н/п 1-в/174/21/2025
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2025 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

засудженого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотанням захисника ОСОБА_5 про звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, яке належить засудженому ОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И В:

24.09.2025, захисник ОСОБА_5 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, яке належить засудженому ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що ОСОБА_4 10.08.2022 відбув основне покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2019. Описане та арештоване майно - є єдиним житлом, яке забезпечує цільові потреби засудженого та використовується ним спільно з його матір`ю - особою похилого віку. Виділити частку, належну ОСОБА_4 в натурі є технічно неможливим, а томупросить звільнити ОСОБА_4 , від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, яке належить засудженому, з підстав, передбачених ст.152 КВК України: відбуття засудженим строку покарання, призначеного вироком суду.

Захисник та засуджений в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала з приводу задоволення даного клопотання, враховуючи, що чинним кримінально-процесуальним законодавством не передбачено звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Заслухавши позицію учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор.

Згідно ст.48 КВК України суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання органу державної виконавчої служби, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не провадилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється територіальним органом державної виконавчої служби за місцем знаходження майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Частина 1 ст.49 КВК України регламентує, що конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

В свою чергу ст.152 КВК України передбачає, що підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Положеннями КПК України визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку. Проте зазначеними нормами закону не встановлено порядку звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації всього майна, яке є власністю засудженого.

Конфіскація майна належить до загальних (універсальних) і безстрокових (одноактних) покарань, яке може бути застосоване по суті до будь-якої особи і вважається виконаним з моменту вилучення майна та його передачі відповідним фінансовим органам держави.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1 КВК України, завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

З системного аналізу зазначених вище норм матеріального та процесуального права, слід дійти висновку, що ані положеннями КК України, КПК України, КВК України, ЗУ України «Про виконавче провадження», ані жодними іншими нормативно-правовими актами України не передбачено звільнення від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є власністю засудженого.

Як вбачається з матеріалів, досліджених в судовому засіданні, кримінальної справи ОСОБА_4 засуджений вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2019, за вчинення кримінальних правопорушень за ч.1 ст.263 та ч.2 ст.307 КК України та йому призначене покарання на підставі ч.ч.1, 3 ст.70 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю (т.5 а.с.41-52). Вирок суду набрав законної сили 28.10.2019 та 27.12 2019 звернутий до виконання.

07.07.2020 Вільногірським МВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного в вироку покарання в частині конфіскації всього майна, яке є власністю ОСОБА_4 (т.5 а.с.13), майно описане та визначена його ринкова вартість, що підтверджується відповіддю головного державного виконавця від 19.12.2024 (т.5 а.с.53), однак на день розгляду клопотання додаткового покарання у вигляді конфіскації майна не виконано.

В свою чергу, захисник звертаючись з поданим клопотанням, в обґрунтування своїх вимог посилається на ст.152 КВК України, а саме відбуття ОСОБА_4 основного покарання у вигляді позбавлення волі, при цьому в судовому засіданні визнав той факт, що на момент звернення до суду з заявленим клопотанням, додаткове покарання у вигляді конфіскації майна не виконано,однак звільнення від додаткового покарання не підпадає під положення цієї статті, якими визначено підстави звільнення від відбування основного покарання.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені судом обставини, вищевикладені норми матеріального та процесуального права, дослідивши матеріали кримінальної справи № 174/65/18, подане клопотання з його додатками, вислухавши доводи учасників процесу, оцінивши наявні докази, суд приходить до обґрунтованого висновку, що вимоги даного клопотання не підлягають задоволенню, а отже в його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі ч.1 ст.78 КК України, керуючись ст.ст.534, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотанням захисника ОСОБА_5 про звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, яке належить засудженому ОСОБА_4 відмовити.

На ухвалу протягом 7 днів із дня проголошення сторонами може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Головуючий - суддя підпис ОСОБА_1