КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №361/3896/24 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/7496/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

представника: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0000063 від 31 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 240 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2025 року клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно - задоволено частково.

Накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку 27 серпня 2025 року за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) Мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A16», імей 1: НОМЕР_1 ; імей 2: НОМЕР_2 ;

2) Державний акт на право власності на земельну ділянку № КВ 020112 на 1-му арк.;

3) Бланкова продукція державних актів з номерами: ЯЕ772626; ЯЕ772609; ЯЕ772609; ЯЕ772626; ЯЕ772713; ЯЕ772713 - кожний на 1-му арк.;

4) Ноутбук марки «DELL», серійний номер BC3NQC2, № 4, належні ОСОБА_8 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вищезазначеним майном.

У задоволенні іншої частини клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою представник ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно від 28 серпня 2025 року у кримінальному провадженні №0000063 від 31 травня 2023 року.

Уважає, що жодних підстав для накладення арешту на майно не існувало та не існує по теперішній час, а клопотання прокурора є необґрунтованим та невмотивованим, відсутні жодні належні і допустимі докази, що виправдовували б втручання у права та інтереси ОСОБА_8 .

Апеляційну скаргу мотивує тим, що сукупність наявних так званих доказів та аналіз матеріалів сторони обвинувачення встановлює відсутність обґрунтованої «розумної» підозри щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 240 КК України.

Звертає увагу суду, що починаючи з 2023 року ОСОБА_8 став об`єктом безпідставних переслідувань з боку правоохоронних органів, що може здійснюватися в особистих інтересах окремих осіб.

Вказує, що показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 фактично ідентичні один одному, як і показання інших свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які написано власноруч однією особою (оперативним працівником).

Уважає, що жодних підстав для накладення арешту на майно не існувало та не існує по теперішній час; виходячи з тексту поданого клопотання та долучених стороною обвинувачення документів обґрунтування необхідності арешту вилученого майна у клопотанні відсутнє взагалі; у поданому клопотанні стороною обвинувачення не наведено яка саме інформація на вилучених носіях (на ноутбуці та мобільному телефоні), а також у вилучених документах міститься, що виправдовує необхідність їх арешту з метою їх збереження у вказаному кримінальному провадженні.

Посилається на те, що у відповідності до ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2025 року у справі №361/3896/24 надано дозвіл на вилучення відомостей, що стосуються суті кримінального провадження та оригіналів іншої документації, що стосується вказаних земельних ділянок та видобутку піску, однак сторона обвинувачення під час проведення обшуку, вийшовши за межі дозволеного переліку, вилучила документи, що не мають жодного відношення до суті кримінального провадження та не стосуються визначених у кримінальному провадженні земельних ділянок і видобутку піску.

Зазначає, що у відповідності до тексту протоколу обшуку ОСОБА_8 під час обшуку добровільно надано доступ до вилученого мобільного телефону та ноутбуку, що надало можливість стороні обвинувачення дослідити відомості, що стосуються суті кримінального провадження, та скопіювати їх належним чином без вилучення.

Вказує, що є всі підстави вважати, що долучена постанова про визнання вилученого майна речовими доказами є формальною та прийнята з метою створення формальних підстав для подання клопотання про арешт майна.

При цьому, до клопотання про накладення арешту майна прокурором не було долучено постанови про призначення будь-якої комп`ютерно-технічної експертизи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 31 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 240 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 30 травня 2023 року до Броварської окружної прокуратури Київської області надійшов рапорт оперуповноваженого Управління стратегічних розслідувань в Київській області ДСР НП України, відповідно до якого встановлено, що на території Броварського району Київської області здійснюється незаконний видобуток корисних копалин в адміністративних межах села Залісся, Броварського району, Київської області на земельних ділянках з наступними кадастровими номерами: :08:007:0631, :08:007:0617, :08:007:0618, які перебувають у приватній власності громадянки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка являється керівником та засновником підприємства ТОВ «КП Рідний дім-21», , основний вид господарської діяльності збирання безпечних відходів. З метою видобутку та транспортування корисних копалин використовується спеціальна та вантажна техніка.

