Провадження № 1-кп/947/1327/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2025 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000963 від 27.12.2012 рокувідносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, не працюючого, раніше не судимого, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції від 28.12.1960 р.), ч. 3 ст. 101 КК України (в редакції від 28.12.1960 р.),

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання прокурора ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 02.02.2000 Особа 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, від своєї знайомої ОСОБА_6 дізнався про те, що у її сусіда ОСОБА_7 померла матір та залишила йому спадок у вигляді грошових коштів, а ОСОБА_7 , який зловживає спиртними напоями, витратить грошові кошти на алкоголь. Особа 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вирішив заволодіти грошовими коштами ОСОБА_7 , шляхом вчинення грабежу. З цією метою Особа 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підбурив Особа 2, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_5 на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 з проникненням у житло останнього, на що Особа 2, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_5 погодилися.

У подальшому, ОСОБА_5 , Особа 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та Особа 2, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, домовилися, що Особа 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, буде перебувати на вулиці та забезпечувати іншим непомітний відхід з місця скоєння злочину, чим би сприяв у скоєнні злочину, шляхом пособництва. ОСОБА_5 та Особа 2, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, повинні були проникнути у будинок та, погрожуючи застосуванням насильства, заволодіти грошовими коштами. При цьому вони повинні були зв`язати потерпілих та, погрожуючи їм насильством, дізнатися, де знаходяться грошові кошти. З цією метою, ОСОБА_5 , приготував для себе та Особа 2, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, дві шапочки, зробивши у них вирізи для очей та придбав скотч для зв`язування потерпілих.

13.02.2000 року приблизно о 1 годині вночі, Особа 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, Особа 2, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_5 , прибули за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкав ОСОБА_7 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 . За домовленістю, Особа 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, залишився у дворі, а ОСОБА_5 та Особа 2, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, надягнувши на голови ці шапочки, що закрили їх обличчя, та, надягнувши перчатки на руки, проникли в даний будинок через випадково залишені відчиненими вхідні двері. Перебуваючи у житловій кімнаті вказаного будинку, Особа 2, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_5 напали на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які лежали на дивані. При цьому Особа 2, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, зв`язав ОСОБА_8 та вставив їй в рот кляп, погрожуючи при цьому вбивством, а ОСОБА_5 застосував до ОСОБА_7 насильство, небезпечне для життя та здоров`я, що виражалося в тому, що ОСОБА_5 вставив у рот ОСОБА_7 кляп, після чого, погрожуючи вбивством, якщо останній не покаже, де зберігає грошові кошти, обмотав навколо шиї та голови ОСОБА_7 скотч, щоб останній не викинув кляп, спричинивши ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: смужкової ділянки осадження (фрагмент странгуляційної борозни) на правій боковій поверхні шиї, перелому лівого верхнього ріжка щитового хряща, множинних крововиливів в м`які тканини шиї з 2-х сторін, у слизову оболонку та м`язи язика, в праву частину щитовидної залози, а також наніс удари руками в різні частини тіла, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу в м`які тканини голови та грудей, садна правої гомілки, ліктьових суглобів, лівого передпліччя, крововиливу лівого ліктьового суглобу, саден обличчя, крововиливу верхньої повіки лівого ока, садна та крововиливів в м`які тканини голови та грудей. Після чого, Особа 2, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_5 , знайшли у даному будинку 500 гривень, якими заволоділи та зникли з місця події.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції від 28.12.1960) напад з метою заволодіння індивідуальним майном громадян, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, і з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попереднім зговором групою осіб, вчинений з проникненням у житло, поєднаний з спричиненням тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, 13.02.2000 року приблизно о 01 годині вночі в житловій кімнаті цього будинку, в ході розбійного нападу ОСОБА_5 вставив у рот ОСОБА_7 кляп, після чого обмотав навколо шиї та голови скотчем, щоб останній не викинув кляп, спричинивши ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: смужкової ділянки осадження (фрагмент странгуляційної борозни) на правій боковій поверхні шиї, перелому лівого верхнього ріжка щитового хряща, множинні крововиливів в м`які тканини шиї з 2-х сторін, у слизову оболонку та м`язи язика, в праву частину щитовидної залози, а також наніс удари руками в різні частини тіла ОСОБА_7 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу в м`які тканини голови та грудей, садна правої гомілки, ліктьових суглобів, лівого передпліччя, крововиливу лівого ліктьового суглобу, саден обличчя, крововиливу верхньої повіки лівого ока, садна та крововиливів в м`які тканини голови та грудей. Від спричинених ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень приблизно через 1 годину через механічну асфіксію настала смерть потерпілого ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 101 КК України (в редакції від 28.12.1960) умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, внаслідок якого сталася смерть потерпілого.

Прокурор в судовому засіданні посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні, підтримав клопотання та просив суд закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

Захисник та підозрюваний ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора та просили суд звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закрити кримінальне провадження відносно нього.

Потерпіла до сдового заідання не з`явилась, її місце перебування станом на момент розгляду клопотання органом досудового розслідування не встановлено.

Судом роз`яснено ОСОБА_5 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин передбачених п.п. 1-3 ч.1 ст.284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати), проте ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та надав згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України (в редакції 2001 р.) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

15.10.2025 року правова кваліфікація кримінальних правопорушень змінена з ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції від 28.12.1960), ч. 3 ст. 101 КК України (в редакції від 28.12.1960) та повідомлено ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри.

Санкцією ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції від 28.12.1960р.) передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна,. Санкцією ч. 3 ст. 101 КК України (в редакції від 28.12.1960р.) передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, тобто ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які є тяжкими відповідно до статті 7-1 КК України (в редакції від 28.12.1960р.) та особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України в редакції 2001 року.

Пунктом 5 частини 1 статті 45 КК України встановлено, що у разі вчинення особливо тяжкого злочину особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 45 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 21.01.2013 року слідчим ОСОБА_9 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, а 22.01.2013 року досудове розслідування зупинено та оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 , який проводився до 26.09.2025 року. На підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 01.07.2025 року підозрюваного ОСОБА_5 затримано, досудове розслідування відновлене.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, з аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності слідує наступне.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як підозрюваного, обвинуваченого; згода підозрюваного, обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284, 288 КПК України).

Відповідно до ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями статті 49 КК України(в редакції 2001 р.)визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили.

Факт ухилення особи від досудового розслідування та суду є обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений частиною 1 статті 49 КК України. Час такого ухилення дорівнює часу зупинення перебігу давності диференційованого строку, а загальний строк - п`ятнадцять років - спливає далі, незалежно від ухилення.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як підозрюваного, обвинуваченого; згода підозрюваного, обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284, 288 КПК України).

Таким чином, думка потерпілих щодо звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного у зв`язку із закінченням строків давності, не впливає на необхідність прийняття судом рішення, відповідно до вимог чинного законодавства.

Судом встановлено, що кримінальні правопорушення вчинені 13.02.2000 року і з часу їх вчинення минуло більше п`ятнадцяти років, а підозрюваний ОСОБА_5 після 13.02.2000 року інших кримінальних правопорушень не вчиняв, тому він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції 2001 р.).

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції від 28.12.1960), ч. 3 ст. 101 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000963 від 27.12.2012 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції від 28.12.1960 р.), ч. 3 ст. 101 КК України (в редакції від 28.12.1960 р.)- закрити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеькій слідчий ізолятор», застосований ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 27.09.2025 року - скасувати.

Негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти у залі судового засідання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляції через Київський районний суд м.Одеси.

Суддя ОСОБА_1