено, щоСлідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000061, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.09.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України. 06.10.2025 року ОСОБА_6 добровільно видав представнику органу досудового розслідування свій мобільний телефон рожевого кольору, одна із ідентифікуючих ознак картка стільникового оператора НОМЕР_1 .Згідно постанови слідчого від 06 жовтня 2025 року, мобільний телефон марки «TECNO», в корпусі рожевого кольору, з сім картою НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000061.

Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи органу досудового розслідування, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, а саме з метою забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості його знищення, пошкодження, відчуження, у зв`язку з чим, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 107, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 376 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000061 від 19.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «TECNO», в корпусі рожевого кольору, з сім картою НОМЕР_1 , добровільно виданий 06.10.2025 року громадянином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1