У відповідності до відкритих джерел суб`єкти господарської діяльності, в тому числі ТОВ «КП РІДНИЙ ДІМ-21», не отримували спеціальний дозвіл на користування надрами з метою геологічного вивчення та промислової розробки родовища.

Таким чином, у діях вказаних осіб вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 240 КК України.

У матеріалах кримінального провадження маються відомості, які підтверджують те, що на території земельних ділянках з кадастровими номерами: :08:007:0631, :08:007:0617, :08:007:0618 була розміщена спеціальна техніка, за допомогою якої проводиться видобуток корисних копалин (піску).

Крім цього, на вищевказаних земельних ділянках наявні характерні ознаки діяльності вищевказаної спеціальної техніки, що характеризується вибірками корисної копалини (піску) глибиною більше двох метрів.

У подальшому, 05 квітня 2024 року у порядку статті 40 КПК України було надано доручення оперативним працівникам Броварського РУП ГУНП в Київській області, з метою встановлення причетних осіб до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Згідно рапорту о/у ВКП Броварського РУП ГУНП в Київській області встановлено, що в ході виконання доручення та з метою встановлення осіб, які можуть бути причетні до вчинення даного кримінального правопорушення, а також збору відомостей та фактів, які можуть нести доказове значення в рамках кримінального провадження було проведено оперативно-розшукові заходи.

У подальшому під час проведення оперативно-розшукових заходів підрозділом ВКП Броварського РУП було отримано інформацію, яка заслуговує на оперативний інтерес, а саме: за допомогою спец-техніки проводилось видобування корисних копалин на земельних ділянках з кадастровими номерами: :08:007:0631, :08:007:0617, :08:007:0618, глибиною більше двох метрів та в подальшому видобуті корисні копалини реалізувались фізичним та юридичним особам.

Також установлено, що у відповідності до відкритих джерел інформації суб`єкти господарської діяльності не отримували спеціальні дозволи на користування надрами з метою геологічного вивчення та промислової розробки родовища на земельних ділянках з кадастровими номерами: :08:007:0631, :08:007:0617, :08:007:0618.

У зв`язку із незаконною діяльністю невстановлених осіб, що діяли за попередньою змовою групою осіб, направленою на незаконне видобування корисних копалин на земельних ділянках з кадастровими номерами: :08:007:0631, :08:007:0617, :08:007:0618, було знищено верхній родючий шар ґрунту на вказаних земельних ділянках; відбулось незаконне заволодіння корисними копалинами; екології спричинена значна шкода.

З метою розкриття злочину та притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які можуть бути причетні до вчинення даного кримінального правопорушення, було проведено відповідні заходи оперативного характеру, а саме:

- аналіз наявних інформаційно-аналітичних баз НПУ та МВС;

- за допомогою наявних доступних баз ІТС ІПНП НПУ здійснено аналіз раніше вчинених фактів та схожих за характером кримінальних правопорушень;

- здійснено роботу з негласним апаратом, а саме проведено зустрічі з оперативними контактами;

- проведено моніторинг мережі «Інтернет», та відкритих джерел інформації;

- здійснено перевірку житлових реєстрів.

До вчинення вказаного кримінального провадження можливо причетні: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, за наявною оперативною інформацією встановлено, що на підставі рішення Богданівської сільської ради Броварського району Київської області 61-ої сесії сільської ради 8-го скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_16 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Залісся в межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області» від 04 листопада 2020 року було вирішено:

- затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею - 1,7259 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності у власність гр. ОСОБА_16 , яка розташована в селі Залісся в межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, розроблений ТОВ «Український Земельний Кадастр»;

- передати у власність гр. ОСОБА_16 земельну ділянку площею - 1,7259 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Залісся в межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області;

- встановити, що вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :08:007:0617;

- громадянці ОСОБА_16 приступити до використання земельної ділянки за цільовим призначенням після реєстрації речового права на земельну ділянку та отримання правовстановлюючого документу.

У подальшому, ОСОБА_16 на підставі договору купівлі-продажу від 05 грудня 2021 року продає земельну ділянку з кадастровим номером :08:007:0617, площею 1,7259 га ОСОБА_15 за аномально низькою ціною - 100 000 грн (від імені ОСОБА_15 діє ОСОБА_8 на підставі довіреності).

