Провадження № 1-кп/344/1402/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду невідомий, раніше судимого 28.03.2025 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч.1 ст.111, ч.7 ст.111-1 КК України до покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна та з позбавленням права займатись діяльністю пов`язаною з військовою службою строком на чотирнадцять років,

який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 вчинив: державну зраду, тобто діяння умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: переході на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України вчинене в умовах воєнного стану; участь у терористичній організації та участь у діяльності не передбачених законом України збройного формування.

Злочини вчинено за таких обставин.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною

і недоторканною.

Відповідно до частини 1 статті 17, частини 1 статті 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Згідно статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 1 статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить Автономна республіка Крим (далі АР Крим), області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади російської федерації (далі - РФ) та службових осіб з числа керівництва збройних сил російської федерації (далі ЗС РФ), досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які були розцінені представниками влади і ЗС РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та ЗС РФ вирішили досягти шляхом розв`язання та ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців ЗС РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, зокрема громадян України та російської федерації, створення і фінансування не передбачених законом збройних формувань та вчинення інших злочинів.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи генерального штабу збройних сил російської федерації (далі ГШ ЗС РФ) на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади й службових осіб ЗС РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося досягнення військово-політичних цілей РФ, які, на думку співучасників, були прямо пов`язані з необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя й південно-східних регіонів України із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних, інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 07.04.2014 оголошено «Декларацію про суверенітет Донецької народної республіки» та 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акта про проголошення державної самостійності Донецької народної республіки», за результатами якого проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ДНР» представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (органи державної влади «ДНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Вказана терористична організація «ДНР» має організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність її дисципліну, його учасники озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мають тяжке військове озброєння та військову техніку.

В зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставляться завдання щоденної діяльності, що полягає в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ДНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння підрозділам Збройних Сил України та правоохоронних органів України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокуються в різних населених пунктах і місцевостях на тимчасово окупованій чистині Донецької області та мають загальну координацію керівництва.

З метою виконання функцій підрозділу силового блоку «ДНР», з квітня 2014 року на частині території Донецької області групами осіб, які здійснювали захоплення адміністративних будівель органів державної влади України та правоохоронних органів України на території Донецької області, після незаконного заволодіння зброєю та бойовими припасами із зазначених будівель, утворено ряд підрозділів, що увійшли до складу силового блоку терористичної організації «ДНР», зокрема 12.11.2014 її самопроголошеним головою видано указ, відповідно до якого, для захисту інтересів «ДНР» та її громадян, створено воєнну структуру «народна міліція «ДНР» (далі «НМ «ДНР»), яка дислокується в різних населених пунктах і місцевостях на тимчасово окупованій частині Донецької області та має загальну координацію та кураторів російської федерації.

З листопада 2021 року представники влади та ЗС РФ, з метою підготовки до повномасштабного нападу на Україну, організували перекидання підрозділів ЗС та інших військових формувань РФ до кордонів України, що пояснювалося запланованими спільними російсько-білоруськими навчаннями «Союзна рішучість-2022», які розпочалися 10 лютого 2022 року.

Станом на 8 лютого 2022 року вздовж усього кордону з Україною з боку РФ, республіки білорусь та тимчасово окупованих територій України зосереджено 140 тис. військових РФ, включаючи повітряний та морський компонент.

З метою створення приводів для ескалації воєнного конфлікту і здійснення спроби виправдання своєї агресії перед громадянами російської федерації та світовою спільнотою, представниками влади та ЗС РФ розроблено окремий план, який передбачав вчинення дій, спрямованих на введення в оману і залякування громадян РФ та мешканців тимчасово окупованих територій України, а також скоєння провокацій, які полягали у імітації нападів і вогневих ударів, вчинених нібито підрозділами ЗС України по території РФ та тимчасово окупованих територій України.

Одночасно із зазначеним передбачалося визнання керівництвом РФ т.зв. «донецької народної республіки» і «луганської народної республіки» незалежними державами та отримання від них звернення з запитом про надання військової підтримки, яка викликана нібито агресією Збройних Сил України.

