печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників підозрюваного ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні провадження за клопотанням виконувача обов`язків керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання виконувача обов`язків керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання виконувач обов`язків керівника Київської міської прокуратури вказує, що на підставі оцінки сукупності отриманих доказів причетності особи до вчинення злочину, виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив задовольнити з підстав викладених у ньому.

Захисники підозрюваного у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що підозра не обгрунтована, а ризики прокурором не доведені, що є піставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого. Крім того зазначили, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, трьох дітей та батьків на утриманні, є адвокатом, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але провадження закрито, судимостей немає. Також захисники вказали, що діяльність ОСОБА_7 є законною, а підозрюваний має гарну репутацію та є публічною особою.

Підозрюваний підтримав позицію захисників.

Крім цього, захисником підозрюваного - адвокатом ОСОБА_4 заявлено скаргу на незаконне затримання (клопотання про перевірку обґрунтованості затримання особи) у порядку ст. 206 КПК України, яке обгрунтовується тим, що як вважає сторона захисту ОСОБА_7 було затримано 04.09.2025 року о 11:07 год. за відсутності підстав для затримання, передбачених КПК України.

Крім цього, захисник вказує, що кінцевий строк для вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру сплив 05.09.2025року о 11:07 год. При цьому, захисник зазначає, що ОСОБА_7 було вручено письмове повідомлення про підозру, як він вважає, по закінченню процесуального строку, визначеного у ст. 278 КПК України, який обраховується 24 години з моменту затримання та сплинув об 11:07 год. 05.09.2025 року, але ОСОБА_7 було повідомлено про підозру лише 05.09.2025 року о 16 год.????

Крім того, захисник вважає, що під час затримання ОСОБА_7 було порушено адвокатські гарантії затриманої особи, відносно якої застосовується особливий порядок кримінального провадження, передбаченого главою 37 КПК України, оскільки ОСОБА_7 має статус адвоката (свідоцтва про здійснення адвокатської діяльності N?9755/10 від 18.02.2021 року, видане Радою адвокатів Київської області 18.02.2021 року), відтак, будь-які процесуальні та слідчі дії щодо діючого адвоката повинні проводитися з дотриманням гарантій адвокатської діяльності, передбачених ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Сторона захисту подану скаргу підтримала, просила задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення вказаної скарги захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання та дослідивши докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судовим встановлено, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001078 від 20.03.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 189 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Печерської окружної прокуратури м. Києва.

04.09.2025 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_7 у порядку, передбаченому ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України.

05.09.2025 ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

Обставинами кримінального правопорушення, згідно клопотання, є те, що уневстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18.12.2023 ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці разом з невстановленими під час досудового розслідування особами, утворив організовану групу, переслідуючи на меті незаконне збагачення, шляхом вчинення дій направлених на систематичне, умисне ухилення від сплати податків, а також у набутті, володінні, використанні та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, внаслідок здійснення фінансових операцій та вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна та джерела його походження, що вчинено особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом.

З матеріалів клопотання вбачається, що з метою реалізації заздалегідь розробленого плану вчинення злочинів, ОСОБА_7 разом з невстановленими під час досудового розслідування особами залучив ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також інших невстановлених під час здійснення досудового розслідування осіб, до злочинної діяльності, з метою умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, а також у набутті, володінні, використанні та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, внаслідок здійснення фінансових операцій та вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна та джерела його походження, що вчинено особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом.

Так в клопотанні йдеться про те, що ОСОБА_7 та невстановлені під час досудового розслідування особи, разом з залученими ними до злочинної діяльності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , котрі будучи обізнаними у заздалегідь розробленому злочинному плані щодо умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, шляхом не реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на адресу контрагентівпокупців, що суперечить вимогам ст. 16, п. 1 ст. 47, п. 57.1. ст. 57, п. 187.1. статті 187, п. п. 201.1, 201.7 ст. 201, п. п. 203.1, 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, та подальшого не декларування податкових зобов`язань податку на додану вартість по операціям з начебто постачання товарів на користь контрагентів-покупців, що у свою чергу є об`єктами оподаткування зазначених податків, а також у набутті, володінні, використанні та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, внаслідок здійснення фінансових операцій та вчинення дій, спрямованих на приховання, маскування походження такого майна та джерела його походження, що вчинено особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, розпочали свою протиправну діяльність.