Також установлено, що на підставі рішення Богданівської сільської ради Броварського району Київської області 61-ої сесії сільської ради 8-го скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_17 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Залісся в межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області» від 04 листопада 2020 року було вирішено:

- затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею - 1,7260 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності у власність гр. ОСОБА_17 , яка розташована в селі Залісся в межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, розроблений ТОВ «Український Земельний Кадастр»;

- передати у власність гр. ОСОБА_17 земельну ділянку площею - 1,7260 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Залісся в межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області;

- встановити, що вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :08:007:0618;

- громадянці ОСОБА_17 приступити до використання земельної ділянки за цільовим призначенням після реєстрації речового права на земельну ділянку та отримання правовстановлюючого документу.

У подальшому, ОСОБА_17 на підставі договору купівлі-продажу від 12 лютого 2021 року продає земельну ділянку з кадастровим номером :08:007:0618, площею 1,7260 га ОСОБА_15 за аномально низькою ціною - 100 000 грн (від імені ОСОБА_15 діє ОСОБА_8 на підставі довіреності).

Крім того, на підставі заяви на розподіл земельної ділянки ОСОБА_15 отримано у власність земельну ділянку з кадастровим номером :08:007:0631.

На даний час, земельні ділянки з кадастровими номерами: :08:007:0631, :08:007:0617, :08:007:0618 перебувають у власності ОСОБА_15 . Вказані земельні ділянки межують одна з одною та знаходяться на території садового товариства «Родзинка». Окрім цього, ОСОБА_15 є співзасновником та директором ТОВ «КП Рідний дім-21» (), діяльність товариства спрямована на різні види робіт, у тому числі будівництво житлових та нежитлових приміщень, через яке, ймовірно, відбувається збут незаконно добутих корисних копалин, зокрема піску.

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_15 та дружиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення діяльності, спрямованої на заволодіння земельними ресурсами державної форми власності, маючи доступ до персональних даних та копій паспортів окремих громадян України. На даний час ОСОБА_8 є керівником ГО садового товариства «Родзинка», на території якого розташовані вищевказані земельні ділянки.

Крім цього, незаконна діяльність, направлена на незаконний видобуток корисних копалин на вищевказаних земельних ділянках, підтверджується показами свідків, а саме:

- допитаний в якості свідка ОСОБА_11 повідомив, що протягом весни-літа 2023 року їздив по Броварському району з метою пошуку різних знахідок, таких як колекційні монети, статуетки тощо, в тому числі до с. Літки та с. Рожни. Проїжджаючи повз садове товариство «Родзинка» останній неодноразово бачив як з території виїжджали вантажівки марки «Камаз» у кузові яких був пісок. В подальшому ОСОБА_11 потрапив на територію садового товариства «Родзинка», де відбувався видобуток корисних копалин (піску) за допомогою спеціальної техніки та вантажівок;

- допитаний в якості свідка ОСОБА_10 повідомив, що протягом весни-літа 2023 року їздив по Броварському району з метою пошуку роботи, у тому числі до с. Літки та с. Рожни. Проїжджаючи повз садове товариство «Родзинка» останній неодноразово бачив як з території виїжджали вантажівки марки «Камаз» у кузові яких був пісок. У подальшому ОСОБА_10 потрапив на територію садового товариства «Родзинка», де відбувався видобуток корисних копалин (піску) за допомогою спеціальної техніки та вантажівок.

За інформацією ДНВП «Геоінформ України» відповідно до відомостей, що введені до електронної бази даних наданих спеціальних дозволів на користування надрами інформація щодо спеціальних дозволів на користування надрами, з метою добування корисних копалин, на земельних ділянках з кадастровими номерами: :08:007:0631, :08:007:0617, :08:007:0618 відсутня.