На виконання зазначених намірів 15 лютого 2022 року державна дума російської федерації звернулася до президента російської федерації з проханням визнати незалежність самопроголошених «донецької та луганської народних республік».

21 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до президента російської федерації з проханням визнати незалежність т.зв. «донецької та луганської народних республік».

В цей же день президент російської федерації скликав позачергове засідання ради безпеки російської федерації, де обговорено питання щодо доцільності визнання незалежності т.зв. «донецької та луганської народних республік».

Службові особи з числа вищого керівництва РФ, які входять до складу ради безпеки РФ, публічно підтримали звернення державної думи РФ та заявили про необхідність визнання президентом РФ незалежності т.зв. «донецької народної республіки» та «луганської народної республіки».

Цього ж дня президент російської федерації підписав указ про визнання незалежності т.зв. «донецької народної республіки» та «луганської народної республіки».

22 лютого 2022 року президент російської федерації підписав з керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей договори про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, які в той же день ратифіковані державною думою та радою федерації РФ.

В цей же день президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, з метою надання видимості законності діям щодо нападу на Україну, направив до ради федерації РФ звернення про використання збройних сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

23 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до президента російської федерації з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними воєнної агресії «українського режиму щодо населення» т.зв. «донецької та луганської народних республік».

24 лютого 2022 року, о 05 год. 00 хв., президент російської федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні.

Цього ж дня збройними силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, віроломно здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військовим штабах і складах Збройних Сил України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.

У період з 05 год 00 хв 24 лютого 2022 року та щонайменше до сьогоднішнього дня (включно) підрозділи ЗС та інших військових формувань РФ здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктах, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено, і наразі він діє.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII (далі Закон «Про оборону України») воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Пунктом 9 ст.1 Закону України «Про національну безпеку» від 21.06.2018 № 2469-VIII (далі Закон «Про національну безпеку») визначено, що національна безпека України це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

У відповідності до п.2 ст.1 Закону «Про національну безпеку», воєнна безпека - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від воєнних загроз.

Відповідно до Концепції (основ державної політики) національної безпеки України національна (у тому числі державна) безпека України передбачає відсутність загрози у сферах: політичній, економічній, соціальній, воєнній, екологічній, науково-технологічній, інформаційній, і полягає зокрема: у безпеці конституційного ладу і державного суверенітету України, невтручанні у внутрішні справи України з боку інших держав, відсутності сепаратистських тенденцій в окремих регіонах та у певних політичних сил в Україні, непорушенні принципу розподілу влади, злагодженості механізмів забезпечення законності і правопорядку (в політичній сфері); у відсутності проблем ресурсної, фінансової та технологічної залежності національної економіки від інших країн, невідпливі за межі України інтелектуальних, матеріальних і фінансових ресурсів (в економічній); у відсутності посягань на державний суверенітет України та її територіальну цілісність (у воєнній); у відсутності науково-технологічного відставання від розвинутих країн (у науковотехнологічній); у невитоку інформації, яка становить державну та іншу передбачену законом таємницю, а також конфіденційної інформації, що є власністю держави (в інформаційній сфері).

Державна безпека це відсутність загрози, стан захищеності життєво важливих інтересів держави від внутрішніх і зовнішніх загроз в усіх вказаних вище сферах життєдіяльності держави.

Суверенітет держави означає верховенство державної влади, її самостійність усередині країни та незалежність у міжнародних відносинах, яка може бути обмежена лише необхідністю виконувати договори і зобов`язання в галузі міжнародних відносин.

Територіальна цілісність держави передбачає, що всі складові території держави (адміністративно-територіальні одиниці) перебувають в нерозривному взаємозв`язку, характеризуються єдністю і не мають власного суверенітету.

Територіальна недоторканність це захищеність території країни в існуючих кордонах від будь-яких посягань, що можуть стосуватися незаконної зміни території України, визначеної рішеннями Верховної Ради України і міжнародними договорами України.