Діяння, яке інкримінується ОСОБА_7 , зокрема, яке передбачено санкцією ч. 3 ст. 209 КК України, визначає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, що згідно ст. 12 КК України, кваліфікується як особливо тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(c) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Ухвалюючи рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри є наявними та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення в достатній мірі підтверджуються зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме:

- протоколом допитом потерпілого ОСОБА_12 від 20.03.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання;

- протоколом допитом свідка ОСОБА_13 від 04.04.2025;

- протоколом допитом свідка ОСОБА_14 від 21.03.2025;

- протоколами допитів свідка ОСОБА_15 від 21.03.2025 та 07.04.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 30.04.2025;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії;

- зняття інформації з електронних інформаційних систем від 28.07.2025, а також іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Таким чином, виходячи з даних, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

Статтею 177 КПК визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення дія встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Вирішуючи подане клопотання, слідчий суддя враховує особу підозрюваного ОСОБА_7 , вік та стан здоров`я якого не перешкоджає триманню під вартою, майновий стан підозрюваного стабільний, наявність у нього постійного місця проживання.

Разом з тим, з огляду на встановлені обставини слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, які наведені у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 без належного контролю його поведінки, враховуючи його соціальний статус та міцні соціальні зв`язки, на даній стадії досудового розслідування, зокрема, може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчиняти дії направлені на знищення, приховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та які не були здобуті органом досудового розслідування в межах досудового розслідування, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім цього, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_7 підозрюється, зокрема, у вчиненні корупційного злочину.

Таким чином, аналізуючи зазначене, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу та, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належне виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Визначаючи розмір застави, який необхідно встановити, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Мангурас проти Іспанії», «Істоміна проти України», гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума застави повинна бути оцінена враховуючи особу самого підозрюваного, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у разі неявки на судове засідання, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, тобто, зокрема, особливо тяжкого злочину, а тому, враховуючи положення п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо нього, за загальним правилом, має визначатися у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Зважаючи на тяжкість та характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , обставини кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні корупційного злочину, слідчий суддя дійшов висновку, що застава у сумі до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження. Тому слідчий суддя вважає за доцільне визначити заставу у розмірі, який перевищує встановлений у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

З урахуванням всіх досліджених даних щодо підозрюваного, врахувавши обставини кримінального провадження, суд вважає за необхідне застосувати до нього альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 39 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 119 908 800 (сто дев`ятнадцять мільйонів дев`ятсот вісім тисяч вісімсот) гривень.

На переконання слідчого судді, з урахуванням тяжкості та специфіки злочину у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу та рівень майнового стану, такий розмір застави на достатньому та необхідному рівні зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам кримінального провадження.

За описаних обставин застава у зазначеному розмірі буде достатнім стимулюючим фактором, який би підозрюваний або інша особа (заставодавець) боялися б втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків. Такий розмір застави є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Крім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, яку може бути ним внесено у будь-який момент, слідчий суддя вважає за необхідне, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Щодо скарги захисника на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно положень ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Так, захисник посилається на обставини, які на його думку, свідчать про незаконне затримання ОСОБА_7 , який відповідно до матеріалів скарги наразі утримується у Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у м. Києві.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Ізолятор тимчасового тримання ГУНП у м. Києві знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Ремонтна, 7, що територіально відноситься до Дарницького району м. Києва.

Отже, встановлено, що ОСОБА_7 утримується в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у м. Києві за адресою: місто Київ, вулиця Ремонтна, 7, що знаходиться в Дарницькому районі м. Києва, тобто не підлягає розгляду Печерським районним судом м. Києва, відтак підстави для її розгляду слідчим суддею відсутні, оскільки скарга на незаконне затримання подається за місцем знаходження особи, яка тримається під вартою.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 177, 178, 183, 194, 205, 206, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 на незаконне затримання (клопотання про перевірку обґрунтованості затримання особи) у порядку ст. 206 КПК України - відмовити.

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування, до 04.11.2025 року включно.

Одночасно визначити заставу у розмірі 39 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 119 908 800 (сто дев`ятнадцять мільйонів дев`ятсот вісім тисяч вісімсот) гривень, яка може бути внесена (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва:

р/р UA1012089;

МФО (код банку) 820172;

Банк: ДКСУ, м.Київ;

ЄДРПОУ банку: 26268059.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 04.11.2025 року включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом.

Покласти на прокурора у кримінальному провадженні контроль за виконанням ухвали суду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1