КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2088/2025 Категорія: ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України
ЄУН: 755/3361/18 Суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002966 за обвинуваченням

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Богуслава Київської області, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2024 року задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 ; кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 4 березня 2017 року за № 0002966 відносно ОСОБА_8 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, закрито в частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 190 КК України на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із тим, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення було розпочате не на підставі заяви потерпілого.

Ухвала обґрунтована тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358, ч.4 ст.190 КК України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 4 березня 2017 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві було внесено до ЄРДР відомості про виявлене кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України за № 0002966.

16 лютого 2018 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 366, ч. 4 ст. 190 КК України за № 0002966 на підставі виявленого правопорушення за матеріалами правоохоронних та контролюючих органів. При цьому потерпілі та заявники відсутні.

Постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 від 22 лютого 2018 року на підставі доручення № 06-5/726 від 12 вересня 2016 року визнано потерпілим КП «Київпастранс» () в особі ОСОБА_11 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002966 від 4 березня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до висновку оперуповноваженого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 , розглянувши матеріали ЖЄО № 8768 від 20 жовтня 2016 року, ним встановлено, що 20 жовтня 2016 року надійшли матеріали, які зареєстровані за № 8768 від 20 жовтня 2016 року за заявою директора КП «Київпастранс» про колективне звернення жителів гуртожитку автобусного парку № 2 КП «Київпастранс», в ході проведення перевірки з слідчого відділу Дніпровського УП у м. Києві надійшов матеріал ЖЄО № 87618 від 20 жовтня 2016 року з рапортом слідчого СВ Дніпровського УП у м. Києві ОСОБА_13 , який, вивчивши зазначені матеріали, встановив, що зібрані матеріали не містять відомостей про кримінальне правопорушення.

Крім того, згідно з даними витягу Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, що за адресою м. Київ, вул. Празька, 12, власником є приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі», щодо відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно відомості відсутні, що підтверджує, про те, що КП «Київпастранс» не є власником гуртожитку за адресою м. Київ, вул. Празька, 12.

Відповідно до змін, внесених до ст. 477 КПК України 6 грудня 2017 року, які введені в дію 11 січня 2019 року, до 11 січня 2019 року кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України, було провадження у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, зокрема за ст. 190 КПК України, та можуть закриватися за заявою потерпілої про відмову від обвинувачення.

З матеріалів справи встановлено, що потерпілий у даному кримінальному провадженні відсутній. Однак, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, яке відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України, здійснюється у формі приватного обвинувачення, що передбачає участь потерпілого у даному кримінальному провадженні. З огляду на зміст частини першої статті 477 КПК, яка у системному зв`язку із частиною четвертою статті 26 і пунктом сьомим частини першої статті 284 зазначеного Кодексу, зводиться до того, що обов`язковою умовою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого, як волевиявлення про притягнення винного до кримінальної відповідальності взагалі, а не за конкретною нормою КК. Інтерес особи, яка зазнала шкоди, у застосуванні процедури кримінального судочинства стосується не юридичної кваліфікації протиправних дій, а самого факту вчинення цих дій щодо неї. Подана до правоохоронних органів та/або суду заява потерпілого є вираженням його ставлення до події злочину, особи, що його вчинила, й обраного способу реагування. Відповідне волевиявлення є свідченням того, що особа, котрій завдано шкоди, звертається до держави з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів шляхом кримінального переслідування винного, не вважаючи належними й достатніми інші способи досягнення цієї мети. Право потерпілого на таке звернення кореспондує конституційний обов`язок держави в особі компетентних органів захистити порушені права і свободи постраждалої людини в установленій законом формі, зокрема з дотриманням визначеної КПК процедури встановити дійсні обставини справи і в разі підтвердження факту злочинного діяння надати йому юридичну оцінку відповідно до норм КК.

Аналізуючи наведене, виходячи з матеріалів справи, враховуючи, що орган досудового розслідування розпочав кримінальне провадження за ч. 4 ст.190 КК України, у яких потерпілі були відсутні, за відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення, за якою ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення, у формі приватного обвинувачення без відповідної заяви та згоди потерпілого, суд дійшов висновку про наявність істотного порушення норм кримінального процесуального законодавства.

При цьому, з урахуванням відсутності заяви потерпілої особи щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у цьому конкретному випадку та враховуючи положення кримінального процесуального законодавства та позицій Верховного Суду, уподібнюється відмові потерпілої особи від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, всі процесуальні дії в ході досудового розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні цього злочину проведені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому отримані органом досудового розслідування докази не можуть бути прийняті судом. У зв`язку з наведеним, суд вбачає підстави для задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з тим, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення було розпочате не на підставі заяви потерпілого.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2024 року задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. ОСОБА_8 звільнена від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 4 березня 2017 року за № 0002966 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 4 березня 2017 року за № 0002966 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, - закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2024 року відносно ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 190 КК України скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії судового розгляду на підставі обвинувального акту.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що не погоджується з прийнятим судовим рішенням про закриття кримінального провадження в частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 190 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із тим, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення було розпочате не на підставі заяви потерпілого. Так, апелянт звертає увагу на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України (в редакції від 28 лютого 2016 року) кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтею 190 (шахрайство, крім шахрайства, вчиненого організованою групою) Кримінального кодексу України, - якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення перебувала на посаді завідуючої гуртожитку автобусного парку № 2 Комунального підприємства КМДА «Київпастранс». Стверджувати про те, що кримінальне провадження в частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 190 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення можливо лише за умови, що шкоду завдано виключно Автобусному парку № 2 Комунального підприємства КМДА «Київпастранс».

