ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1231/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2026 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0002827 від 25.07.2025 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Черкаси Черкаської області, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

встановив:

ОСОБА_4 , знаючи порядок перетину державного кордону України (виїзду з України) під час дії на її території правового режиму воєнного стану та проведення загальної мобілізації, у невстановлений досудовим розслідуванням час, та у невстановленому місці вирішив організувати злочинну схему та надавати за грошову винагороду послуги з незаконного переправлення військовозобов`язаних громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років через державний кордон України, а також сприяння таким діям, наданням порад, вказівкок і засобів.

15 серпня 2025 року під час спілкування у месендежрі «WhatsApp» між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у Дарницькому районі міста Києва та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з обліковим записом зареєстрованим за номером НОМЕР_1 , останній повідомив, що має можливість організувати незаконний перетин державного кордону України. Зокрема, під час телефонної розмови, ОСОБА_4 надав поради та рекомендації, щодо незаконного перетину державного кордону України, вибору найбільш сприятливих країн Європейського союзу. Також, ОСОБА_4 обумовив із ОСОБА_8 умови незаконного переправлення через державний кордон України та вартість вказаних послуг в сумі 8000 (вісім тисяч) ЄВРО з однієї людини.

В подальшому, 19 серпня 2025 року під час спілкування в ході телефонної розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 за номером НОМЕР_1 , останній повідомив про необхідність передачі частини грошових коштів за надані послуги щодо незаконного перетину державного кордону України, що становить 5000 доларів США при цьому залучивши до виконання дій стосовно отримання грошових коштів третіх (невстановлених) осіб.

На виконання зазначеної вказівки, 19 серпня 2025 року о 20 год. 47 хв. ОСОБА_8 , діючи в рамках негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема контролю за вчиненням злочину, за допомогою послуг таксі «Уклон», на вказівку ОСОБА_4 відправив грошові кошти в сумі 5000 доларів США за адресою обумовленою ОСОБА_4 : м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 2, готель «Турист», де невстановлена особа повинна була отримати вказані грошові кошти.

В подальшому, 19 серпня 2025 року о 23 год. 05 хв., після передачі грошових коштів невстановленій особі за вказівкою ОСОБА_4 , останнього затримано на підставі ст. 208 КПК України.

Отже, ОСОБА_4 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років через державний кордон України у період дії на території України правового режиму воєнного стану та під час проведення загальної мобілізації, а також на сприяння таким діям, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок вчинення злочинів у сфері недоторканості державних кордонів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснював організацію незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України, а також порадами, вказівками сприяв указаним діям.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, суду показав, що вирішив заробити грошей. Він познайомився з людиною на ім`я ОСОБА_9 , і йому ( ОСОБА_10 ) пояснили як треба перевозити людей закордон, в подальшому він про це розказав іншому чоловіку та вимагав за це 5000 чи 8000 доларів. Ми спілкувались про перетин кордону ОСОБА_8 . За спільною домовленістю, ОСОБА_4 мав поїхати з ОСОБА_8 у Закарпаття, а там передати останнього знайомому ОСОБА_11 , який розповів про переправлення. З ОСОБА_11 він познайомився під час лікування на Закарпатті. У ОСОБА_10 був номер телефону ОСОБА_12 . З ОСОБА_8 вони домовились, що ОСОБА_13 з ним, передає його ОСОБА_11 , і останній його переправляє. Вони мали зустрітись з ОСОБА_8 , але так і не зустрілись. Про отримання грошей домовились по телефону, він мав привести 5000 доларів на вул. Лариси Окіпної, а кошти мала забрати знайома ОСОБА_14 . ОСОБА_8 вийшов на ОСОБА_4 через спільного знайомого ОСОБА_9 . До вчиненого ставиться негативно, все визнає і розкаюється.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 332 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. 65-68 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке кримінальний закон відносить до тяжкого злочину у сфері недоторканості державних кордонів, дані про його особу, обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ще під час досудового розслідування визнав свою винуватість, що й підтвердив під час судового розгляду, розкаюючись у вчиненому.

З урахуванням того, що на рахунок БО «Фонд 1654» внесено грошові кошти в сумі 50 000 гривень, приписів ч. 2 ст. 66 КК України, відповідно до яких при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, суд визнає цю обставину такою, що пом`якшує покарання обвинуваченому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Щодо характеризуючих особу даних, то ОСОБА_4 є особою молодого віку (має повних 42 р.), зі слів має вищу освіту, неодружений, раніше не судимий, але не вперше притягується до кримінальної відповідальності, не працює, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до даних довідки № 1062 від 01.10.2025 Філії державної установи Київської міської медичної частини, останній перебуває на обліку в Київській медичній частині з діагнозом: вірусний гепатит С. Стан здоров`я розцінюється як задовільний.

Даними досудової доповіді встановлено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, середній ризик небезпеки для суспільства і окремих осіб та констатовано, що дослідження інформації, що характеризує особу за місцем проживання, роботи, умов її життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, а також ймовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

З урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого, кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 основне покарання у виді позбавлення волі відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, а саме нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 332 КК України, у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності.

Разом з цим, негативна передкримінальна поведінка ОСОБА_4 , а саме вчинення цього кримінального правопорушення через 18 днів після відбуття покарання за попереднє та відсутність належних висновків щодо корекції своєї протиправної поведінки, підвищена суспільна небезпечність цього кримінального правопорушення, яка полягає у незаконному переправленні військовозобов`язаних громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років через державний кордон України за грошову винагороду під час дії правового режиму воєнного стану та проведення загальної мобілізації, не дають підстав суду для висновку щодо можливості звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

Також, суд вважає, що ОСОБА_4 не може бути призначено додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 332 КК України у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, з огляду на наступне.

Так, в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року роз`яснено, що відповідно до ст. 55 КК позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.

Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів.

У судовому засіданні встановлено, що вчинення даного злочину ОСОБА_4 не пов`язане з його діяльністю чи займаною посадою, а відтак додаткове покарання у виді позбавлення права займати посади чи займатися певною діяльністю не призначається.

Саме таке покарання буде пропорційними (в контексті п. 38 рішення у справі «Ізмайлов проти Росії»), необхідними, справедливими і достатніми для виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідатимуть принципу індивідуалізації кримінального покарання.

Обґрунтовуючи дане рішення суд виходить з того, що правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні № 15-рп/2004, в якому, зокрема, зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

На думку суду, обрані вид та міра покарання обвинуваченому є домірними вчиненому злочині та перебувають у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особами обвинувачених.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. А тому, арешт накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 28.08.2025, необхідно скасувати.

З урахуванням приписів ч. 3, 4 ст. 374 КПК України та призначеного покарання, суд вважає, що запобіжний захід відносно ОСОБА_4 та у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили належить залишити без змін.

Приймаючи таке рішення суд враховує, що починаючи з дати постановлення вироку, підсудний перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» п. 1 ст. 5 Конвенції. Згідно з практикою ЄСПЛ у такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно з п. 4 ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання (справа «Руслан Яковенко проти України» від 04.09.2015 р. заява № 5425/11, п. 31-32).

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 19 серпня 2025 року, зарахувавши в цей строк термін попереднього ув`язнення з 19 серпня 2025 року до набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 - тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 28.08.2025 - скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон «Redmi» IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ном. тел. НОМЕР_4 - повернути ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «iPhone 13» IMEI НОМЕР_5 , НОМЕР_7 ном. тел. НОМЕР_6 - повернути ОСОБА_15 ; 50 предметів, схожих на купюри грошових коштів номіналом по 100 доларів США, які знаходяться в камері схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку в день його проголошення вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1