Провадження №1-в/367/1/2026
УХВАЛА

Іменем України

15 січня 2026 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області в м. Ірпені подання провідного інспектора Бучанського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 про приведення вироку суду у відповідність до закону, стосовно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Горенка Бучанського району , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 01 травня 2024 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст, 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

УСТАНОВИВ:

16 жовтня 2025 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшло подання провідного інспектора Бучанського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 про приведення вироку суду у відповідність до закону, стосовно засудженого ОСОБА_5 .. В обґрунтування подання посилається на те, що на обліку у Бучанському районному відділі № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області з 19.06.2024 перебуває громадянка ОСОБА_5 , засуджена 01.05.2024 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст, 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, посилаючись на внесення змін до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує (декриміналізує) злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають або відбули покарання, але судимість не знято і не погашено. Особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, згідно ч. 2 ст. 74 КК України підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Представник Бучанського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати подання без її участі, подання підтримала та просила його задовольнити.

Прокурор просив суд подання задовольнити.

Засуджена ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно та належним чином.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироком Оболонського районним судом м. Києва 01 травня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зазначений вирок набрав законної сили 03 червня 2024 року.

Вирок Оболонського районного суду у м. Києві від 01 травня 2024 надійшов на виконання до Бучанського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області 19.06.2024, заведено особову справу на засуджену особу.

09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким внесені зміни до статті 51 (Дрібне викрадення чужого майна) КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону № 3886-IX передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону № 3886-IX установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, підлягає адміністративній відповідальності.

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи у розрахунку на місяць, установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як вбачається з вироку Оболонського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року ОСОБА_5 засуджена за крадіжку майна: ТОВ "ВИГІДНА ПОКУПКА" на загальну суму 705,00 грн, правопорушення вчинене 15.02.2024 року.

Станом на 2024 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028,00 грн, а 50 відсотків від його розміру становило 1514,00 грн, тобто 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 3028,00 грн.

Конституційний Суд України в рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) розтлумачив положення ст. 58 Конституції України щодо зворотної дії у часі кримінально-правової норми, яка пом`якшує або скасовує відповідальність особи, вказавши, що це стосується випадків: коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено зі складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження форми вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію. Так, декриміналізація - це скасування кримінального закону, що передбачає кримінальну відповідальність і покарання за конкретне кримінальне правопорушення.

Декриміналізація діяння може здійснюватися такими способами: а) суспільно небезпечне діяння може бути визнане таким, що не є суспільно небезпечним за змістом; б) таким, що не є кримінально протиправним за формою; в) таким, що не є ні суспільно небезпечним за змістом, ні кримінально протиправним за формою.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК (ч. 1 ст. 2 КК України).

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу, що визначено положеннями статті 74 КК України.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Положеннями ч. 2 ст. 74 КК України, передбачено умови звільнення особи від призначеного покарання, за вчинення нею діяння караність якого усунена, питання про, що суд вирішує під час виконання вироку, а відтак суд розглядаючи такі клопотання, має право лише звільнити особу від призначеного покарання, та не звільняє від кримінальної відповідальності, наслідком чого можливо було виключити посилання на вчинення особою відповідних епізодів.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне привести покарання засудженої ОСОБА_5 у відповідність до вимог кримінального законодавства та звільнити її від покарання, призначеного вироком болонського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року за вчинення 15.02.2024 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку із тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення 15.02.2024 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1