Обороноздатність означає підготовленість держави до захисту від зовнішньої збройної агресії або збройного конфлікту. Складовими такої підготовленості є сукупність економічного, політичного, соціального, наукового, морально-психологічного і суто військового потенціалів. Стан обороноздатності України відображають її мобілізаційні можливості, кількість і якість Збройних Сил, їх здатність швидко переходити на військовий стан, організовано вступати у воєнні дії та успішно виконувати завдання по обороні від агресії.

Державна зрада може виявитися у таких формах: 1) перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту; 2) шпигунство; 3) надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Перехід на бік ворога означає, що громадянин України надає безпосередню допомогу державі, з якою Україна на той час перебуває у стані війни або збройного конфлікту. В конкретних випадках цей злочин може полягати у вступі на службу до певних військових чи інших формувань ворожої держави (поліції, каральних загонів, розвідки), наданні засобів для вчинення злочинів агентам спецслужб іноземних держав, усуненні перешкод для їх вчинення або наданні зазначеним агентам іншої допомоги.

Надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України - полягає в будь-якій допомозі у проведенні діяльності, направленої на завдання будь-якої шкоди інтересам України.

При цій формі не має значення, як діяла особа - за завданням іноземної держави чи з власної ініціативи. Цією формою охоплюються і випадки, коли особа, за завданням іноземних держав або їх представників, організовує (або вчинює) на шкоду інтересам України будь-який інший злочин проти основ національної безпеки України (наприклад, диверсію, посягання на життя державного чи громадського діяча).

Термін «підривна діяльність» вживається в Деклараціях Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав від 09 грудня 1981 року № 36/103, про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, обмеження їх незалежності й суверенітету від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ) та інших.

Верховний Суд у справі № 759/5737/17 від 21.12.2022 вказав, що у контексті положень ст. 111 КК України підривною діяльністю є дії іноземних держав, іноземних організацій або їх представників, спрямовані на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Підривною визнається будь-яка діяльність, що пов`язана зі спробою зміни вищих органів державної влади нелегітимним шляхом; із втручанням у міжнародну чи внутрішню політику; зі спробою зміни території чи зниженням обороноздатності України; з ужиттям заходів щодо посилення економічної залежності від інших держав тощо.

Підривною діяльністю є надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Це передбачає сприяння їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду державній безпеці України. При цьому підривною слід визнавати будь-яку діяльність, пов`язану зі спробою зміни системи вищих органів державної влади нелегітимним шляхом, з втручанням у міжнародну або внутрішню політику України, зі спробою змінити її територію або знизити обороноздатність, з ужиттям заходів щодо посилення економічної залежності України від інших держав тощо.

До підривної діяльності, зокрема, належать:

насильницька зміна чи повалення конституційного ладу, захоплення державної влади;

розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів, фінансування незаконних збройних формувань на території України, організація інформаційної експансії з боку інших держав;

організація не передбачених Конституцією України референдумів з територіальних питань.

Надання допомоги як складова способу вчинення державної зради полягає в актив них діях громадянина України, який сприяє іноземній державі, іноземній організації або їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України шляхом надання порад, вказівок, засобів чи знарядь або усуненням перешкод.

Державна зрада у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їхнім представникам допомоги в проведенні підривної діяльності вважається закінченою з моменту, коли особа фактично почала надавати допомогу іноземній державі, іноземній організації чи їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України.

Поняття збройний конфлікт має самостійне правове значення для кваліфікації, якщо такий конфлікт відбувається поза межами воєнного стану у разі фактичного початку воєнних дій, але ще до оголошення воєнного стану, або взагалі у мирний час. Збройним конфліктом визнається украй гостра форма вирішення суперечностей між державами, що характеризується двостороннім застосуванням воєнної сили.

Так, ОСОБА_7 як громадянин України, який згідно із ст.65 Конституції України має обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який, у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, умисно, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту за наступних обставин.

