Справа № 1519/1-480/11
Номер провадження:1/521/1/25
ПОСТАНОВА
14 жовтня 2025 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання прокурора Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про поновлення провадження у справі та закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року) і звільнення підсудного від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, -
В провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси (колишня назва суду -Малиновський районний суд м. Одеси) перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року).
На підставі обвинувального висновку, затвердженого 18.05.2010 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року), як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що завдала значної шкоди потерпілому.
28.04.2011 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси було оголошено підсудного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розшук, провадження у справі зупинено. Також судом прийнято рішення, що у разі затримання підсудного обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На теперішній час, із клопотанням, в порядку ст. 11-1 КПК України (1960 року), про вирішення питання про закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 відповідно ст. 49 КК України, звернулась прокурор Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 .
Станом на день розгляду вказаного клопотання, розшук підсудного ОСОБА_4 , не здійснено, місцезнаходження його не встановлено.
У судовому засіданні прокурор просила суд відновити судове провадження у зазначеній справі та наполягала на звільненні підсудного від кримінальної відповідальності та закритті кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 , вказуючи на те, що підсудний, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, 28.04.2011 року був оголошений у розшук, проте його розшук не здійснено. Тому, посилаючись на ст. 49 КК України та ст. 11-1 КПК України (1960 року), положеннями яких визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло 15 років, просила задовольнити клопотання.
Потерпіла, будучи належним чином повідомлена про розгляд клопотання прокурора, до суду не прибула.
Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши прокурора, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_4 , згідно обвинувального висновку, обвинувачується у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року).
Згідно обвинувального висновку, початком перебігу строку давності у даному проваджені є лютий 2010 року, тобто, станом на день розгляду клопотання прокурора, з того часу минуло понад 15 (п`ятнадцять) років.
Відповідно до положень ст. 49 КК України (в редакції Закону, що діяв момент подій кримінального правопорушення у даному провадженні) - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Згідно з положеннями ст. 49 КК України (в чинній редакції Закону) - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах 1 статті 49 КК України та частині 2 статті 49 КК України строків, особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Таким чином, вбачається, що загальний строк давності для всіх злочинів, у разі ухилення осіб від досудового розслідування або суду, як в редакції, що діяла на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, так і в чинній редакції, однаковий та становить 15 (п`ятнадцять) років.
Судом встановлено, що з часу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , минуло понад 15 (п`ятнадцять) років та вказане кримінальне правопорушення не підпадає під заборону застосування строку давності, визначених положеннями ч. ч. 4, 5, 6 ст. 49 КК України.
Доказів, що у даному провадженні переривались строки давності, суду не надано. Наявна в матеріалах справи Вимога УІАП ГУНП в Одеській області, видана 12.09.2025 року, не містить жодних відомостей, що після подій у даному провадженні ОСОБА_4 був визнаний особою, що вчинила новий злочин.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
У постанові від 12.11.2019 року по справі № 566/554/16-к Верховний Суд зробив висновок, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та здійснюється незалежно від визнання своєї вини у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень закрити кримінальне провадження.
Пункт 11 Розділу ХІ Перехідних Положень до КПК України (2012 року), вказує на те, що кримінальні справи, які до дня набрання чинності КПК України (2012 року) надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанції і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності КПК України (2012 року).
Згідно ч. 2 ст. 11-1 КПК України (1960 року), суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.
При наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 КПК України (1960 року), суд своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом (ст. 248 КПК України 1960 року).
Відповідно до ст. 262 КПК України (1960 року), розгляд справи в засіданні суду першої інстанції відбувається з участю підсудного, явка якого до суду є обов`язковою. Розгляд справи при відсутності підсудного допускається лише у виняткових випадках: 1) коли підсудний перебуває за межами України і ухиляється від явки до суду; 2) коли справу про злочин, за який не може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, підсудний просить розглянути у його відсутності. Проте суд має право і в цьому разі визнати явку підсудного обов`язковою.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що у даному випадку обставини вказаної кримінальної справи свідчать про можливість застосування норми-виключення із правила, враховуючи значний строк, який минув з часу вчинення інкримінованого правопорушення, а саме на теперішній час минуло більше 15 років, тобто у даному провадженні минув не лише диференційований строк давності, встановлений ч. 1 ст. 49 КК України, а сплив загальний строк давності для всіх злочинів, встановлений ч. 2 ст. 49 КК України.
З матеріалів справи вбачається, що місцеперебування підсудного за час його розшуку не встановлено, тому є підстави вважати, що ухиляючись до суду ОСОБА_4 не лише ігнорує правосуддя, але й обставини, які можуть вплинути на його права та обов`язки. Така поведінка підсудного, на думку суду, свідчить про небажання у будь-який спосіб вирішити вказану кримінальну справу та вказує на те, що ОСОБА_4 не бажає спростування обвинувачення та реалізації свого права на захист, та своїм и діями, направленими на переховування від суду, фактично відмовляється від свого права на розгляд відносно нього справи у суді за його безпосередньої участі.
Тому, враховуючи викладені обставини та встановлені факти, суд вважає, що у даному випадку можливо без шкоди для особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, провести розгляд клопотання прокурора без участі підсудного.
Оскільки судом встановлено про існування у даному провадженні законних підстав для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття щодо нього кримінальної справи у зв`язку зі спливом строку давності, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та вважає можливим його задовольнити.
Речові докази у даному провадженні відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувались.
Процесуальні витрати у даному провадженні відсутні.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 103 645 гривень та моральної, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 10 000 гривень - залишити без розгляду, оскільки відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушення, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи, з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної школи у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. 49 КК України, п. 11 Розділу ХІ Перехідних Положень до КПК України (в ред. 2012 року), ст.ст. 11-1, 248, 262, КПК України (в ред. 1960 року), -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про поновлення провадження у справі та закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року) і звільнення підсудного від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.
Провадження по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року) - відновити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 року), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ч. 2 ст. 49 КК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 103 645 гривень та моральної, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 10 000 гривень - залишити без розгляду та роз`яснити потерпілій її право звернення до суду в порядку цивільного судочинства у разі наявності в неї позовних вимог.
Постанова суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1