Провадження №11-сс/801/956/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця матеріали апеляційного провадження ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2025, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Вінницької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 29.09.2025,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Вінницького апеляційного суду на розгляді перебуває апеляційна скарга ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2025, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Вінницької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 29.09.2025.

Під час судового розгляду у судовому засіданні ОСОБА_7 заявив відвід колегії суддів від розгляду вказаного провадження.

Даний відвід мотивує тим, що у ОСОБА_7 існують обставини, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності колегії суддів, а тому заявлений відвід просить задовільнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо заявленого відводу.

Колегія суддів заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та оцінивши доводи захисника стосовно заявленого відводу, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні .

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що безсторонність (неупередженість) суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Мироненко і Мартенко проти України»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надає вимога об`єктивної безсторонності (рішення ЄСПЛ у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Забезпечення достатніх гарантій виключення будь-яких обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді досягається, у тому числі, шляхом вирішення відводів.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Європейський суд з прав людини зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява №33949/02).

Зазначена вище позиція також узгоджується і з Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19.05.2006, схваленими Резолюцією економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23 встановлені стандарти етичної поведінки суддів, виходячи, у тому числі, із показників незалежності та об`єктивності.

Суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права.

Об`єктивність проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й усіх процесуальних діях ,що супроводжують його прийняття. Такий принцип реалізується у необхідності відводу судді у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Такі ж принципи закріплені у Кодексі суддівської етики, який затверджений 22 лютого 2013 року.

Заявлений відвід підлягає задоволенню, оскільки інститут неупередженості суду є не лише процесуальною гарантією, а й фундаментальною умовою довіри до правосуддя як такого. У праві розумної людини на справедливий суд об`єктивна безсторонність суду постає не у формальному вимірі, а як жива категорія, що ґрунтується на внутрішньому переконанні учасника, котрий приходить до суду з очікуванням справедливості.

Коли ж заявник висловлює сумніви щодо здатності конкретного судового складу розглянути його справу неупереджено, такі сумніви не можуть бути знехтувані. Право не вимагає від людини абсолютної впевненості, але не може ігнорувати її втрати довіри адже правосуддя має не лише чинитися, але й бути видимим як таке, що здійснюється справедливо.

Уявлення учасника про об`єктивність суду є складовою легітимності судового рішення. Там, де ця довіра порушена, продовження розгляду справи тим самим складом суду здатне поставити під сумнів не лише суб`єктивне сприйняття справедливості, а й суспільну віру в інститут судової влади.

Суд, як носій публічного авторитету, зобов`язаний не лише відстоювати свою неупередженість, а й уникати будь-яких обставин, які можуть створювати протилежне враження.

У цьому контексті відвід набуває значення превентивного механізму інструмента, спрямованого на відновлення балансу довіри та забезпечення того, щоб результат судового розгляду не був затьмарений сумнівами в об`єктивності.

Якщо ж заявник прямо зазначає про відсутність довіри до суду та ставить під сумнів здатність останнього здійснити безсторонній розгляд, то засада справедливого суду вимагає реагування. І правовий порядок повинен обрати той шлях, який найповніше гарантує прозорість і безсторонність судової процедури.

Отже, з огляду на втрату довіри заявника до складу суду та наявність сумнівів щодо об`єктивності подальшого розгляду, заявлений відвід слід визнати обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про існування обставин, які унеможливлюють участь суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у даному апеляційному провадженні, у зв`язку з чим заявлений ОСОБА_7 відвід підлягає задоволенню, а матеріали провадження підлягають передачі до апарату Вінницького апеляційного суду для заміни відведених суддів в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 404, 405, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_7 про відвід колегії суддів - задовільнити.

Відвести суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від участі у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2025, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Вінницької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 29.09.2025.

Судове провадження передати для проведення повторного автоматизованого розподілу для заміни відведених суддів.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4