ОСОБА_7 20.02.2022 (більш точної дати органом досудового розслідування не встановлено) перебуваючи на ТОТ України, зокрема у м. Донецьк Донецької області, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «ДНР» є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших майнових наслідків, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, за власною ініціативою добровільно прибув до пункту збору мобілізованих терористичної організації «ДНР», що був розташований за адресою: м. Донецьк Донецької області та вступив до одного з її структурних підрозділів - т.зв. «2 стрілецького взводу 3 роти 1 батальйону НОМЕР_1 окремого стрілецького полку народної міліції «ДНР»,» (дислокація - АДРЕСА_2 ), де надав невстановленим працівникам вказаної установи свої особисті документи, що підтверджують його особу, для подальшого зарахування на проходження так званої «військової служби» у підрозділах збройних формувань, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, з метою безпосередньої участі в її протиправній діяльності щодо дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, зокрема шляхом застосування зброї проти Збройних сил України, зобов`язався дотримуватися встановлених правил поведінки та виконувати визначені йому функції.

21 лютого 2022 року громадянина України ОСОБА_7 призначено на посаду командира «2 стрілецького взводу 3 роти 1 батальйону НОМЕР_1 окремого стрілецького полку народної міліції ДНР», створеного, підпорядкованого, керованого та фінансованого російською федерацією, у військовому званні «лейтенант».

В подальшому з 05.03.2022 по 01.05.2022 ОСОБА_7 , у складі військовослужбовців 2 стрілецького взводу 3 роти 1 батальйону НОМЕР_1 окремого стрілецького полку т.зв. «народної міліції ДНР», вирушив до тимчасово окупованих міст Харківської області, а саме до околиць населеного пункту Веселе.

Перебуваючи впродовж вказаного часу у складі т.зв. «ДНР», ОСОБА_7 , був забезпечений камуфльованою формою одягу,зразку ЗС РФ та автоматом АК-74 з бойовими набоями, а також систематично отримував заробітну плату в російських рублях за свою діяльність у вказаному НЗФ т.зв. «ДНР».

В подальшому ОСОБА_7 ,, в період часу з 05 березня 2022 року по 01 травня 2022 року у складі військовослужбовців «2 стрілецького взводу 3 роти НОМЕР_2 батальйону НОМЕР_1 окремого стрілецького полку народної міліції ДНР» вирушив до тимчасового окупованих міст Харківської області, а саме до околиць населеного пункту Веселе, де останній вчиняв наступні дії:

- здійснював охорону займаних об`єктів, а також розмістився на одному з блокпостів, розташованому на околицях селища, де забезпечував контрольно-пропускні функції та охорону блокпосту, здійснював перевірку документів у осіб, які рухались через блокпост, перевірку їх особистих речей та огляд транспортних засобів. вчиняв наступні дії:

- виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців збройних сил РФ, які були за званням чи посадою вище;

- під час несення служби у військовій польовій камуфльованій формі зразка ЗС РФ відкрито носив при собі вогнепальну зброю, зокрема АК-74, споряджений бойовими набоями.

В подальшому 15.08.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи на ТОТ України у складі т.зв. «4 стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої бригади народної міліції ДНР « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (в/ч № НОМЕР_4 )» вирушив до населеного пункту АДРЕСА_2 , де за вказівкою командирів зайняв бойові позиції. Під час перебування на бойових позиціях до обов`язків ОСОБА_7 , входило спостереження за переміщенням військовослужбовців Збройних Сил України, та в разі виявлення яких останній повинен був сповістити безпосереднє керівництво та відкрити вогонь на ураження, де перебував по 17.08.2023 до моменту припинення його збройного опору.

Тим самим, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану з 24.02.2022 по 17.08.2023 на підставі наказів військового командування збройних сил російської федерації у межах загального плану захоплення території України, в складі незаконного збройного формування, надаючи іноземній державі допомогу у здійсненні підривної діяльності проти України, перебуваючи на ТОТ України, у складі т.зв. «4 стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої бригади народної міліції ДНР « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (в/ч № НОМЕР_4 )» з метою виконання загального плану захоплення території України у складі ЗС РФ, із закріпленою зброєю АК-74, керуючись статутами ЗС РФ та т.зв. «НМ ЛНР», виконував обов`язки «командира 2 стрілецького взводу 3 роти 1 батальйону НОМЕР_5 окремого стрілецького полку НМ ДНР», в різних видах бою та формах його забезпечення, а саме брав безпосередню участь у бойових діях проти України на різних ділянках фронту, а зокрема Озерянівка Бахмутського району Донецької області, міст Харківської області та інших ділянках фронту з метою збройного супротиву Збройним Силам України, чим вчинив перехід на бік ворога в умовах воєнного стану.

