Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/9899/25
Провадження № 1-кп/644/941/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 р. м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисниці ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001286 від 11.09.2025, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ківшарівка Куп`янської міськради Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні нікого не маючого, офіційно не працевлаштованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2025 старший слідчий СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_7 , оперуповноважений ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , спеціаліст-криміналіст ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_9 та водій ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, старший сержант ОСОБА_10 перебували на добовому чергуванні у складі слідчо-оперативної групи відділу поліції, під час якого обслуговували Індустріальний район м. Харкова. 11.09.2025 приблизно о 17:09 год. на спец. лінію «102» надійшов виклик від гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом крадіжки його речей. Прибувши на місце події за адерсою: м. Харків, вул. Велико-Бурлуцька 14, слідчо-оперативна група виявила ОСОБА_6 , який перебував за вищевказаною адресою з явними ознаками алкогольного сп`яніння та поводив себе агресивно. Старший слідчий ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою відповідно до п. 8 ч. 3.1 розділу III Посадової інструкції поліцейського представився, повідомив свою посаду, спеціальне звання та мету прибуття. Під час з`ясування обставин події та спроби заспокоїти ОСОБА_11 , останній, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знаючи, що перед ним знаходиться працівник поліції у форменому одязі, який виконує службові обов`язки, умисно підійшов до старшого слідчого ОСОБА_7 та раптово наніс один удар кулаком правої руки в обличчя у ділянку верхньої губи. Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 згідно з висновком судово-медичної експертизи №09/812-С/2025 від 12.09.2025 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді садна на тлі синця на верхній губі, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України, тобто, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, визнав повністю, визнавши обставини, викладені в обвинувальному акті, а також щиро розкаявся. Зазначив, що він дійсно був у стані алкогольного сп`яніння. Додатково вказав, що інвалідності він не має, офіційно не працевлаштований, неофіційно кладе плитку.

Потерпілий ОСОБА_7 надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та вказав, що не заперечує проти спрощеного розгляду обвинувального акту. Учасники справи, які були присутні в судовому засіданні, не заперечували проти розгляду справи без участі потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, потерпілий та захисниця також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним продовження дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, врахувавши визнання обвинуваченим всіх обставин, які викладені у обвинувальному акті, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, є внутрішньо переміщеною особою, офіційно не працює, на утриманні нікого немає, розлучений, не має судимостей, не перебуває на обліку у лікарів нарколога чи психіатра, вину визнав.

Суд також враховує, що згідно з висновком судово-психіатричного експерта №659 від 15.10.2025, який підписаний провідним експертом ОСОБА_12 та членом комісії ОСОБА_13 вбачається, що ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі органічного розладу особистості та синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 виявляв ознаки вищевказаних хронічних психічних захворювань та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на теперішній час відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Крім того, суд враховує, що злочин вчинено стосовно працівника правоохоронного органу під час воєнного стану на всій території України, зокрема у місті Харкові, який наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 віднесений до території можливих бойових дій.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, наявність обставин, що обтяжують покарання та пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, проте на мінімально можливий строк.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі та особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без реального відбування покарання, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням на обвинуваченого обов`язків у відповідності з п. 1, 2 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України.

При цьому покладення на обвинуваченого обов`язку згідно з п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України зумовлено тим, що працевлаштування безробітної особи зменшує ризик повторного вчинення нею кримінального правопорушення. Регулярна праця сприяє підвищенню матеріального рівня життя особи, сприяє впорядкованості життя, змушує особу витрачати життєві сили на суспільно корисну діяльність, зменшує час і можливість для вживання алкогольних напоїв.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та буде достатнім для досягнення мети покарання відповідно дост. 50 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби до 10 листопада 2025 року. Прокурор в судовому засіданні не заявив клопотань про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу. З урахуванням належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд не вбачає підстав для обрання чи продовження запобіжного заходу обвинуваченому, у зв`язку із чим запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби діятиме стосовно обвинуваченого до 10 листопада 2025 року згідно із раніше постановленою ухвалою. Запобіжний захід за цим вироком стосовно обвинуваченого не обирається.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, ст. 373, ст. 374КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Речові докази: 5 відеозаписів від 11.09.2025 з нагрудної камери реєстратора №/33 старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 , які містяться на флеш-носії «AGI 32GB» - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирати.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_14