Провадження № 1-кп/714/60/25
У Х В А Л А

іменем України

"11" вересня 2025 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судових засіданьОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілогоОСОБА_4
захисникаОСОБА_5
законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000236 від 24.12.2022 року відносно :

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м.Новоселиця Чернівецької області, жителя : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за фактом вчинення суспільно-небезпечних діянь, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Начальник відділення № 4 (м. Новоселиця) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, затверджене прокурором Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування щодо ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

На обґрунтування клопотання послався на те, що ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, придбав та почав незаконно зберігати два згортки фольгового паперу із психотропною речовиною «амфетамін», з метою власного вживання без мети збуту.

24 грудня 2022 року о 15 годині 15 хвилин, за адрескою : м. Новоселиця, вул. Хотинська, 49, Чернівецького району Чернівецька область, поблизу кафе «Energy cofee», після того, як працівниками ВП № 6 (м. Новоселиця) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області зупинили ОСОБА_4 , останній добровільно видав два фольгових згортки із психотропною речовиною «амфетамін» загальною масою 0,2530г, яку він зберігав без мети збуту, за наслідками чого на місце події викликано слідчо-оперативну групу.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, а саме, незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту

Крім цього, ОСОБА_4 , близько 01 год. 20 хв., перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою : АДРЕСА_2 , в ході раптового виниклого словесного конфлікту між останніми, ОСОБА_4 , тримаючи в руках кухонний ніж, цілеспрямовано наніс один удар в ділянку шиї потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином ОСОБА_4 , вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 19 жовтня 2024 року, о 12 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклої сварки із своїм батьком ОСОБА_4 , з метою позбавлення життя останнього, схопив кухонний ніж та цілеспрямовано наніс ним батькові два удари в ділянці голови і лівого плеча та один удар в ділянку шиї, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді різаної рани на шиї від лівої вушної раковини вниз - до заду ушкодженням м`язів та судини шиї, над лівою вушною раковиною V - подібної форми на лівому плечі, на пальці лівої кисті та розвитком геморагічного-гіповолемічного шоку важкого ступеню, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі що небезпечні для життя.

У свою чергу потерпілий ОСОБА_4 , залишаючись у свідомості, з метою врятування власного життя, вистрибнув з балкону другого поверху власної квартири тим самим втік з місця події, через, що ОСОБА_4 , з причин, що не залежали від нього не вчинив всіх дій для доведення суспільного небезпечного діяння до кінця.

Відтак, ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, а саме незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З одягу на те, що за висновком комплексної судового психіатричного експерта № 1586, ОСОБА_4 , в період часу до якого відносяться інкриміновані йому кримінальні правопорушення страждав, та, на теперішній час, страждає хронічним психічним захворюванням у формі органічного маячного (шизофренопобідного) розладу, та за своїм психічним станом в період часу до якого відносяться інкриміновані йому кримінальні правопорушення не міг, та, на теперішній час, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, то ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 , яке просила задовільнити.

Захисник адвокат ОСОБА_5 та законний представник ОСОБА_6 , проти застосування щодо ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру не заперечували.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 на підставі ст. 63 Конституції України відмовився давати покази щодо обставин наведених у клопотанні, втім не заперечував проти застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру.

Потерпілий ОСОБА_4 , питання застосування примусових заходів медичного характеру залишив на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, та дослідивши наданні до клопотання письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечних діянь передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України підтверджуються об`єктивними письмовими доказами, а саме : показами потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які суду надали пояснення, що повністю підтверджують викладене у клопотанні ; показами свідка ОСОБА_10 , яка почувши крики які доносилися з балкону квартири де знаходилися її чоловік - ОСОБА_4 та син ОСОБА_4 , одразу направилася до них, де через відчиненні двері побачила на підлозі плями крові та чоловіка, одежа якого також була у крові ; показами свідка ОСОБА_11 до якого звернулася сусідка ОСОБА_10 одразу після події яке мало місце того дня з проханням викликати поліцію та швидку допомогу через страх того, що ОСОБА_4 може вбити чоловіка - ОСОБА_4 ; показами свідка ОСОБА_12 , який виявив потерпілого лежачим на землі, неподалік будинку в якому останній проживає, в якого текла кров з боку, за поясненням якого він вистрибнув з балкону через що пошкодив ноги. За декілька хвилин, на вилиці біля гаражу побачив сина ОСОБА_4 сина потерпілого в якого рука також була у крові ; показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які під час несення служби в наряді патрульної поліції зупинили ОСОБА_4 , якій добровільно видав два згортка фольгового паперу із речовиною схожу на наркотичну.

Крім того викладені обставини підтверджуються протоколами слідчих дій (огляду місця події, слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , відеозаписом поверхневої перевірки ОСОБА_4 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; висновками судово-медичних експертиз щодо тілесних ушкоджень завданих потерпілим та висновками судово-медичних (імунологічних), судово-молекулярно-генетичних експертиз, висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 1586, від 29.10.2024 ОСОБА_4 , в період часу до якого відносяться інкриміновані йому кримінальні правопорушення страждав, та, на теперішній час, страждає хронічним психічним захворюванням у формі органічного маячного (шизофренопобідного) розладу, та за своїм психічним станом в період часу до якого відносяться інкриміновані йому кримінальні правопорушення не міг, та, на теперішній час, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. До ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру поміщення до психіатричного закладу з надання стаціонарної допомоги.

Отже, здобуті органом досудового розсування докази які були дослідженні судом, доводять вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечних діянь у стані неосудності.

Водночас, суд звертає увагу, що за змістом вищевказаного клопотання, однією з підстав застосування щодо ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру є вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, а саме, закінченого замаху на умисне вбивство.