18 серпня 2023 року приблизно о 01 год. 00 хв. у районі населеного пункту Озерянівка Бахмутського району Донецької області, потрапивши у засідку військовослужбовців Збройних Сил України, ОСОБА_7 , припинив здійснювати опір та склав зброю, внаслідок чого його злочинна діяльність на боці ворога російської федерації як держави-агресора була припинена.

Крім цього, згідно ч.6 ст.17 Конституції України на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

З метою гарантованого досягнення указаних цілей та створення видимості того, що в Україні триває внутрішній конфлікт, представники влади та ЗС РФ вирішили створити на її території терористичні організації, які поряд із основною функцією - здійснення терористичної діяльності, повинні створити враження діяльності в межах Донецької та Луганської областей опозиційних сил, які нібито від імені та за цілковитої підтримки місцевого населення відстоюють їх право на самовизначення та незалежність, що прямо суперечить Конституції України та нормам міжнародного права.

Так,під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та ЗС РФ, 7 квітня 2014 року на території Донецької області України створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року на території Луганської області України - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»), у складі яких утворені НЗФ.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та ЗС РФ.

Основними завданнями учасників указаних терористичних організацій є насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї,вчинення терористичних актів - здійснення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, загрозу заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Враховуючи викладене, «ДНР» і «ЛНР» є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

7 квітня 2014 року, за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції (далі АТО).

13 квітня 2014 року через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України, виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14 квітня 2014 року № 405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну АТО із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

Визнання Верховною Радою України «ДНР» і «ЛНР» терористичними організаціями, як і численні злочини вчинені їх представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України», схваленій постановою Верховної Ради України від 22 липня 2014 року № 1596-VII, Заяві Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного Російською Федерацією міжнародного тероризму», схваленій постановою Верховної Ради України від 22 липня 2014 року № 1597-VII, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України від 14 січня 2015 року №106-VIII, Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленій постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VIII.

Отже, Верховною Радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення «ДНР» і «ЛНР» до терористичних організацій, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників терористичної організації.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII визначено, що збройна агресія РФ розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів ЗС та інших силових відомств РФ, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності «ДНР» та «ЛНР», РФ чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань РФ, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони РФ, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам РФ, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації РФ, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні РФ самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Всупереч вказаним вище нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ, діючи спільно з керівництвом так званих «ДНР», «ЛНР», а також іншими невстановленими на цей час досудовим розслідуванням представниками влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 9 грудня 1981 року № 36/103, від 6 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивні воєнні дії проти України.

Так, продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами РФ та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року РФ визнано «ДНР» та «ЛНР» незалежними державами.

Під збройним формуванням слід розуміти воєнізовані групи, які незаконно мають на озброєнні придатну для використання вогнепальну, вибухову чи іншу зброю.

Участь в діяльності не передбачених законом збройних формувань вважається членство в таких формуваннях, перебування у їх складі та виконання будь-яких дій для успішного функціонування.

У лютому 2022 року, ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи свої незаконні дії, без будь-якого фізичного примусу та морального тиску, зібрав особисті речі та добровільно прибув до військового комісаріату розташованого на тимчасово-окупованій території за адресою: м. Донецьк, Донецька область, та був зарахований для подальшого проходження т.зв. «військової служби» у підрозділах НЗФ т.зв. «ДНР», створених, підпорядкованих, фінансованих російською федерацією, а саме був зарахований до т.зв. ««2 стрілецького взводу 3 роти 1 батальйону НОМЕР_1 окремого стрілецького полку народної міліції «ДНР»» (дислокація - АДРЕСА_2 ), та призначений на посаду командира вищевказаного підрозділу у військовому званні лейтенант, яке повністю підконтрольне та кероване збройними силами РФ.