27 серпня 2025 на підставі ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

1). мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A16», імей 1: НОМЕР_1 ; імей 2: НОМЕР_2 ;

2). копію протоколу № 1 реєстрації засновників для участі в загальних зборах ОК «Садове товариство «ТОВ» від 07.07.2018 на 1-му арк.;

3). протокол № 1 реєстрації засновників для участі в загальних зборах ОК «Садове товариство «ТОВ» від 07.07.2018 на 1-му арк.;

4). протокол № 1 (без дати 2018 року) загальних зборів ОК «Садове товариство «ТОВ» на 1-му арк.;

5). протокол № 1 реєстрації засновників для участі в загальних зборах ОК «Садове товариство «ТОВ» від 07.07.2018 на 1-му арк.;

6). протокол № 1 установчих зборів ОК ГО СТ «Родзинка» від 01.08.2018 на 2-х арк.;

7). статут ОК ГО СТ «Родзинка» від 07.07.2018 на 11-ти арк.;

8). наказ ГО СТ «Родзинка» на 1-му арк.;

9). відомості про керівні органи ГО СТ «Родзинка» станом на 27.11.2016 на 1-му арк.;

10). протокол № 3/16 загальних зборів ГО СТ «Родзинка» від 27.11.2016 на 2-х арк.;

11). протокол № 8/1/16 засідання правління ГО СТ «Родзинка» від 05.11.2016 на 2-х арк.;

12). відомості про керівні органи ГО СТ «Родзинка» станом на 27.11.2016 на 1-му арк.;

13). лист голови правління ГО СТ «Родзинка» на 1-му арк.;

14). протокол установчих зборів ГО СТ «Родзинка» на 1-му арк., від 11.07.2004 (копія);

15). дані про керівний склад на 1-му арк. (копія);

16). статут ГО СТ «Родзинка» від 11.07.2004 на 7-ми арк.;

17). повідомлення про створення ГО СТ «Залісся» та ГО СТ «Родзинка» на 1-му арк.;

18). державний акт на право власності на земельну ділянку № КВ 020112 на 1-му арк.;

19). бланкова продукція державних актів з номерами: ЯЕ772626; ЯЕ772609; ЯЕ772609; ЯЕ772626; ЯЕ772713; ЯЕ772713 - кожний на 1-му арк.;

20). ноутбук марки «DELL», серійний номер BC3NQC2, № 4.

Постановою слідчого СВ Броварського РУП ГУ НП в Київській області від 27 серпня 2025 року вказаний речі та документи визнано речовими доказами.

27 серпня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 240 КК України.

02 вересня 2025 року ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави.

01 вересня 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000063 від 31 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 240 КК України.

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2025 року клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно - задоволено частково.

Накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку 27 серпня 2025 року за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) Мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A16», імей 1: НОМЕР_1 ; імей 2: НОМЕР_2 ;

2) Державний акт на право власності на земельну ділянку № КВ 020112 на 1-му арк.;

3) Бланкова продукція державних актів з номерами: ЯЕ772626; ЯЕ772609; ЯЕ772609; ЯЕ772626; ЯЕ772713; ЯЕ772713 - кожний на 1-му арк.;

4) Ноутбук марки «DELL», серійний номер BC3NQC2, № 4, належні ОСОБА_8 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вищезазначеним майном.

У задоволенні іншої частини клопотання - відмовлено.

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди представника власника майна з ухвалою слідчого судді в частині задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а тому колегія суддів, відповідно до частини першої статті 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги та лише в частині задоволення клопотання про арешт майна.

Ухвала слідчого судді в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A16», імей 1: НОМЕР_1 ; імей 2: НОМЕР_2 , державний акт на право власності на земельну ділянку № КВ 020112 на 1-му арк., бланкова продукція державних актів з номерами: ЯЕ772626; ЯЕ772609; ЯЕ772609; ЯЕ772626; ЯЕ772713; ЯЕ772713 - кожний на 1-му арк., ноутбук марки «DELL», серійний номер BC3NQC2, № 4, вилучене під час проведення обшуку 27 серпня 2025 на підставі ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що вилучене майно може містити інформацію з приводу вчиненого кримінального правопорушення та осіб причетних до його вчинення, а також може мати суттєве значення для розслідування даного кримінального провадження та прийняття процесуального рішення в ньому, а отже відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

Окрім того, у органу досудового розслідування є необхідність у призначенні комп`ютерно-технічних експертиз з метою відновлення видалених файлів на вказаному мобільному телефоні.

