Справа № 191/4388/19
Провадження № 1-кп/191/377/19
У Х В А Л А

іменем України

28 січня 2026 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Синельникове кримінальне провадження № 90000903 від 19.06.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, прокурор обґрунтовує існування ризику переховуватися від органу досудового розслідування та або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також пояснив, що він буде з`являтися на виклики суду.

Захисник в судовому засіданні підтримав думку обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або його продовження, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 обвинувачується в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження. Також суд вказує і на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час (майже 2 роки) переховувався від суду, двічі був оголошений у розшук судом, тому існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому, суд, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року, Європейського суду з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, при цьому не працевлаштований, не одружений, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчинені злочину проти життя та здоров"я людини, скоєному у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про наявність ризику того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст.183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, також з огляду на порушення обвинуваченим процесуальних обов`язків, встановлених ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.01.2025 року при застосуванні стосовно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Отже, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою з урахуванням вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України, терміном на 60 днів.

Водночас, враховуючі матеріальне становище обвинуваченого, який офіційно не працює, під час перебування під вартою не отримує інших видів доходів, відсутність належного рівня доходів у членів сім`ї обвинуваченого, які можуть внести заставу, а також з урахуванням ставлення обвинуваченого до інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає за можливе зменшити розмір застави, визначений ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2025 року до 20 прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб, що становить 66 560 гривень, з продовженням за результатами внесення такої застави обов`язків, визначені судом до 28 березня 2026 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 317, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 28 березня 2026 року включно.

Зменшити ОСОБА_4 розмір застави для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, встановлений ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2024 року у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн. до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) з продовженням, покладених на ОСОБА_4 , за результатами внесення такої застави обов`язків, до 28 березня 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1