В подальшому з 05.03.2022 по 01.05.2022 ОСОБА_7 , у складі військовослужбовців 2 стрілецького взводу 3 роти 1 батальйону НОМЕР_1 окремого стрілецького полку т.зв. «народної міліції ДНР», вирушив до тимчасово окупованих міст Харківської області, а саме до околиць населеного пункту Веселе. При цьому ОСОБА_7 видано автомат АК-74 з бойовими набоями, комплект військової форми зразку ЗС РФ.

Під час перебування ОСОБА_7 у вищевказаному населеному пункті останній з використанням виданої вогнепальної зброї для здійснення збройного опору військовослужбовцям ЗС України та інших військових формувань України, здійснював охорону займаних об`єктів, забезпечував контрольно-пропускні функції на блокпості та здійснював перевірку документів у осіб які рухались через блокпост, перевіряв особисті речі та оглядав транспортні засоби. Також останній виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців збройних сил РФ та осіб з числа учасників НЗФ терористичної організації «ДНР», які були за званням чи посадою вище здійснював охорону займаних об`єктів.

В подальшому 15 серпня 2022 року ОСОБА_7 , у складі т.зв. «4 стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої бригади народної міліції ДНР « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (в/ч № НОМЕР_4 )» з метою виконання бойового завдання вирушив до населеного пункту Озерянівка Бахмутського району Донецької області, де за вказівкою командирів зайняв бойові позиції. Під час перебування на бойових позиціях до обов`язків ОСОБА_7 , входило спостереження за переміщенням військовослужбовців Збройних Сил України, та в разі виявлення яких останній повинен був сповістити безпосереднє керівництво та відкрити вогонь на ураження.

18 серпня 2023 року приблизно о 01 год 00 хв у районі населеного пункту Озерянівка Бахмутського району Донецької області, ОСОБА_7 потрапив у засідку військовослужбовців Збройних Сил України внаслідок чого його злочинна діяльність на боці ворога російської федерації як держави-агресора була припинена.

Також, у березні - квітні 2014 року на території Луганської області України створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»), одним із завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, тобто стійке об`єднання невизначеної кількості осіб, що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому іі структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації, діяльність якої поширена на території Луганської області.

Чисельні злочини, вчинені представниками терористичної організації «ДНР» або за їх участі, знайшли своє відображення у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ЛНР» терористичною організацією. Зокрема, у Зверненні ВРУ до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року за № 129-VII1, та Зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів ЄЄ, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою ВРУ від 14.01.2015 р. за № 106-VIII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22.07.2014 за № 1597-VII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 за №337-VIII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22.07.2014 за №1596-VII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організації «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 за № 145-VIII.

Указані терористичні організації є стійкими, мають чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій.

На виконання плану функціонування терористичних організацій «ДНР» та ЛНР до їх діяльності залучено значну кількість осіб - громадян України, громадян Російської Федерації та інших держав (досудове розслідування стосовно яких здійснюються в окремих кримінальних провадженнях) із числа радикально налаштованих громадян, зокрема колишніх та діючих військовослужбовців, співробітників правоохоронних органів, представників іноземних громадських організацій.

Указані терористичні організації мають: конкретних лідерів, які підтримують між собою тісні взаємозв`язки, чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, керівники та учасники яких підпорядковуються лідерам організації, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з єдиним планом спільних злочинних дій.

Одним із основних завдань учасників вказаних терористичних організацій є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Враховуючи викладене, так звана «Донецька народна республіка» є стійким об`єднанням невизначеної кількості осіб (більше трьох), яка створена з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якої здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до п.16 ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією.

Статтями 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Положеннями статті 25 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що керівники та посадові особи підприємств, установ і організацій, а також громадяни, які сприяли терористичній діяльності, несуть відповідальність згідно з законом.

