САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/3040/25
Провадження № 1-кп/726/157/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000244 від 27.06.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веренчанка, Заставнівського району, Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбачених ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

26.06.2021 близько 23 год 40 хв водій ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння - 1.69 проміле, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати власні дії, керував автомобілем марки «Volkswagen-Jetta», держаний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в темну пору доби, по вул. Галицький Шлях у м. Чернівці, з боку м. Чернівці в напрямку м. Кіцмань Чернівецького району Чернівецької області, із перевищенням допустимої в межах населеного пункту швидкості - 110 км/год.

Так, наближаючись до електроопори № 112, яка розташована ліворуч по напрямку його руху, водій ОСОБА_4 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, не вибравши безпечної швидкості руху та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, допустив зіткнення із колісним трактором Т-150К, державний номерний знак НОМЕР_2 , який перевозив по заду себе культиваторний плуг (сільгостехніка) та рухався в попутному напрямку в межах своєї смуги руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажиру автомобіля марки «Volkswagen-Jetta», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено смерть, яка настала від множинних відкритих переломів кісток склепіння та основи черепу та кісток обличчя із забоєм речовини головного мозку, відповідно до висновку СМЕ № 545 від 26.07.2021.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 , скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. 12.3, п. 12.4 Правил дорожнього руху, що безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, а також п. п. 1.5 та 2.3 (б, д) та 2.9 (а), які сприяли порушенню вищевказаних Правил, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

- п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється

із швидкістю не більше 50 км/год;

- п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим

засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

- п. 2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що дійсно, того дня керував орендованим автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та допустив дорожньо-транспортну пригоду, яка мала наслідком смерть ОСОБА_7 . Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, визнав повністю, та пояснив суду, що всі обставини, викладені у обвинувальному акті обставини відповідають дійсності, протиправність своєї поведінки усвідомлює, щиро шкодує, просить суд суворо його не карати. Крім того повністю визнає цивільний позов про відшкодування майнової шкоди внаслідок пошкодження ним транспортного засобу. Обвинувачений просив вибачення у потерпілої. Цивільний позов визнає.

Потерпіла ОСОБА_6 , яка є матірю загиблого ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що того дня ОСОБА_4 , її син ОСОБА_7 та її чоловік перебували у них вдома та вживали спиртні напої. Після цього ОСОБА_4 сказав, що він викликав таксі та їде додому. Чоловік та син пішли проводити ОСОБА_4 . Через деякий час їй передзвонили працівники поліції та повідомили про дорожньо-транспортну пригоду, у якій загинув її син. Наполягала, щоб до обвинуваченого було застосовано покарання у виді позбавлення волі на розсуд суду.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників процесу в порядку ч.3 ст.349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, з`ясувавши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК, суд доходить висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає повністю доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, доведена повністю поза розумним сумнівом, а останній вчинив вказане кримінальне правопорушення за обставин наведених у вироку.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із такого.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Виходячи з засад співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд вважає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд бере до уваги характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, фактичні обставини справи, характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, жалкує про вчинене, який має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно.

З огляду на викладене, беручи до уваги особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які її обтяжують, суд вважає, що покарання ОСОБА_4 повинно бути визначено у виді позбавлення волі, оскільки дане покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання. Окрім того, зважаючи на специфіку вчиненого злочину, суд вважає за необхідне позбавити обвинуваченого права керування транспортним засобом. При цьому суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого від покарання та для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Встановлено також, що під час досудового розслідування, адвокатом ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 було подано цивільний позов. В обґрунтування своїх вимог вказав, що обвинувачений ОСОБА_4 у момент вчинення вищевказаного ДТП керував автомобілем «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 . Власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_9 , а ОСОБА_4 керував автомобілем на підставі договору оренди, укладеного із його власником. Внаслідок ДТП ОСОБА_9 було завдано майнової шкоди на суму 345348,33 гривень, а тому просить суд стягнути такий розмір шкоди із обвинуваченого на користь власника.

Вирішуючи цивільний позов, суд враховує таке.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст.286-1 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну.

При цьому, суд керується відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України).

Судом встановлено, що власником автомобіля «Volkswagen Jetta», 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_9 , як це вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4

Крім того встановлено, що 28.05.2021 року між ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 було укладено договір прокату автомобіля № 149, згідно якого ОСОБА_9 , надав а ОСОБА_4 прийняв у тимчасове володіння та користування автомобіль «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 .

Як встановлено із висновку експерта № СЕ-19/126-21/5507-АВ від 20.07.2021 року, вартість матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля марки «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , станом на 26.06.2021 року становить 345348,33 гривень.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_4 взяв у прокат автомобіль «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 ., власником якого є ОСОБА_9 та під час його експлуатації, внаслідок порушення ПДР України допустив дорожньо-транспорну пригоду в результаті якої пошкодив автомобіль, завдавши власнику матеріального збитку на суму 345348,33 гривень. Враховуючи викладене та обов`язок відповідача з відшкодування завданої шкоди, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задовольнити вказаний цивільний позов у повному обсязі.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Крім цього, відповідно ч. 2 ст. 124 КПК України, суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, суд вважає за необхідний залишити до набрання вироком чинності.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 50, 65-67, ч. 5 ст. 72, ч. 3 ст. 286-1 КК України, ст.ст. 1166, 1192 ЦК України, ст. 100, 124, 127, 128, 174, 342-380, 577 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання рахувати із дня набрання вироком чинності.

На підставі ч. 2 ст. 72 КК України, ст. 577 КПК України, у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 27.06.2021 року по 01.07.2021 року, перебування під вартою на території Федеративної республіки Німеччини та час етапування до України, а саме з 17.01.2025 року по 05.08.2025 року та строк попереднього ув`язнення, який починається із часу його фактичного затримання, тобто з 06.08.2025 року і до дня набрання вироком чинності включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком чинності залишити ОСОБА_4 попередню обрану міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання якого зареєстровано по АДРЕСА_2 майнову шкоду завдану внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 345 348,33 гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати пов`язані із проведенням експертиз у розмірі 9882,20 гривень.

Речові докази:

- трикутний світлоповертач повернути за належністю;

- транспортний засіб марки «Volkwagen- Jetta», реєстраційний номер

НОМЕР_6 вважати повернутим власнику ОСОБА_9 ,;

- колісний трактор марки «Т-150К», реєстраційний номер НОМЕР_2 - вважати повернутим власнику ОСОБА_10 ;

- DVD-R диск із відеозаписом залишити на зберігання у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, за виключенням обмежень, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України до Чернівецького Апеляційного суду через Садгірський районний суду м. Чернівці шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженому , який перебуває під вартою з моменту вручення йому копії судового рішення

Головуючий суддяОСОБА_1