Справа № 346/6628/24
Провадження № 1-кп/346/402/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції із захисником у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2024 року за № 0000702, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Борове Рокитнівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, громадянина України, який має на утриманні одну дитину, працює на посаді різальника холодного металу трубопрокатного виробництва Івано-Франківського регіону в товаристві з обмеженою відповідальністю «АВ Метал Груп», раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2025 року обвинувачений подав вищевказане клопотання, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Відмова обвинуваченого проходити військову службу в Збройних Силах України за мобілізацією зумоволена тим, що він є щирим, послідовним вірянином конфесії (релігійної організації) Свідків Єгови, за канонами якої виконання обов?язків військової служби є несумісним з Божою волею (Єгови).

Така відмова обвинуваченого є його стабільною та послідовною правовою позицією та відповідає вимогам п.4 ст.35 Конституції України та міжнародних правових актів, в тому числі Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також практиці Європейського суду з прав людини

Крім того, згідно з європейським законодавством держава зобов?язана забезпечити альтернативну (невійськову) службу, яка має бути реально доступною, не носити карального характеру, пропорційною за тривалістю. Переслідування, в тому числі кримінальне, відмовників від проходження військової служби з релігійних переконань у Європі визнається порушенням ст.9 вказаної Конвенції за європейськими стандартами, неможливість проходити військову службу з релігійних переконань є законним правом людини. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на цьому праві.

Обвинувачений також вважає, що кримінальне переслідування його за відмову від проходження військової служби за мобілізацією з релігійних переконань є незаконним, він не є злочинцем, не становить небезпеки для суспільства.

Крім того, 05.08.2025 року обвинувачений працевлаштувався на роботу в товариство з обмеженою відповідальністю «АВ МЕТАЛГРУП», на посаду різальника холодного металу. Це підприємство відноситься до критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, у зв`язку з чим обвинувачений відповідно до ст.25 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 23 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» отримав відстрочку від призову за мобілізацією на строк по 19.02.2026 року.

Тому обвинувачений вважає, що змінилась обстановка, так як зникла першопричина, яка була підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо інкримінованого йому злочину. Крім того, обвинувачений зазначає, що він є раніше не судимим, а інкримінований йому злочин відноситься до нетяжких.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали дане клопотання з викладених у ньому мотивів та просили задовольнити це клопотання.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вказавши, що відсутні підстави для застосування ст. 48 КК України, адже станом на день події злочину підстав для звільнення від призову на військову службу під час мобілізації не існувало.

Суд, вичивши зазначене клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження та, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно зі ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

У відповідності до ч. 4 статті 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція ст. 336 КК України (ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) передбачає покарання у виді від позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

Отже, інкримінований обвинуваченому злочин відноситься до нетяжких.

Судом встановлено, що відповідно до даних довідки № 757, наданої директором товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Метал Груп» 18.08.2025 року, обвинувачений з 05.08.2025 року працює в даному товаристві на посаді різальника холодного металу трубопрокатного виробництва Івано-Франківського регіону /а. п. 200/.

Згідно з даними розпорядження №24І/0/527-25 начальника Дніпропетровської обласної державної (військової) адміністрації від 19.02.2025 року дане товариство має статус підприємства, яке є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливим для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань в особливий період /а. п. 201, 202/.

У відповідності до змісту витягу від 01.09.2025 року з військово-облікового документу, виданого на ім`я обвинуваченого, у графі «Тип відстрочки» зазначено «Бронювання», а в графі «Відстрочка до» вказано «19.02.2026 року» /а. п. 199/.

Отже, судом встановлено, що обвинувачений з 05.08.2025 року є працевлаштований в зазначеному підприємстві, у зв`язку із чим він є заброньований, внаслідок чого не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

В межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, а саме в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, а саме 23.07.2024 року.

Поряд з тим, для застосування положень статті 48 КК України суд також повинен встановити, що після вчинення кримінального проступку або нетяжкого злочину обстановка вчинення кримінального правопорушення змінилася таким чином, що раніше вчинене діяння вже не може розглядатися як суспільно небезпечне.

У постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 13.04.2023, винесеній у справі № 157/1091/22, зроблено правовий висновок, що особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи в суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Крім того, у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15.04.2021 року, винесеній у справі № 161/1390/19, вказано, що такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом тощо.

Отже, суд доходить обгрунтованого висновку, що отримання лише 05.08.2025 року (тобто після спливу більше одного року від часу вчинення інкримінованого злочину), обвинуваченим відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не може в даному випадку бути визнано змінами умов життєдіяльності обвинуваченого в розумінні ст. 48 КК України, оскільки така обставина не існувала на момент вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину та не стала для нього стримуючим фактором, який спонукав би його не вчиняти цей злочин.

Крім того, отримання обвинуваченим у встановленому законом порядку вказаної відстрочки не співвідноситься з вимогами ст.48 КК України, є тимчасовим явищем із визначеним кінцевим строком дії (19.02.2026 року), а тому не може бути сталою та самостійною підставою для застосування ст. 48 КК України в межах даного кримінального провадження.

Тому у задоволенні розглядуваного клопотання обвинуваченого слід відмовити у зв`язку з безпідставністю вимог цього клопотання.

Керуючись ст.ст. 44,48 КК України, 285-288, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України, тобто у зв`язку зі зміною обстановки, та закриття даного кримінального провадження на підставі п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України, відмовити у зв`язку з безпідставністю вимог цього клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Повний текст ухвали складено 13.10.2025 року о 13 год.

Головуючий суддя : ОСОБА_1