Справа № 308/431/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , захисників адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000298, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України,

встановив:

у провадженні суду знаходиться вказане кримінальне провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2025 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 строком до 60 днів, а саме до 15 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави. Змінено обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 обраний відносно них запобіжний захід - тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю, строком на 60 днів - до 15 листопада 2025 року включно, заборонивши обвинуваченим цілодобово залишати житло за місцем проживання. Водночас покладено на обвинувачених обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22.10.2025 ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2025 року 2025 року у частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасовано. Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 задоволено частково. Застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, з обов`язком не залишати місце проживання: АДРЕСА_1 на строк до 15 листопада 2025 року.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор 12.11.2025 подав до суду клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з тих підстав, що строк дії запобіжних заходів, застосованих відносно обвинувачених згідно з ухвалами Ужгородського міськрайонного суду та Закарпатського апеляційного суду , закінчується.

Прокурор обґрунтовує клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту

з посиланням на ті обставини, що на даний час у кримінальному провадженні № 0000298 від 10.10.2023 триває судовий розгляд. Зазначає, що ухвалами Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 змінено запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Наразі строк дії запобіжних заходів спливає.

Зазначає, що злочини, які інкримінуються обвинуваченим, є особливо тяжкими і передбачають призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинувачених переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вказує про наявність ризику спроби незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні. Даний ризик обґрунтовує існуванням вірогідності незаконного впливу зі сторони обвинувачених на свідків, їх родичів, в тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства або ж шляхом підкупу з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, приховування їх від органів досудового розслідування та суду, що утруднить встановлення дійсних обставин справи.

Прокурор також зазначає про наявність ризиків запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобігання існуючим ризикам з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення, не в змозі забезпечити належний контроль за поведінкою обвинувачених та не сприятимуть виконанню обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, що не надасть стороні обвинувачення можливість контролювати обов`язки, які покладені на обвинувачених судом.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та їх захисники просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до них більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, оскільки вони бажають працевлаштуватися з метою утримання своїх родин.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник також просили змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби, для надання можливості ОСОБА_8 проходити лікування у медичних закладах.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд доходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Суд бере до уваги наявність обґрунтованої підозри про вчинення обвинуваченими, інкримінованих їм кримінальних правопорушень, які за правилами ст. 12 КК України, є особливо тяжкими злочинами.

На переконання суду, на даний час обґрунтованість підозри у кримінальному провадженні об`єктивно не може оспорюватись у зв`язку з тим, що обвинувальний акт скеровано до суду. При цьому правова позиція прокурора може бути перевірена лише під час судового розгляду. Питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення суд зможе вирішити лише за результатами судового розгляду і не вправі оцінювати докази з цього приводу наперед.

Разом із тим, беручи до увагу стадійність кримінального провадження, суд вказує на достатність повідомлених прокурором відомостей під час судового розгляду для висновку про існування раціональних підстав для обвинувачення осіб, щодо яких подано клопотання, у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Жодних доказів про необґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень суду не надано.

Доцільно також зауважити про те, що санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає допустимість застосування покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

У свою чергу, ч. 2 ст. 255 КК України встановлено можливість застосування основного покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років відповідно.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд доходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження, тяжкість інкримінованих обвинуваченим правопорушень, а також характер та методику розслідування кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів на даний час існують ризики того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачуються.

Заперечення захисників, які озвучені в судовому засіданні, означених висновків не спростовують.

За правилами ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України, та щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Статтею 29 Конституції України регламентовано, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього судом, чи про зміну способу їх виконання.

Як встановлено судом, стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу судом встановлено, що стороною обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Як вже було зазначено судом, дані злочини у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, доказів про необґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень суду не надано, а ризики, про які зазначає прокурор, на теперішній час продовжують існувати, зокрема, це ризики того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачуються.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Між тим, тяжкість інкримінованого особі злочину, так само як суворість можливої санкції не можуть слугувати єдиними підставами для тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого правопорушення хоч і є важливим фактором, не може бути єдиною підставою для виправдання тривалого періоду запобіжного ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії, Kalashnikov v. Russia» від 24 червня 2002 року, заява №47095/99, п. 116). Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії, W v. Shitzerland» від 26 січня 1993 року Серія А, №254-А, п. 33).

Оцінюючи доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту суд констатує, що стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги дані про обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , їх соціальний статус та особисті зв`язки, а також встановлені обставини на даному етапі провадження, суд дійшов до переконання про існування достатньої ймовірності ризиків зазначених у клопотанні прокурора, які не можуть бути усунуті шляхом застосування до обвинувачених менш суворого, ніж цілодобовий домашній арешт.

Враховуючи, що строки застосованих до обвинувачених запобіжних заходів спливають, беручи до уваги вищенаведені обставини, суд доходить висновку про обгрунтованість клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло із застосуванням електронних засобів контролю, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання ними покладених на них процесуальних обов`язків та запобігти зазначеним ризикам.

При ухваленні даного рішення суд також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

Крім того, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачених обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 176-178, 194, 202, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, строком на 60 днів - до 11 січня 2026 року включно, заборонивши обвинуваченому цілодобово залишати житло, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, строком на 60 днів - до 11 січня 2026 року включно, заборонивши обвинуваченому цілодобово залишати житло, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, строком на 60 днів - до 11 січня 2026 року включно, заборонивши обвинуваченому цілодобово залишати житло, що за адресою: АДРЕСА_3 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, строком на 60 днів - до 11 січня 2026 року включно, заборонивши обвинуваченому цілодобово залишати житло, що за адресою: АДРЕСА_3 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, строком на 60 днів - до 11 січня 2026 року включно, заборонивши обвинуваченому цілодобово залишати житло, що за адресою: АДРЕСА_4 .

Покласти на обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а також намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

Попередити обвинувачених, що в разі невиконання покладених на них обов`язків, до них може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Працівникам Слідчого управління ГУНП в Закарпатській області з метою здійснення контролю за поведінкою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 стосовно яких обраний запобіжний захід цілодобовий домашній арешт надається право з`являтися в житло обвинувачених, та вимагати надання усних та письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них обов`язків.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1