В порушення Конституції України, з квітня 2014 року по теперішній час, з метою реалізації злочинного умислу та досягнення зазначених завдань, учасниками терористичної організацій «ДНР» здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Донецької та Луганської областей, акти застосування збройної сили проти держави України, чиниться збройний опір правоохоронним органам України та іншим представникам сил антитерористичної операції у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.

Так, 07.04.2014 за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.

В подальшому, 13.04.2014 через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України виконувач обов`язків Президента України Указом від 14.04.2014 № 405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну антитерористичну операцію із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», антитерористична операція це комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Так, 18.01.2018 Верховною радою України прийнято Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», яким визначено, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів Збройних Сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності. Вказана збройна агресія та здійснення тимчасової окупації частини території України здійснюється за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Отже, Верховною радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення т.зв. «ДНР» до терористичної організації, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників вказаної терористичної організації.

Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Терористичні організації створюються для вчинення діянь, передбачених частинами 1 - 3 ст.258 КК України, а також інших злочинів терористичної спрямованості, тобто діянь, направлених на залякування населення з метою спонукання держави, міжнародної організації, фізичної чи юридичної особи до прийняття чи відмови від прийняття будь-якого рішення. При цьому, злочини терористичної організації відрізняються від інших споріднених злочинів саме фактором цілеспрямованості залякування населення як засобу досягнення поставленої мети.

Враховуючи вищевикладене, вказана організація «ДНР» підпадає під зазначені ознаки терористичної організації, має стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організацій, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Виходячи із системного аналізу положень ст. 28 КК України та ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична організація за своєю правовою природою є одним із різновидів стійких злочинних об`єднань. Установлення наявності чи відсутності у певної групи чи організації ознак такого об`єднання та визначення його виду належить до повноважень суду при ухваленні вироку про притягнення до кримінальної відповідальності фізичних осіб за участь у злочинному об`єднанні, оскільки такі ознаки с обов`язковими елементами складу відповідних злочинів.

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ДНР» представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (т.зв. «органи державної влади ДНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

При цьому, кожний учасник політичного та силового блоків «ДНР» (у т.ч. які долучалися в подальшому до їх складу) усвідомлювали, що головним їх завданням є підтримка збройної агресії російської федерації та насильницька зміна конституційного ладу України.

19 лютого 2022 року керівник терористичної організації - «ДНР» ОСОБА_8 , з метою збільшення чисельності особового складу незаконних збройних формувань терористичної організації «ДНР» та приведення її в повну бойову готовність, підписав указ № 29 «Про проведення загальної мобілізації», яким зобов`язав здійснити на всій території самопроголошеної республіки призов на військову службу громадян, які перебували в запасі.

20 лютого 2022 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Донецьк, отримав повістку про виклик до військового комісаріату у зв`язку з мобілізацією громадян так званої «Донецької народної республіки». В цей час, ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи свої незаконні дії, без будь-якого фізичного примусу та морального тиску, зібрав особисті речі та добровільно прибув до військового комісаріату розташованого на тимчасово-окупованій території за адресою: м. Донецьк Донецька область, та був зарахований для подальшого проходження т.зв. «військової служби» у підрозділах НЗФ т.зв. «ДНР», створених, підпорядкованих, фінансованих російською федерацією, а саме був зарахований до т.зв. ««2 стрілецького взводу 3 роти 1 батальйону НОМЕР_1 окремого стрілецького полку народної міліції «ДНР»,» (дислокація - АДРЕСА_2 ), та призначений на посаду командира вищевказаного підрозділу у військовому званні лейтенант, яке повністю підконтрольне та кероване збройними силами РФ.

В подальшому, ОСОБА_7 , з 05.03.2022 по 01.05.2022 ОСОБА_7 , в складі військовослужбовців 2 стрілецького взводу 3 роти 1 батальйону НОМЕР_1 окремого стрілецького полку т.зв. «народної міліції ДНР», вирушив до тимчасово окупованих міст Харківської області, а саме до околиць населеного пункту Веселе. При цьому ОСОБА_7 видано автомат АК-74 з бойовими набоями, комплект військової форми зразку ЗС РФ.

