Справа № 695/5820/25
номер провадження 1-кп/695/366/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноша кримінальне провадження № 0000638 від 03.02.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша Черкаської області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «старший солдат», із середньою спеціальною освітою, неодруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, учасником бойових дій, особою з інвалідністю будь-якої групи не є, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше судимого: 1) 13.12.2017 вироком Золотоніського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 2) 09.08.2018 вироком Золотоніського міськрайонного суду за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 13.12.2017 у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно засуджено до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців; 3) 27.08.2019 вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 09.08.2018 у виді 2 років позбавлення волі та остаточно засуджено до позбавлення волі строком 4 роки; 4) 10.02.2020 вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 13.12.2017 у виді 5 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання даного покарання та покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.08.2019 у виді 8 місяців позбавлення волі остаточно засуджено до позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць. 19.05.2022 звільнений по відбуттю строку покарання, 5) 26 вересня 2022 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, судимість в установлено порядку не знята та не погашена; 10.09.2025 кримінальне провадження №0000874 від 09.08.2025 за ч.4 ст.185 КК України з обвинувальним актом скеровано до суду,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 30.12.2025 із Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000638 від 03.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 19.02.2026.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки ризики, визначені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) та встановлені попередньою ухвалою слідчого судді не змінилися, а продовжують існувати. Зокрема, обвинувачений може мати намір переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того обвинувачений неодноразово судимий за вчинення умисних майнових злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, що свідчить про стійку зневагу до закону. Також обвинувачений, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема військовослужбовців військової частини, у якій проходить військову службу, та які надали відносно обвинуваченого викривальні покази. Крім того, обвинувачений є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується. Необхідність застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлене тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможуть в повній мірі запобігти встановленим ризикам.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши подані матеріали, суд зазначає про таке.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу суд враховує вагомість доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, наявність судимостей у обвинуваченого та інші обставини, що не перешкоджають застосуванню запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Із клопотання прокурора вбачається, що у кримінальному провадженні встановлені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, такі як, можливість обвинуваченим переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, та вчинити інші кримінальні правопорушення, які на даний час не змінилися.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області розпочато судове провадження зі стадії підготовчого судового засідання. Суд не перейшов до судового розгляду кримінального провадження, не заслухано показань обвинуваченого, свідків та не досліджено письмових та речових доказів. Тобто у суді на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжує також існувати ризик переховування обвинуваченого від суду. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років. Така обставина може спонукати ОСОБА_4 переховуватися від суду.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, окрім наведеного вище, суд враховує, дані щодо особи обвинуваченого, який неодноразово судимий, має незняту та непогашену судимість, є військовослужбовцем, та може незаконно впливати на свідків, які є військовослужбовцями військової частини, у якій він проходить військову службу, з метою надання ними завідомо неправдивих показів або відмови їх надання.

Крім того, на розгляді у Золотоніському міськрайонному суді Черкаської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та останній уникає від явки у судові засідання з розгляду вказаного кримінального провадження.

Під час розгляду кримінального провадження у судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо наявності обставин, які б переважали ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими.

Суд приходить до переконання, що жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити уникненню ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На думку суду, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також, визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Відтак, суд доходить висновку, що доводи сторони обвинувачення про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 є достатніми для переконання, що існують передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, і які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою і будь-який більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання таким ризикам, а тому, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, без застосування застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 196, 331, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, по 06.04.2026, включно, без визначення застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та направити для відома та виконання в Державну установу «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Суддя ОСОБА_6