Справа № 308/1208/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000205 від 10.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-2 КК України, про арешт майна,

встановив:

04.02.2026 до провадження слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт на вилучене в ході обшуку майно в рамках кримінального провадження № 0000205 від 10.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-2 КК України.

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території міста Ужгород, здійснив відео фіксацію та поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Встановлено, що відеофіксація авіаційного транспорту військових літаків на території Ужгородського аеропорту була розміщена на одній з платформ продажу та оренди нерухомості « ОСОБА_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 через підконтрольну йому сторінку в соціальній мережі «TikTok» під ніком « ОСОБА_6 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 4089 підписників).

03.02.2026 року, в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено мобільний термінал марки «Apple iPhone 16 Pro Max» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 .

Прокурор зазначає, що мобільний телефон детально оглянутий, в ході чого інформація щодо обставин, які досліджуються в рамках даного кримінального провадження підтвердилась та останній постановою слідчого визнаний речовим доказом.

Клопотання мотивує тим, що зазначене в клопотанні майно є речовими доказами у кримінальному провадженні та вказані предмети мають значення для досудового розслідування. У органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що вилучений в ході обшуку вищевказаний мобільний телефон містить ознаки речового доказу, як визначено ч. 1 ст. 98 КПК України і буде використаний як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення. Зокрема, виявлений та вилучений мобільний термінал марки «Apple iPhone 16 Pro Max» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , є знаряддями вчинення злочину, оскільки використовувався для виходу в мережу Інтернет, через який останній і поширював вищевказані публікації. Враховуючи, що вилучений предмет містить ознаки передбачені ч. 1 ст. 98 КПК та визнаний речовим доказом у провадженні, за рішенням суду може підлягати конфіскації, з метою запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, переміщення або відчуження просить слідчого суддю накласти арешт на речовий доказ - мобільний термінал марки «Apple iPhone 16 Pro Max» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який було вилучено у громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його збереження як речового доказу.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій останній просить здійснювати розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує із зазначених у клопотанні підстав, зазначив, що сторони про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Власник майна в судове засідання не з`явився. Про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України неявка прокурора та власника майна в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна, а тому суд, виходячи з вимог вказаної статті, вирішує клопотання за наявними в матеріалах справи доказами.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив таке.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0000205 встановлено, що органом досудового розслідування Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 10.12.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2026 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловому приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 , з метою відшукання, виявлення та вилучення предметів, речей та документів, що мають значення для кримінального провадження, а саме: знаряддя вчинення злочину - мобільного терміналу марки «Apple iPhone 16 Pro Мах», з номером оператора мобільного зв?язку «Київстар» НОМЕР_3 , який використовувався для відеозйомки військових об?єктів, матеріали, які містять відомості про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, рух, переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, як в друкованому, так і електронному вигляді, рукописні записи, графічні зображення, комп?ютерну техніку, мобільні телефони та картки операторів мобільного зв?язку до них, інші засоби зв?язку, за допомогою яких могла здійснюватися координація злочинної діяльності, документи та відомості в друкованому або електронному вигляді щодо обставин публікації вищевказаних матеріалів.

З протоколу обшуку від 03.02.2026 вбачається, що 03.02.2026 було проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловому приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний термінал марки «Apple iPhone 16 Pro Max» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 .

Із постанови про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 03.02.2026 вбачається, що мобільний термінал марки «Apple iPhone 16 Pro Max» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 визнано речовим доказом та передано на збергінання до камери зберігання речових доказів слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що може бути виконане завдання арешту, передбачене ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Враховуючи викладене, подані докази, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, його перебування на зберіганні у третіх осіб створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України, мету накладання арешту збереження речових доказів, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000205 від 10.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-2 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 03.02.2026 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: мобільний термінал марки «Apple iPhone 16 Pro Max» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 .

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя????? ??? ОСОБА_1