У вказаному населеному пункті ОСОБА_7 забезпечував контрольно-пропускні функції на блокпості та здійснював перевірку документів у осіб які рухались через блокпост, перевіряв особисті речі та оглядав транспортні засоби.

В подальшому 15 серпня 2022 року ОСОБА_7 , у складі т.зв. «4 стрілецького батальйону НОМЕР_3 окремої бригади народної міліції ДНР « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (в/ч № НОМЕР_4 )» з метою виконання бойового завдання вирушив до населеного пункту Озерянівка Бахмутського району Донецької області, де за вказівкою командирів зайняв бойові позиції. Під час перебування на бойових позиціях до обов`язків ОСОБА_7 , входило спостереження за переміщенням військовослужбовців Збройних Сил України, та в разі виявлення яких останній повинен був сповістити безпосереднє керівництво та відкрити вогонь на ураження.

18 серпня 2023 року приблизно о 01 год 00 хв у районі населеного пункту Озерянівка Бахмутського району Донецької області, ОСОБА_7 потрапив у засідку військовослужбовців Збройних Сил України внаслідок чого його злочинна діяльність на боці ворога російської федерації як держави-агресора була припинена.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчинених злочинах визнав в повному обсязі. Пояснив суду, що він народився в м. Донецьк, є громадянином України. У лютому 2022 року йому найшла мобілізаційна повістка, тоді він добровільно прибув до військового комісаріату розташованого на тимчасово-окупованій території за адресою: АДРЕСА_2 , та був зарахований для подальшого проходження т.зв. «військової служби» у підрозділах НЗФ т.зв. «ДНР», був зарахований до т.зв. ««2 стрілецького взводу 3 роти НОМЕР_2 батальйону НОМЕР_1 окремого стрілецького полку народної міліції «ДНР»» та призначений на посаду командира вищевказаного підрозділу у військовому званні лейтенант, яке повністю підконтрольне та кероване збройними силами РФ. Брав участь у бойових діях на території Донецької області, мав зброю АК-47 та військову амуніцію, отримував грошове забезпечення за виконання завдань. 18.08.2023 року під час штурму поблизу населеного пункту Озерянівка, Бахмутського району Донецької області був взятий у полон військовослужбовцями ЗСУ. Визнає в повному обсязі всі обставини вчиненого, спосіб та час вчинених злочинів, покази надає добровільно, а також погоджується із правильністю кваліфікації його дій, просить призначити мінімальне покарання.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та немає сумнівів у добровільності його позиції приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочинів знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст.111 КК України, як державну зраду, тобто діяння умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: переході на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України вчинене в умовах воєнного стану, за ч.1 ст.258-3 КК України як участь у терористичній організації та за ч.2 ст.260 КК України як участь у діяльності не передбачених законом України збройного формування.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочинів з використанням умов воєнного стану.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, дані, що характеризують обвинуваченого, його вік.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити за ч.2 ст.111 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.1 ст.258-3 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна та за ч.2 ст.260 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна в межах санкцій вказаних статей.

Оскільки, обвинувачений вчинив злочини до постановлення вироку Солом`янським районним судом м. Києва від 28.03.2025 року, згідно якого ОСОБА_7 було засуджено за ч.1 ст.111, ч.7 ст.111-1 КК України до покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна та з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з військовою службою строком на чотирнадцять років, то покарання йому слід призначити за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України.

Вказане покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не обирався.

Судові витрати на залучення експертів та речові докази відсутні.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України, керуючись ст.ст.368-371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст.111 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч.1 ст.258-3 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч.2 ст.260 КК України - у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів - у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, з врахуванням вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2025 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна та з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з військовою службою строком на чотирнадцять років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з 18.08.2023 року.

Зарахувати в строк покарання, частково відбуте ним покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2025 року до вступу цього вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_9

Судді ОСОБА_10

ОСОБА_11