За змістом клопотання, прокурор викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, зазначив, що ОСОБА_4 , з метою позбавлення життя батька - ОСОБА_4 , завдав йому чисельних ножових поранень в ділянці голови, лівого плеча, ділянку шиї, чим заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, як такі що небезпечні для життя. Разом із тим, за обставин які не залежали від ОСОБА_4 , потерпілий залишаючись у свідомості, з метою врятування власного життя, втік з місця події, через, що ОСОБА_4 , не довів свій злочинний умисел до кінця.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій - настання смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків.

При цьому норма ст.15 КК України розрізняє закінчений та незакінчений замах на кримінальне правопорушення.

Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але воно не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. Незакінченим замахом на вчинення кримінального правопорушення, якщо особа виконала не усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але воно не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 наніс раптово потерпілому чисельні ножові удари - не менше як 4 рази, про що свідчить висновок експерта № 819 мд, в життєво важливі ділянки тіла, який (потерпілий), з метою врятування власного життя, вимушено стрибнув з балкону другого поверху квартири де відбулася подія, про які наведено у клопотанні слідчого.

Відтак, враховуючи характер, рішучість і динамічність дій, вчинених ОСОБА_4 , їх раптовість для потерпілого, знаряддя яким ОСОБА_4 спричинив потерпілому тілесні ушкодження кухонний ніж, лезо якого становить майже 20 см, локалізацію тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого - виключно життєво важливі органи, дії потерпілого які були викликанні негайністю та безвихідністю за для врятуванням власного життя стрибання з балкону другого поверху, чим позбавив можливості ОСОБА_4 надалі наносити ножові поранення та вчинити всі дії, які він вважав за необхідне для доведення задуманого - протиправне заподіяння смерті потерпілому, суд доходить висновку, що завдяки виключно діям потерпілого, тобто з причин, що не залежали від ОСОБА_4 , останній не вчинив всіх дій для доведення суспільного небезпечного діяння до кінця.

Тому, не виходячи за межі обсягу та змісту фактичних обставин викладених в клопотанні слідчого, суд вважає за необхідне визначити кваліфікацію вчиненого ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як незакінчений замах на умисне вбивство людини.

Вказане не є порушенням норм кримінального процесуального законодавства та не тягне погіршення становища ОСОБА_4 , як особи щодо якої вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру.

Також слід зауважити, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення для дослідження обставин вчиненого суспільно-небезпечного діяння в суді та для реалізації права на захист.

При вирішенні питання щодо виду примусового заходу медичного характеру, суд ураховує наступне.

За положеннями ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі ( ч. 5 ст. 94 КК).

Висновки щодо необхідності визначення виду примусового заходу медичного характеру, із врахуванням всіх критеріїв, передбачених ст. 94 КК України, містяться у постановах Верховного Суду у справах № 484/983/23 від 27.02. 2024 р.; №219/12156/17 від 22.01.2019 р.; № 243/4632/17 від 30.05.2019 р.

У рішенні ЄСПЛ від 03.09.2015 року у справі «Берланд проти Франції» щодо природи та мети примусової госпіталізації високий суд зауважив, що такий захід медичного характеру може бути призначений лише у випадку, коли психіатричним заключенням встановлено наявність у особи психічного розладу, що свідчить про її неосудність та становить ризик для безпеки людей чи дотримання громадського порядку. Проголошення особи неосудною з підстав наявності психічного розладу та вжиття пов`язаних з цим заходів процесуального примусу не є «покаранням» в розумінні п. 1 ст. 7 Конвенції, проте розглядається як запобіжний (превентивний) захід.

Враховуючи вищенаведене, оскільки ОСОБА_4 , обґрунтовано причетний до вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України пов`язане із посяганням на життя іншої особи - потерпілого ОСОБА_4 , якому спричинив тяжкі тілесні ушкодження як такі, що небезпечні для життя, то ОСОБА_4 за своїм психічним станом та характером вчинених суспільно-небезпечних діянь становить особливу небезпеку для суспільства та відповідно до вимог ч. 5 ст. 94 КК України потребує госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

На підставі вищенаведеного, клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру суд знаходить обґрунтованим, таким що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 508 КПК України та з огляду на суспільну небезпечність вчинених ОСОБА_4 суспільно-небезпечних діянь, до набрання ухвалою законної сили слід залишити йому обраний раніше запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

На підставі ст. ст. 19, 93, 94 КК України, керуючись ст. ст. 512, 513 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Запобіжний захід у виді поміщення ОСОБА_4 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме, до Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної, продовжений ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24.07.2025 року залишити без змін до набрання ухвалою законної сили.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 8688 (вісім тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 69 копійок, - віднести на рахунок держави.

Речові докази :

-наркотичні засоби передані на зберігання до ГУНП в Чернівецькій області згідно квитанції № 1607 знищити;

-DVD-R диск із записом поверхневої перевірки ОСОБА_4 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

-вилученні під час огляду місця події 07.02.2024 року речові докази, які передані на зберігання до відділення поліції № 6 ( м. Новоселиця) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області (номер обліку речових доказів 665) знищити;

-наркотичні засоби передані на зберігання до ЦЗ НУНП в Чернівецькій області (номер обліку речових доказів 172) знищити;

-вилученні під час огляду місця події 19.10.2024 року речові докази, які передані на зберігання до відділення поліції № 6 ( м. Новоселиця) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області (номер обліку речових доказів 655) знищити, окрім, жіночого халату бузького кольору, металевої ложки для взуття та одягу потерпілого ОСОБА_4 , які слід повернути законним володільцям.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 12 вересня 2025 року.

Суддя :