УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого С Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003761 від 08.11.2025, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В обґрунтування клопотання вказано, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0003761 від 08.11.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

В ході проведення першочергових слідчих дій, а саме затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено і вилучено: мобільний телефон марки "Redmi" зеленого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон "Айфон" у чохлі, поміщено до спецпакету WAR 1630082; кросівки зеленого кольору з білими вставками, поміщено до спецпакету 007889919.

Посилаючись на встановлені в ході досудового розслідування обставини, з метою забезпечення збереження речових доказів, враховуючи, що вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий просив накласти арешт на вилучене майно.

Учасники у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду клопотання про арешт майна повідомлялися належним чином.

Слідчий направив до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд без його участі.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття прокурора та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя ухвали здійснювати розгляд справи без їх участі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Встановлено, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0003761 від 08.11.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

08.11.2025 в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено і вилучено майно згідно опису вище.

08.11.2025 слідчим винесено постанову про визнання вказаного майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Дане клопотання направлене засобами поштового зв`язку 10.11.2025, а отже слідчим не пропущено строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вилучене майно, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як постанова про визнання вказаного майна речовим доказом так і клопотання про арешт майна, з посиланням на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, містять відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність такого майна ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема посилання на те, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 08.11.2025 в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки "Redmi" зеленого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон "Айфон" у чохлі;

- кросівки зеленого кольору з білими вставками.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1