Справа № 465/2340/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/809/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_6 , обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0001330 від 15 травня 2019 року у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.194, ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника, задоволено клопотання прокурора. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 10 листопада 2025 року включно без можливості внесення застави. Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору після її оголошення та направити начальнику ДУ Львівська установа виконання покарань №19.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, врахував вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини ст. 201 КПК України, наявність обґрунтованої підозри обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів у разі визнання винуватим ОСОБА_6 ; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , що дозволяє застосування до нього запобіжний захід, пов`язаний із позбавленням волі; відсутність на даний час джерела доходу.

На вказану ухвалу захисник обвинуваченого На вказану ухвалу захисник адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2025 року. Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 задовольнити частково, обрати відносно обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний час доби. Розгляд апеляційної скарги проводити за участі обвинуваченого та його захисника

Стверджує, що ухвала Франківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2025 року є незаконною, необґрунтованою та такою що не ґрунтується на обставинах справи і постановленою з порушенням процесуального закону з огляду на наступне.

Наголошує, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому є ідентичним за змістом із клопотанням про його обрання, тобто вже більше п`яти років, обставини, які висвітлені в клопотанні не змінюються і не здійснюється переоцінка ризиків і не обґрунтовується подальше їх існування.

Зазначає, що твердження про намагання ухилитися від кримінальної відповідальності не знайшло свого обґрунтування будь якими доказами. За весь період не здобуто жодного вагомого доказу, який міг би підтвердити ризик його переховування, або взагалі усвідомлення причетності до інкримінованого діяння.

Звертає увагу, що в цьому провадженні судом вже допитано потерпілого, який ствердив, що з обвинуваченим не знайомий особисто, побачив його вперше в суді, відтак тиск зі сторони ОСОБА_6 на потерпілого неможливий.

Вказує, що у клопотанні прокурора не наведено обґрунтування того, чому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із встановленням процесуальних обов`язків, або застави не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також зазначає, що ОСОБА_6 страждає на нічні болі в епігастрії, відсутність апетиту, гіпотонію. За відсутності адекватного обстеження та лікування, стан здоров`я обвинуваченого буде погіршуватися.

Заслухавши доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_7 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Із змісту ст.178 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів провадження суд при прийнятті рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 врахував положення наведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що продовжують існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, з метою схилити їх надавати показання, які виправдовують обвинуваченого; вчинити інше кримінальне правопорушення, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованому ОСОБА_8 та врахувавши те, що безпека суспільства вимагає ізоляції особи, яка з достатньою обґрунтованою ймовірністю здатна завдати згубного впливу на здоров`я населення та соціальне благополуччя суспільства.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апелянта правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Ухвала суду першої інстанції про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованою та вмотивованою, а підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_6 , обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0001330 від 15 травня 2019 року у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.194, ч.1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4