Провадження № 1-в/127/503/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» стосовно засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_5 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання на певний строк, на підставі ст. 82 КК України, за вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2001,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6 ,

представника Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)»: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» стосовно засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_5 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання на певний строк, на підставі ст. 82 КК України, за вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2001.

Подання мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_5 знаходиться в місцях позбавлення волі 28 років 2 місяці 5 днів, під час відбування покарання має 15 заохочень, чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, які на даний час погашені, на виробництві установи не працевлаштований, у взаємовідносинах із іншими засудженими неконфліктний, у скоєному злочині розкаюється, рішенням комісії засуджений став на шлях виправлення, а тому Державна установа «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» просить застосувати ст. 82 КК України та замінити покарання, призначене ОСОБА_5 у виді довічного позбавлення волі.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення подання Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» стосовно засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_5 , оскільки хоч і ОСОБА_5 формально має право на заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання на певний строк, але враховуючи матеріали справи, тяжкість вчиненого злочину, та те, що ОСОБА_5 характеризується посередньо, не працевлаштований, тому вважає, що дане подання є передчасним та не підлягає задоволенню.

Представник Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» ОСОБА_7 , зазначив, що засуджений набрав необхідну кількість балів для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання на певний строк, характеризується позитивно, має заохочення, а тому подання підтримує.

Захисник ОСОБА_8 , подання підтримала та зазначила, що ОСОБА_5 отримав необхідну кількість балів для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання на певний строк, має ряд заохочень, став на шлях виправлення, приймає участь у творчих конкурсах, одружений та взяв шлюб у церкві, вже довгий час відбуває покарання та змінив своє відношення до скоєного злочину, тому просить задовольнити дане подання.

Засуджений ОСОБА_5 подання установи підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на те, що має ряд заохочень, останнє порушення мав у 2004 році, змінив свої погляди на життя, прийняв християнську віру та читає Біблію, зазначив, що вчинив даний злочин по молодості та в його скоєні розкаюється.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_5 , приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

На даний час засуджений ОСОБА_5 утримується та відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На підставі ч. 5 ст. 82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Згідно положень ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до ст. ст. 81, 82 КК України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі.

Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Особа, засуджена до довічного позбавлення волі, додатково до подання щодо можливості представлення її до заміни покарання на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк повинна подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації. Такий план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженій особі усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженої особи після звільнення.

Засуджена особа, якій покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначено в порядку заміни більш м`яким покаранням та в якої настало право на застосування умовно-дострокового звільнення, додатково повинна подати до суду звіт про виконання індивідуального плану виправлення та ресоціалізації під час відбування більш м`якого покарання, у тому числі аналіз причин успішності або неуспішності виконання заходів, передбачених зазначеним планом.

Відтак, необхідною умовою застосування положень ст. 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається із особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній засуджений вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2001 за ч. 1 ст. 263, 69, 17, 93 п. п. «г, і, з», п. п. «б, г, з, і» ч. 1 ст. 42 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією усього майна. Ухвалою Верховного Суду України від 14.05.2002 вирок апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2001 залишено без змін.

Рішенням Комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Дніпропетровській області № 40 від 27.09.2004, визначено максимальний рівень безпеки у приміщеннях камерного типу.

Відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_5 , наданої адміністрацією Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» вбачається, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання в установі не бере відповідальність за вчинені дії на себе, усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілих. Порушень не вчиняв, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи із самообслуговування.

Засуджений ОСОБА_5 бере участь у заходах, програмах, усвідомлює, що треба змінювати, має бажання змінити своє життя та позитивні плани на майбутнє, приймає участь у мистецькому конкурсі.

15.05.2020 засуджений ОСОБА_5 знятий з профілактичного обліку, як схильний до самогубства та 10.11.2020 знятий із профілактичного огляду, як схильний до втечі. Ризик ймовірної небезпеки для суспільства середній, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній.

Заходи індивідуальної програми, рекомендації щодо подальшої роботи виконав частково, має відповідно до наданого висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 слідує, що із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Загальна кількість балів засудженого становить 75.

Засуджений ОСОБА_5 має сім стягнень та п`ять заохочень, останнє у 2020 році.

Відповідно до довідки-характеристики релігійної громади «Церква Святої Трійці» від 01.10.2025 ОСОБА_5 відвідує зібрання християн Віри Євангельської Церкви Святої Трійці м. Вінниця.

Крім того, до суду надійшла довідка Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», з якої вбачається, що відносно засудженого ОСОБА_5 виконавчі провадження про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в бухгалтерії Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» відсутні.

Із медичної довідки вбачається, що на даний час стан здоров`я засудженого ОСОБА_5 задовільний, у 2025 році за медичною допомогою до ВММЧ № 1 не звертався.

Судом установлено, що на момент розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_5 формально набув право на застосування до нього ст. 82 КК України, однак, наявність лише формально-юридичних підстав для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким і відсутність в повному обсязі оціночних підстав для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, не буде сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_5 згідно матеріалів справи останній раз отримував заохочення у 2020 році, а знятий з профілактичного обліку, як схильний до самогубства та знятий із профілактичного огляду, як схильний до втечі, лише у 2020 році.

До того ж, ОСОБА_5 лише з січня 2025 року почав відвідувати зібрання християн Віри Євангельської Церкви Святої Трійці м. Вінниця, тобто зовсім не довгий відрізок часу.

Як з`ясовано судом під час дослідження матеріалів справи, рішенням комісії установи від 13.04.2023, ОСОБА_5 відмовлено в зміні покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, у зв`язку із не набранням необхідної кількості балів.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_5 дійсно має право на застосування до нього ст. 82 КК України, однак його поведінка є не сталою та не довготривалою, що свідчило б про дійсно довготривалі зміни поглядів на життя та ставлення до скоєного злочину.

Таким чином, суд вбачає позитивні зміни у поведінці засудженого, які могли б слугувати підставою для пом`якшення покарання, оскільки, на думку суду, засуджений став на шлях виправлення, але дані зміни є нещодавніми та не мають тривалого характеру, а встановлені в судовому засіданні обставини у своїй сукупності не можуть свідчити про його виправлення та перевиховання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» стосовно засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_5 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання на певний строк, на підставі ст. 82 КК України, за вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2001, оскільки у суду не має переконання, що засуджений за час відбування покарання став на шлях виправлення та в подальшому утриманні його в умовах ізоляції відпала потреба і йому можливо пом`якшити покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. 154 КВК України, ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У поданні Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» стосовно засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_5 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання на певний строк, на підставі ст. 82 КК України, за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2001 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: