Справа № 715/869/25
Провадження № 1-кп/715/136/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.10.2025 селище Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого мешканця АДРЕСА_1 , українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 здійснював діяльність, пов`язану із утриманням корів у корівнику, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , який, згідно даних Державного реєстру речовим прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6
ОСОБА_4 , в період з 31.10.2023 по даний час здійснював систематичне несанкціоноване складування тваринних відходів (гною), що виникли внаслідок життєдіяльності великої рогатої худоби корів, шляхом переміщення відходів з будівлі корівника на земельну ділянку, яка не зареєстрована в Державному земельному кадастрі та знаходяться в адміністративних межах с. Михайлівка Чернівецького району Чернівецької області, і перебуває у комунальній власності Глибоцької територіальної громади, як землі загального користування та межує з корівником, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .
Внаслідок чого ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість попередньо ознайомитися із вимогами законодавства, яким врегульовано відносини у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, а також збереження природних ресурсів, діючи умисно, в порушення спеціальних правил поводження з побічними продуктами тваринного походження, спеціальних правил, встановлених ст.ст. 10-16 Закону України «Про побічні продукти тваринного походження, не призначені для споживання людиною»,ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 15-17 Закону України «Про управління відходами», ст.46 Закону України «Про охорону земель», допустив забруднення земельної ділянки площею 250,25 метрів квадратних, розташованої поруч із вищезазначеним корівником, у ґрунті якої виявлено перевищення вмісту амонію обмінного (120,21 мг/кг) і хлоридів (115,22 мг/кг).
Крім цього відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи СЕ-19/126-25/1312-ФХЕД від 30.01.2025, внаслідок несанкціонованого складування відходів життєдіяльності тварин на земельній ділянці площею 250,25 м кв., розташованої по АДРЕСА_2 , станом на 13.11.2023 створена небезпека для довкілля.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 239 КК України - визнав частково. Однак не тільки він міг здійснити забруднення території. Шкодує про вчинене та розкаюється, просив суд суворо не карати.
Крім, частквого визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненому повністю доведена показаннями свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , даними ним в судовому засіданні, в яких вини підтвердили обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 та іншими зібраними по справі доказами, а саме:
- висновком судової експертизи №СЕ-19/126-25/1312-ФХЕД від 30.01.2025 року, внаслідок несанкціонованого складування відходів життєдіяльності тварин на земельній ділянці площею 250,25 м.кв, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 станом на 13.11.2023 року, створена небезпека для довкілля.
Аналізуючи всі обставини справи, докази зібрані по справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_4 є склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст.239 КК України, тобто забруднення земель відходами, шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил.
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченим, суд виходить із наступного.
Так, відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу винного, який раніше не судимий, пенсіонер, одружений, позитивно характеризується по місцю проживання, та не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога.
Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає за п.1 ч.1 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання в межах санкції ч.1 ст. 239 КК України, а саме у виді штрафу.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Вирішуючи цивільний позов у даному кримінальному провадженні суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.
Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України). Територіальним громадам міст, селищ, сіл належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Статтею 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що місцеві ради в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним із повноважень виконавчого органу місцевого самоврядування у галузі охорони навколишнього природного середовища є здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.
Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 14/99 (про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту.

У зв`язку із наведеним, реалізуючи надані законодавством повноваження, прокурор у кримінальному провадженні звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість попередньо ознайомитися із вимогами законодавства, яким врегульовано відносини у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, а також збереження природних ресурсів, діючи умисно, в порушення спеціальних правил поводження з побічними продуктами тваринного походження, спеціальних правил, встановлених ст.ст. 10-16 Закону України «Про побічні продукти тваринного походження, не призначені для споживання людиною», ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 15-17 Закону України «Про управління відходами», ст.46 Закону України «Про охорону земель», допустив забруднення земельної ділянки площею 250, 25 метрів квадратних, розташованої поруч із вищезазначеним корівником, у ґрунті якої виявлено перевищення вмісту амонію обмінного (120,21 мг/кг) і хлоридів (115,22 мг/кг).

Шкода, заподіяна навколишньому природному середовищу, завдана державі в цілому та Глибоцькій селищній раді, як власнику земельної ділянки, забрудненої внаслідок вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, а факт невідшкодування такої шкоди призводить до недоотримання коштів місцевим бюджетом, що порушує інтереси територіальної громади.

Перебування земельної ділянки, розміщеної по вул.Сонячна, 4-С в с. Михайлівка Чернівецького району Чернівецької області, у комунальній власності підтверджується листом Глибоцької селищної ради від 10.11.2023 № 04-05/1640.

Факт вчинення кримінального правопорушення підтверджується доказами, дослідженими судом.

Враховуючи вищенаведене, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір заподіяної шкоди, яку просить стягнути прокурор із обвинуваченого є обґрунтованою та об`єктивною. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Щодо розподілу процесуальних витрат (заявлених витрат на проведення експертизи у кримінальному провадженні), суд керується положеннями ст. 124 КПК України. У зв`язку із ухваленням обвинувального вироку у справі, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, а саме:

- на проведення судової інженерно-екологічної експертизи №СЕ-19/126-23/10690 - ФХЕД від 11.12.2023 року складають - 3786 грн. 40 коп.;

- на проведення судової інженерно-екологічної експертизи №СЕ-19/126-25/1312- ФХЕД від 30.01.2025 року складають - 6367 грн. 20 коп. - підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 2285 (двох тисяч двохсот вісімдесяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38845 (тридцять вісім тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень, 00 копійок.

Позовні вимоги прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого мешканця АДРЕСА_1 , на користь Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області (вул. Шевченка, 1, селище Глибока Чернівецького району Чернівецької області, 59034, код ЄДРПОУ - 04417004) шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, в сумі 38825 (тридцять вісім тисяч вісімсот двадцять п`ять) гривень, 04 копійки (отримувач Чернівецьке ГУК/Глибоцька ТГ, код отримувача 37836095, банк отримувача Казначейство України, номер рахунку UA 0024305, код класифікації доходів бюджету - 24062100).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертиз у розмірі 10 153 (десять тисяч сто п`ятдесят три) гривні, 60 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченим.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суд через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.

Суддя: