Провадження № 11-сс/811/3288/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту нічний час доби ОСОБА_7 , підозрюваному у кримінальному провадженні №0001231 від 23 жовтня 2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України

за участю прокурора: ОСОБА_8

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 жовтня 2025 року за №0001231.

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, , звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з альтернативою визначення суми застави в розмірі 10000000 грн.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2025 року таке клопотання задоволено частково. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22.00 год. до 06.00 год., без дозволу слідчого, прокурора або суду. Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з підозрюваними у кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії ухвали становить: починаючи з моменту проголошення ухвали 24.11.2025 року до 19.01.2026 року включно (в межах строків досудового розслідування). В решті клопотання відмовлено. У відповідності до вимог ч.5 ст.196 КПК України, копію ухвали постановлено вручити підозрюваному та прокурору негайно після її проголошення. Ухвалу постановлено скерувати у відповідний відділ поліції для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_7 , про що необхідно повідомити слідчого. Відмовлено у клопотанні народного депутата України ОСОБА_12 про особисту поруку за підозрюваного ОСОБА_7 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжкого злочину та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Крім того, кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу та спрямоване на грубе порушення суспільних відносин у сфері власності. В діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України. Також слідчий суддя врахував, що підозрюваний має постійне місце проживання, являється військовослужбовцем ЗСУ, наявні міцні соціальні зв`язки, на утриманні перебуває неповнолітня дитина, веде активну громадську діяльність (що підтверджується безліччю грамот та відзнак), по місцю роботи характеризується позитивно, запобіжний захід в іншому кримінальному провадженні не порушував.

На ухвалу слідчого судді прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави в розмірі 10 000 000 гривень. У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з підозрюваними у кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що висновки слідчого судді не відповідають наведеним під час розгляду клопотання обставинам та зібраним у ході досудового розслідування доказам, відтак оскаржувану ухвалу, на думку прокурора, слід скасувати.

Наголошує, що матеріалами клопотання доводиться обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, зокрема у тому, що командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із начальником інженерної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , шляхом зловживання своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, заволодів чужим майном, а саме бюджетними коштами військової частини НОМЕР_1 на загальну суму 10 288 870,50 за договором №27/12-3 від 27 грудня 2022 року.

Стверджує, що єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію заявлених у клопотанні ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що при визначені суми застави відповідно до вимог ч. З ст. 183 КПК України, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно врахувати, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених умисно, а також розмір привласнених грошових коштів 10 288 870,50 грн. А також, той факт, що у цьому кримінальному провадженні наявний виключний випадок, обумовлений тим, що, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , набуло значного суспільного резонансу, оскільки відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, вчинених умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, пов`язане з проведеннями закупівель на потреби оборони. Дії ОСОБА_7 в очах громадськості дискредитують діяльність військової частини НОМЕР_1 в цілому, тим паче в умовах воєнного стану, що в свою чергу підриває обороноздатність держави у воєнний час.

За таких обставин, на думку органу досудового розслідування розмір застави ОСОБА_7 , з урахуванням виключності випадку, необхідно встановити у розмірі не менше 10 000 000 грн. Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема незаконно виїхати за межі державного кордону України.

Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді не враховує наявність об`єктивно підтверджених ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а слідчий суддя оцінив їх поверхнево, без належної мотивації.

Заявляє, що ризик переховування від слідства та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України) доводиться обґрунтованістю підозри ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає позбавлення волі до 12 років. Відомо, що ще з 2023 року органами досудового розслідування проводилися активні слідчі дії. Вказане свідчить про обізнаність підозрюваного щодо провадження та, попри це, він не сприяв слідству, а ухилявся від контакту з правоохоронними органами.

Стверджує, що підозрюваний має стабільні міжнародні зв`язки (в силу того, що військова частина НОМЕР_1 приймала міжнародний військовий контингент), а також можливості впливу на підлеглих, що створює реальні передумови до зміни місця проживання або перетину державного кордону, з метою ухилення від слідства та суду. Суд у своїй ухвалі не дав оцінки цим фактам, чим порушив вимоги ч. З ст. 178 КПК України щодо оцінки обставин, що обґрунтовують ризики.

Звертає увагу на те, що ризик знищення або приховування доказів (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України) має місце, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 обіймав посаду командира військової частини НОМЕР_1 , яка є безпосереднім суб`єктом господарської діяльності та здійснювала закупівлі, що є предметом досудового розслідування. На момент обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 формально відсторонений від займаної посади, однак фактично він продовжує з`являтись на території військової частини оскільки військова служба не призупиняється. Його постійна присутність у середовищі підлеглих та осіб, які можуть володіти інформацією чи мати доступ до важливої документації, створює реальний ризик впливу на цих осіб шляхом переконання, тиску, побічних інструкцій або усного погодження позицій.

Крім того, у матеріалах справи прямо зазначено, що підозрюваний координував дії інших військовослужбовців у межах реалізації злочинної схеми. Враховуючи, що частина осіб у справі ще не встановлена, а не вся документація вилучена, залишення підозрюваного на волі створює реальну загрозу знищення, спотворення або приховування речей і документів, що мають істотне значення для розслідування.

Стверджує, що ризик незаконного впливу на свідків та підозрюваних (п.3 ч.1 ст.177 КПК) наявний, в силу того, що у межах кримінального провадження процесуальний статус мають інші військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , які є підлеглими підозрюваного, що підвищує ймовірність здійснення тиску на них. Як вказано в матеріалах справи, підозрюваний має авторитет та владні повноваження, що дає йому змогу впливати на інших учасників провадження, у тому числі на потерпілих, свідків, підозрюваних, зокрема ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . З огляду на характер вчиненого правопорушення та доведену роль ОСОБА_7 як координатора злочинної діяльності військових осіб, об`єктивно існує реальна загроза погодження версій подій, приховування ключових фактів та перешкоджання встановленню повного кола причетних осіб.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження злочинної діяльності (п.5 ч.1 ст.177 КПК України) на думку апелянта також присутній. Так, хоча ОСОБА_7 на момент подання апеляційної скарги відсторонений від виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 , це жодним чином не усуває ризик продовження злочинної діяльності, оскільки: він зберігає вплив на службовців військової частини, що підтверджується тривалим періодом його перебування на посаді командира; має інституційні знання про всі внутрішні процедури закупівель, обліку, господарського оформлення угод і підписів, що дозволяє йому за наявності наміру впливати на закупівельні процеси опосередковано, через підлеглих або третіх осіб; володіє доступом до інформації, яка стосується минулих і потенційних майбутніх закупівель, а також має особисті зв`язки з фігурантами справи, що створює підґрунтя для координації дій у напрямку доведення раніше розпочатої злочинної схеми до кінця або приховування її слідів.

Звертає увагу на те, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення вчинене в умовах воєнного стану, у сфері оборонних закупівель, які прямо впливають на національну безпеку, ризик продовження аналогічних дій є не лише гіпотетичним, а реальним і системним. Більше того, характер схеми свідчить, що вона не є одноразовою, а носила тривалий організований характер, що підтверджується багаторазовістю укладених угод та повторюваністю дій підозрюваного та його співучасників.

Крім того, слід взяти до уваги, що сума прямих збитків, завданих внаслідок дій підозрюваного, становить 18 363 304,83 грн, що перевищує у 500 разів неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто підтверджує настання тяжких наслідків у розумінні ст. 12 КК України.

Злочин вчинено у період воєнного стану, у сфері, безпосередньо пов`язаній із забезпеченням обороноздатності держави, а тому має підвищену суспільну небезпеку. Продовження перебування підозрюваного на волі підриває довіру громадськості до органів військового управління та прокуратури, що несумісне з інтересами правосуддя та державної безпеки в умовах війни.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які таку заперечили, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 ККУкраїни, що є особливо тяжким злочином за вчинення якого передбачено покарання позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Разом з тим, постановляючи ухвалу про часткове задоволення клопотання слідчого, погодженого прокурором та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя підставно врахував те, що кримінальне провадження №0001231 від 23 жовтня 2025 року, у якому обраний підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід є предметом апеляційного розгляду колегії суддів, виділене з кримінального провадження №0000444 від 01 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.4 ст.425, ч.5 ст.426-1 КК України.

У кримінальному провадженні №0000444 від 01 серпня 2023 року, ОСОБА_7 10 липня 2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України, яку 20 листопада 2025 року змінено на підозру у вчиненні кримінального правопорушення ч.5 ст.426-1 КК України передбаченого ч.5 ст.191 КК України. У межах кримінального провадження №0000444 від 01 серпня 2023 року, ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, який підозрюваний ОСОБА_7 не порушував.

Відповідно до пункту 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що позбавлення свободи захід настільки суворий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби з 22 год. до 7 год., слідчим суддею перевірено, що в матеріалах кримінального провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень, при цьому прокурором та слідчим не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як на одну з підстав застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апелянт покликається на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, проте колегія суддів апеляційного суду зазначає, що тяжкість покарання хоча і є одним із елементів при оцінці ризиків ухилення від органу досудового розслідування та/або суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, однак, сама по собі не може бути достатньою підставою для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що саме такий вид запобіжного заходу як домашній арешт у нічну пору доби зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, а прокурор не довів при апеляційному розгляді обставин, які свідчать про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Таким чином, слідчий суддя правильно, з урахуванням та в межах норм кримінального процесуального закону а також практики Європейського суду з прав людини, застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, що належним чином забезпечить виконання підозрюваним процесуальної поведінки.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції також не встановлено.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту нічний час доби ОСОБА_7 , підозрюваному у кримінальному провадженні №0001231 від 23 жовтня 2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4