Справа № 610/261/26
провадження № 1-кс/610/38/2026
УХВАЛА

23 січня 2026 року слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Чугуївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2026 року за № 0000030, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Чугуївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що 19.01.2026 о 08 год. 34 хв. на в`їзді до с. Волохів Яр Ізюмського району Харківської області зі сторони с. Бригадирівка Ізюмського району Харківської області на автодорозі М 03 "Київ-Харків-Довжанський" авто MITSUBISHI L200 р.н. НОМЕР_1 , під керуванням військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався зі сторони м. Ізюм Харківської області в сторону м. Харків не впорався з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїжджої частини дороги в кювет з подальшим перекиданням автомобіля, внаслідок чого водій та пасажири отримали тілесні ушкодження.

19.01.2026 відомості про дану подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000030, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

19.01.2026 було здійснено огляд місця ДТП на автодорозі М 03 "Київ-Харків-Довжанський» на ділянці 577 км + 700 м, чим зафіксовано дорожню обстановку, а також виявлено та вилучено: транспортний засіб «MITSUBISHI L200» р.н. « НОМЕР_1 », який поміщено на майданчик тимчасового тримання ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

19.01.2026 слідчим винесено постанову про визнання вказаного майна речовими доказами та передачу їх на зберігання.

Прокурор посилався на те, що необхідність арешту зумовлюється необхідністю в забезпеченні проведення ряду судових експертиз, які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні.

Посилаючись на викладене, прокурор просить накласти арешт на вказаний транспортний засіб.

Прокурор подала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Третя особа, щодо майна якого розглядається клопотання про накладення арешту, ОСОБА_4 подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, не заперечував проти його задоволення.

Їх неприбуття у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає до задоволення з таких підстав.

Як убачається з матеріалів клопотання, слідчим відділенням відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000030. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) було внесено 19.01.2026 з кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України, якою передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З матеріалів клопотання вбачається, що 19.01.2026 о 08 год. 34 хв. на в`їзді до с. Волохів Яр Ізюмського району Харківської області зі сторони с. Бригадирівка Ізюмського району Харківської області на автодорозі М 03 "Київ-Харків-Довжанський" авто MITSUBISHI L200 р.н. НОМЕР_1 , під керуванням військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався зі сторони м. Ізюм Харківської області в сторону м. Харків не впорався з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїжджої частини дороги в кювет з подальшим перекиданням автомобіля, внаслідок чого водій та пасажири отримали тілесні ушкодження.

Вказане підтверджується відомостями, що містяться у витягу з ЄРДР від 19.01.2026 у кримінальному провадженні № 0000030, копіями рапортів чергового відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ( ЄО № 723 від 19.01.2026, ЄО № 727 від 19.01.2026, ЄО № 729 від 19.01.2026, ЄО № 731 від 19.01.2026, ЄО № 732 від 19.01.2026).

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.01.2026, проведеного на автодорозі на автодорозі М 03 "Київ-Харків-Довжанський» на ділянці 577 км + 700 м, чим зафіксовано дорожню обстановку, а також виявлено та вилучено: транспортний засіб «MITSUBISHI L200», р.н. « НОМЕР_1 », який поміщено на майданчик тимчасового тримання ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області..

Постановою слідчого СВ відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 19.01.2026 вилучений транспортний засіб визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання на майданчик ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Користувачем та на момент ДТП за кермом транспортного засобу «MITSUBISHI L200», р.н. « НОМЕР_1 », перебував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вказане у клопотанні майно вважається тимчасово вилученим.

Пункт 7 частини 2 статті 131 КПК України регламентує арешт майна як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому на зазначене майно необхідно накласти арешт з метою його збереження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном є доцільним, оскільки в даному випадку забезпечує запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, знищення, перетворення, відчуження.

Матеріали клопотання та встановлені судом обставини свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси користувача майна з метою забезпечення збереження зазначеного об`єкта, як речового доказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучений під час огляду місця події від 19.01.2026:

транспортний засіб марки «MITSUBISHI L200» р.н. « НОМЕР_1 », яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував (користувався) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

позбавивши права на його відчуження, розпорядження та користування.

Місце зберігання арештованого майна визначити слідчому.

Копію ухвали для виконання направити прокурору Чугуївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , слідчому СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 .

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1