Дослідивши матеріали поданого клопотання про накладення арешту на майно колегія вважає, що прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане у клопотанні майно має відношення до кримінального провадження та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту на вилучене майно може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 240 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи представника про те, що сукупність наявних так званих доказів та аналіз матеріалів сторони обвинувачення встановлює відсутність обґрунтованої «розумної» підозри щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 240 КК України; починаючи з 2023 року ОСОБА_8 став об`єктом безпідставних переслідувань з боку правоохоронних органів, що може здійснюватися в особистих інтересах окремих осіб; показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 фактично ідентичні один одному, як і показання інших свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які написано власноруч однією особою (оперативним працівником), є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що жодних підстав для накладення арешту на майно не існувало та не існує по теперішній час, а клопотання прокурора є необґрунтованим та невмотивованим, відсутні жодні належні і допустимі докази, що виправдовували б втручання у права та інтереси ОСОБА_8 ; жодних підстав для накладення арешту на майно не існувало та не існує по теперішній час; виходячи з тексту поданого клопотання та долучених стороною обвинувачення документів обґрунтування необхідності арешту вилученого майна у клопотанні відсутнє взагалі; у поданому клопотанні стороною обвинувачення не наведено яка саме інформація на вилучених носіях (на ноутбуці та мобільному телефоні), а також у вилучених документах міститься, що виправдовує необхідність їх арешту з метою їх збереження у вказаному кримінальному провадженні, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане у клопотанні та вилучене майно може містити інформацію з приводу вчиненого кримінального правопорушення та осіб причетних до його вчинення, а також може мати суттєве значення для розслідування даного кримінального провадження та прийняття процесуального рішення в ньому, а отже відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Як убачається з положень частини сьомої статті 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення володільця майна, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення судом питання про арешт майна або його повернення, або ж його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час затримання особи, обшуку, огляду.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) є засобами чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Разом з тим, заборонено вилучення (виїмка) матеріальних носіїв інформації, пов`язаних із веденням Центральним депозитарієм цінних паперів та депозитарними установами системи депозитарного обліку цінних паперів, облікової системи часток і внесенням змін до них.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Слідчий чи прокурор може зробити та вилучити копію інформації, що міститься на вищезазначених носіях, або ж якщо вилучає носії інформації - на вимогу володільця має лишити йому копію відповідної інформації.

Таким чином, зважаючи на те, що необхідність в арешті майна виникла з тих підстав, що вилучені мобільний телефон та ноутбук може містити інформацію з приводу вчиненого кримінального правопорушення та осіб, причетних до його вчинення, окрім того, у органу досудового розслідування є необхідність у призначенні комп`ютерно-технічних експертиз з метою відновлення видалених файлів на вказаному мобільному телефоні, тобто вказане майно відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, та метою такого арешту є забезпечення збереження речових доказів, що згідно статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження та досягнення дієвості цього провадження, при цьому постановою слідчого СВ Броварського РУП ГУ НП в Київській області від 27 серпня 2025 року вилучені у ході проведення обшуку, зокрема, мобільний телефон та ноутбук, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000063 від 31 травня 2023 року, необґрунтованими є посилання скаржника на те, що ОСОБА_8 під час обшуку добровільно надано доступ до вилученого мобільного телефону та ноутбуку, що надало можливість стороні обвинувачення дослідити відомості, що стосуються суті кримінального провадження, та скопіювати їх належним чином без вилучення.

Окрім того, зважаючи на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як убачається з положень частини сьомої статті 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З урахуванням наведеного, відсутність вказаних у клопотанні документів, а саме: державного акту на право власності на земельну ділянку № КВ 020112 на 1-му арк., бланкової продукції державних актів з номерами: ЯЕ772626; ЯЕ772609; ЯЕ772609; ЯЕ772626; ЯЕ772713; ЯЕ772713 - кожний на 1-му арк., у переліку, щодо якого прямо було надано дозвіл на обшук в ухвалі слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області про дозвіл на обшук, не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення у подальшому з клопотанням про арешт такого майна з дотриманням вимог частини п`ятої статті 171 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Посилання на те, що до клопотання про накладення арешту майна прокурором не було долучено постанови про призначення будь-якої комп`ютерно-технічної експертизи не є самостійною підставою для скасування ухвали про арешт майна та відмови у задоволенні клопотання прокурора.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді в оскаржуваній частині необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4