Однак, в ході судового засідання ОСОБА_8 звернула увагу суду, що автобусний парк № 2 КП «Київпастранс» не є власником гуртожитку по вул. Празька, 12, в м. Києві.

Більше того, як наголошує прокурор, адвокат ОСОБА_14 долучив до матеріалів кримінального провадження лист Київської міської ради від 17 квітня 2018 року з додатками, з якого вбачається, що гуртожиток по вул. Празька, 12, в м. Києві є об`єктом комунальної власності територіальної громади міста Києва, який залишено у статусі «гуртожиток» та надано дозвіл на приватизацію їх жилих приміщень. Іншими матеріалами кримінального провадження, у тому числі долученими стороною захисту, підтверджується, що гуртожиток по вул. Празька, 12, є комунальною власністю територіальної громади міста Києва і закріплений за підприємством на праві оперативного управління.

Таким чином, як наголошує апелянт, внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 шкоду завдано територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради, щодо якої обвинувачена не була найманим працівником.

Виходячи з викладеного, у даному випадку кримінальне провадження в частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 190 КК України не є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення. Однак вказаний факт судом до уваги не прийнято, що свідчить про неповноту судового розгляду. Також прокурор звертає увагу на те, що об`єкт злочинного посягання належить територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради, а тому висновок сторони захисту та суду про те, що кримінальне провадження в частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 190 КК України - це кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є хибним і таким, що не відповідає дослідженим обставин кримінального провадження. Крім того, прокурор зазначає, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення дійсно зроблено висновок, що під час досудового розслідування невірно визначено потерпілу особу, що відображено в ухвалі суду про закриття кримінального провадження.

Проте, в ухвалі суду не відображено про заявлене прокурором клопотання щодо оголошення перерви для виконання вимог ст. 338, 341 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 341 КПК України суд за клопотанням прокурора відкладає судове засідання та надає прокурору час для складення та погодження відповідних процесуальних документів.

Дана норма є імперативною та безальтернативною, оскільки позбавляє суд можливості прийняти інше рішення окрім як відкласти судове засідання, що не було зроблено.

На апеляційну скаргу прокурора обвинуваченою ОСОБА_8 та захисником ОСОБА_7 подані заперечення, в яких обвинувачена та захисник просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2024 року - без змін.

Ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2024 року, якою ОСОБА_8 звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України та кримінальне провадження закрито, жодним з учасників кримінального провадження не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, захисника та обвинувачену, які заперечували щодо апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

За змістом ст.. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу

Згідно ст.. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції не дотримався наведених вимог закону.

Так, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві 4 березня 2017 року внесено до ЄРДР за № 0002966 відомості про виявлене кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України.

16 лютого 2018 року на підставі виявленого правопорушення за матеріалами правоохоронних та контролюючих органів до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 366, ч. 4 ст. 190 КК України за № 0002966.

Як обґрунтовано зазначено прокурором, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України (в редакції Закону України від 28 лютого 2016 року) кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтею 190 (шахрайство, крім шахрайства, вчиненого організованою групою) Кримінального кодексу України, - якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

Тобто, станом на час внесення відомостей до ЄРДР за ч. 4 ст. 190 КК України дане кримінальне провадження могло бути віднесене до кримінального провадження у формі приватного обвинуваченого лише у разі спеціального суб`єкту - якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

Однак, станом на час внесення відомостей до ЄРДР за ч. 4 ст. 190 КК України потерпілі не були встановлені, що свідчить про те, що станом на час внесення відомостей до ЄРДР кримінальне провадження не відносилось докримінального провадження у формі приватного обвинуваченого, а, відтак, не потребувало обов`язкової заяви потерпілого для внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування.

Під час досудового розслідування постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 від 22 лютого 2018 року представником потерпілої юридичної особи КП «Київпастранс» () за ч. 4 ст. 190 КК України на підставі доручення № 06-5/726 від 12 вересня 2016 року визнана ОСОБА_11 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002966 від 4 березня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

Разом з тим, під час судового розгляду встановлено, що гуртожиток за адресою; м. Київ, вул. Празька, 12, відноситься до об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Києва, однак, правовстановлюючі документи, якими посвідчується право власності територіальної громади м. Києва на гуртожиток, відсутні.

Однак, вказані обставини залишені поза увагою місцевого суду.

Доводи ОСОБА_8 про те, що фактично гуртожиток є власністю територіальної громади, до якої можна віднести і КП «Київпастранс», працівником якого вона була, також залишились належним чином не перевірені.

Таким чином, висновок суду про те, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 190 КК України відноситься докримінального провадження у формі приватного обвинуваченого не є беззаперечним та безсумнівним.

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що висновок суду в частині того, що кримінальне провадження за ч. 4 ст. 190 КК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, є помилковим, що свідчить про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Окрім того, як встановлено з матеріалів кримінального провадження, після встановлення під час судового розгляду, що власником гуртожитку за адресою м. Київ, вул. Празька, 12, є приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі», прокурором було заявлено клопотання про надання йому часу для підготовки зміни обвинувачення.

Згідно з ч. 2 ст. 337 КПК України під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 КПК України зметою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Не допускається зміна обвинувачення прокурором з кримінального проступку на злочин будь-якої тяжкості під час судового розгляду.

Однак, суд першої інстанції, не вирішивши вказане клопотання прокурора, не відклав відповідно до ч. 1 ст. 341 КПК України судовий розгляд, а розглянув подане стороною клопотання про закриття кримінального провадження у частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 190 КК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За встановлених обставин, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції під час судового розгляду та винесення оскаржуваної ухвали допущені такі істотні порушення вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а, відтак, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає до задоволення, а ухвала місцевого суду на підставі п. 2, п. 3 ст. 409 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2024 року відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4